Справа№751/3282/21
Провадження №1-кс/751/1001/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2021 року місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1

ознайомившись в порядку прийняття зі скаргою захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) щодо незаконного затримання в порядку ст. 29 Конституції України, -

встановив:

05.05.2021 року на адресу Новозаводського районного суду м. Чернігова надійшла скарга захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), у якій просить негайно звільнити підозрюваного ОСОБА_5 ( ОСОБА_3 ), оскільки затримання останнього є незаконним.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що затримання ОСОБА_5 ( ОСОБА_3 ) 03.05.2021 року незаконним в порядку ч.4 ст. 29 Конституції України, посилаючись на те, що у протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 03.05.2021 року підставою затримання ОСОБА_5 ( ОСОБА_3 ) було те, що безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі, на місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин. Однак, вже перераховане не стосується ОСОБА_5 ( ОСОБА_3 ). Останнього було затримано не безпосередньо після вчинення, факту злочину, який передбачено ч. 3 ст. 286-1 КК України, та не на місці події. Також потерпілий та очевидці не вказують на ОСОБА_5 ( ОСОБА_3 ). В свою чергу, очевидні ознаки на тілі, одязі, на місці події відсутні. Тому, ОСОБА_5 ( ОСОБА_3 ) затримали безпідставно. Також ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 ) має право користуватись рідною мовою - тією, котру він розуміє. Рідна мова останнього турецька. Так, виходячи з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину - нібито був перекладач: ОСОБА_6 . Проте, ця особа не мала не тільки документу про освіту, а навіть паспорту. Тому, залучення такого перекладача до участі в процесуальній дії є порушенням порядку складання й вручення протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину. Разом з тим, в момент затримання ОСОБА_5 ( ОСОБА_3 ) не було роз`яснено його права, не надано можливості захищати себе самостійно та не наданого жодного процесуального документа на турецькій мові.

Дослідивши дану скаргу та долучені в її обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність відмови у відкритті провадження за вказаною скаргою, виходячи з наступного.

Права та обов`язки учасників кримінально-процесуальних відносин передбачені спеціальним кодифікованим актом законодавства - Кримінально-процесуальним кодексом України, який регулює правовідносини з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності прокуратури, органів дізнання та попереднього слідства.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Відповідно до пп. «с» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і, зокрема, в таких випадках, як законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом. Кожен, кого затримано через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення або інакше позбавлено свободи, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого судового рішення про тримання під вартою.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 42, 208 КПК України, підозрюваний має права вимагати перевірки обґрунтованості його затримання.

Згідно з п. 4 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Відповідно до ч. 2,3,5 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) не перевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставлені особи до суду.

При цьому положення ст.206 КПК України не передбачають розгляду питань законності затримання особи, а передбачають розгляд питання незаконності утримання без наявності відповідного судового рішення.

Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Частиною 1 статті 303 КПК України передбачений перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, який є вичерпним.

Згідно ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягають оскарженню.

Статтею 307 КПК України передбачено, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Як вбачається зі змісту вказаної скарги, остання виходить за межі переліку рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, визначеного ст. 303 КПК України.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що у відкритті провадження за поданою скаргою слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.303,304,395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
У відкритті провадження за скаргою захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) щодо незаконного затримання в порядку ст. 29 Конституції України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий cуддя ОСОБА_1