Справа № 709/362/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 липня 2021 року смт Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області кримінальне провадження № 0000166, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 травня 2015 року, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, неодруженого, працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, інвалідом, учасником бойових дій та депутатом будь-якого рівня не являється, раніше несудимого,
-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_4 13 травня 2015 року близько 18:20, керуючи автомобілем марки «SEAT LEON» (д.н.з. НОМЕР_1 ), рухаючись в напрямку

смт Чорнобай Золотоніського району Черкаської області по автодорозі сполученням

смт Чорнобай м. Золотоноша на відстані 1 км 150 м до смт Чорнобай в порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, діючи необережно, не вибрав безпечної швидкості руху, не урахував дорожню обстановку щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, виїхав на ліве узбіччя, після чого з`їхав у кювет, де автомобіль перевернувся та допустив наїзд на два дерева.

Внаслідок зазначеної ДТП пасажири автомобіля марки «SEAT LEON»

(д.н.з. НОМЕР_1 ):

-ОСОБА_13 отримав тяжкі тілесні ушкодження у зв`язку з небезпекою для життя, від чого загинув на місці події;

-ОСОБА_14 отримав тяжкі тілесні ушкодження у зв`язку з небезпекою для життя, від чого загинув на місці події;

-ОСОБА_15 отримав тяжкі тілесні ушкодження у зв`язку з небезпекою для життя, від чого помер в медичній установі;

-ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження у зв`язку з небезпекою для життя, а саме: травми шийного відділу хребта з переломом та вивихом першого шийного хребця, переломом дуговідросткових з`єднань 5-7 шийних хребців; травми голови з переломом лобної кістки справа, забоєм головного мозку, а також середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров`я, у вигляді: закритого багатоуламкового перелому правої стегнової кістки у верхній третині; травми гортані з переломом лівої її половини; травми грудної клітки з переломом дев`ятого ребра зліва.

Порушення правил безпеки дорожнього руху обвинуваченим ОСОБА_4 знаходиться у причинному зв`язку з ДТП та настанням наслідків у вигляді загибелі ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , та спричиненням тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Суд визнає доведеним наведене формулювання обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжке тілесне ушкодження потерпілому та спричинили загибель кількох осіб.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав. Показав, що напередодні ввечері його запросив ОСОБА_16 до себе, вдома була його дружина ОСОБА_17 . Вони втрьох випили 2 л пива, потім вони з ОСОБА_16 пішли на АЗС, де придбали 250 гр коньяку та гуляли до ранку. А.Яцишин попросив відвезти його в м. Черкаси по справах. Близько 10:00 втрьох вони поїхали в м. Черкаси. При в`їзді в м. Черкаси їх зупинили працівники ДАІ та запропонували йому пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що він відмовився, внаслідок чого стосовно нього склали адміністративний протокол за ст. 130 КУпАП. Після цього вони поїхали до батьків ОСОБА_18 , де забрали будівельні матеріали. Потім вони поїхали в парк, де гуляли протягом 4 годин. Коли вони вирішили їхати додому, то він зателефонував до ОСОБА_19 та через 20 хвилин останній прийшов в парк, був збуджений. В. ОСОБА_20 сів за кермо. Під`їжджаючи до кільця неподалік м. Золотоноша, ОСОБА_21 зателефонував ОСОБА_22 та запитав де він перебуває, на що останній відповів, що їде у смт Чорнобай неподалік кільця біля
м. Золотоноша. Вони під`їхали до ОСОБА_23 , він сів ззаду і вони поїхали до смт Чорнобай. Під`їжджаючи до смт. Чорнобай, попереду них рухався автомобіль «MITSUBISHI» чорного кольору. В.Черненко розпочав його обгін, під час якого здійснив виїзд на узбіччя, їхній автомобіль почало нести юзом і вони з`їхали в кювет. Більше він нічого не пам`ятає.
За клопотанням прокурора під час судового розгляду судом досліджено пояснення ОСОБА_4 від 14 травня 2015 року, згідно з якими останній зазначав, що не пам`ятає чи він чи ОСОБА_21 сиділи за кермом, але точно пам`ятає, що вони перебували на передніх сидіннях (т. 3, а.с. 219-220), а також протокол допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 22 лютого 2017 року (т. 3, а.с. 221-224), згідно з яким останній показав, що за кермом на момент ДТП перебував ОСОБА_21 (т. 3, а.с. 221-224).

Разом з тим встановлені судом обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами, які узгоджуються між собою, зокрема:
-показами потерпілого ОСОБА_6 про те, що 13 травня 2015 року він повертався з м. Черкаси в смт Чорнобай. Доїхав на попутному автомобілі до м. Золотоноша, а саме до кільця, яке розташоване на автодорозі Золотоноша-Умань, де він вийшов і зателефонував ОСОБА_24 , який повідомив йому, що також повертається з м. Черкаси до смт Чорнобай з друзями та зможе його підвезти. Сказав щоб він чекав біля кільця. В. ОСОБА_20 з друзями під`їхали на червоному автомобілі іноземного виробництва. Він сів ззаду за пасажиром з правої сторони, біля нього сидів ОСОБА_25 , за водієм сидів ОСОБА_16 . В. ОСОБА_20 сидів на пасажирському сидінні. Спочатку, коли зупинився автомобіль біля кільця, за кермом сидів ОСОБА_21 , але коли він сідав, то ОСОБА_21 змінив місце з водійського на пасажирське. С. ОСОБА_26 продовжив рух до смт Чорнобай в якості водія. Їхали дуже швидко, швидкість була більше 100 км/год, дуже голосно грала музика. При під`їзді він пропонував зупинитися, перекурити та спланувати наступні дії, але ніхто не звернув увагу. Він чітко пам`ятає, що тримав ОСОБА_19 за плече. В машині під час руху було спокійно, водій майже лежав за кермом, був дуже розслаблений. Коли вони почали обгін «джипа» водій не впорався з керуванням і вони з`їхали в кювет. Момент ДТП та після нього він не пам`ята. Внаслідок ДТП отримав перелом трьох шийних хребців, забій мозку, перелом стегна, вивих ребра, «дірку в черепі». В лікарні його відвідував ОСОБА_27 , пропонував відшкодування у розмірі 5000,00 гривень. Під час досудового розслідування він дійсно казав, що не пам`ятає хто сидів за кермом, а потім через рік він все пригадав. Якийсь час після ДТП він був неадекватний внаслідок травми і чітко не міг мислити та давати відповіді на питання;
-показами потерпілої ОСОБА_8 , яка є матір`ю загиблого ОСОБА_13 , про те, що ОСОБА_28 вона знає як товариша її сина. Вона не знала які в її сина того дня, тобто 13 травня 2015 року, були плани, бо вона з ним в той день не спілкувалася. ОСОБА_21 працював в НДЕКЦ при УМВС України в Черкаській області, але їх підрозділ знаходився в Черкаському відділенні поліції, група налічувала 34 чоловіки. ОСОБА_21 був заступником начальника відділу. 12 травня 2015 року ОСОБА_21 був на добовому чергуванні, звільнився 13 травня зранку. Його начальник мав йти у відпустку і передавав ОСОБА_24 незавершені справи, а тому останній 13 травня затримався на роботі. Зі слів начальника ОСОБА_29 вона може розповісти, що до ОСОБА_19 надійшов дзвінок ОСОБА_28 , який повідомив, що по дорозі до м. Черкаси їх зупинили працівники поліції і намагалися направити на медичний огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_27 запитував у ОСОБА_19 що йому робити. ОСОБА_21 надав йому консультацію, що він має право не проходити медичний оглд на стан сп`яніння. В. ОСОБА_20 з начальником вийшли в парк, випили по пляшці пива і ОСОБА_21 зібрався їхати додому, але щось трапилося і вони повернулися на роботу. Під вечір до ОСОБА_19 знову зателефонував ОСОБА_27 і запитав, чи не хоче він поїхати додому в
смт Чорнобай. З розмови вона чула, що ОСОБА_21 сів за кермо автомобіля, вони доїхали до с. Чапаївка, покупалися в р. Дніпро і знову поїхали додому. Пояснила, що 13 травня зателефонували до дочки і повідомили про ДТП. Вони відразу сіли в автомобіль і поїхали на місце пригоди. Вона побачила два тіла, які лежали ближче до смт Чорнобай. Першим був ОСОБА_21 , вона його впізнала по одежі. Потім вона побачила на узбіччі дороги ОСОБА_28 , він хватав себе за волосся і кричав щось незрозуміле. Через місяць після ДТП до них прийшов адвокат, розпитував і хотів дізнатися їхню позицію. Вона пізніше зателефонувала до ОСОБА_28 і запитала чому він сам не може підійти до них, а направив адвоката, на що він відповів, що боявся до них звертатися. Останній приходив на похорони і казав, що вбив ОСОБА_19 , впав на тіло. Розповіла, що ОСОБА_21 отримав водійське посвідчення категорії «В» у 17 років;
-показами потерпілої ОСОБА_7 , яка є дружиною загиблого ОСОБА_14 , про те, що напередодні ОСОБА_27 повідомив, що збирається 13 травня 2015 року поїхати до м. Черкаси по роботі. Зранку 13 травня 2015 року її чоловік помітив пропущений дзвінок, перетелефонував і домовився їхати в м. Черкаси. Протягом дня 13 травня вона телефонувала чоловіку, який повідомив, що вони під`їхали до його батьків і забрали речі, ще говорив, що довго чекали біля лікарні поки ОСОБА_27 владнає свої справи, також говорив, що з ними був ОСОБА_16 . Близько 16:00 вона зателефонувала і запитала чого їх так довго немає, а він відповів, що чекають ОСОБА_19 біля його роботи, бо він буде їхати з ними. Після 18:00 чоловік на дзвінки не відповідав. Про те, що сталася ДТП, вона дізналася від сестри ОСОБА_19 о 19:00. На місці ДТП вона не була;
-показами свідка ОСОБА_30 , який був очевидцем події і під час судового розгляду допитувався двічі, про те, що 13 травня 2015 року близько 18:20 він рухався по автодорозі зі сторони м. Золотоноша в напрямку смт Чорнобай, керуючи службовим автомобілем «MITSUBISHI L200» (д.н.з. НОМЕР_2 ), зі швидкістю 100-110 км/год. Проїхав с. Маліївка, обігнав декілька автомобілів. О 18:10 до нього зателефонували і він відволікся на телефонний дзвінок, а коли глянув в ліве бокове дзеркало заднього виду, то побачив, що автомобіль червоного кольору наближався до нього з дуже великою швидкістю. Він швидкість не зменшував, оскільки боявся, що його вдарять ззаду. Потім він побачив, що даний автомобіль пішов на обгін, але до нього не доїхав 5-6 м, а різко зменшив швидкість, у нього піднялася задня частина і в такому положенні, тобто на передніх колесах, автомобіль подолав деяку відстань. У нього склалося враження, що хтось в автомобілі смикнув за ручні гальма. Після цього автомобіль почав з`їжджати на ліве узбіччя та в лівий кювет, почав перевертатися навколо своєї вісі, під час чого вдарився об дерево і в момент удару з нього вилетіла людина, яка полетіла в напрямку поля, де впала на землю. Після контакту з деревом ще щось вилетіло, він подумав, що то речі, але як зрозумів пізніше це були ще дві людини. Автомобіль впав дахом на землю. В цей момент піднявся пил. Коли пил осів, він почув крик людини і побачив, що з лівого боку автомобіля виліз чоловік, який направився до людей, які впали в кювет. З`явився він з водійської сторони. Підійшовши до одного з них, останній щось кричав. Він зателефонував до лікарні та до поліції. Швидка допомога забрала до лікарні людину, яка вилетіла в поле. Друга швидка забрала другого потерпілого, якого дістали з автомобіля;
-показами свідка ОСОБА_31 , яка матір`ю потерпілого ОСОБА_6 , про те, що їй повідомили, що її син зламав ногу, однак про те, що сталася ДТП, вона нічого не знала. Про ті події вона з сином не говорила, оскільки аварія сталася 13 травня, а його прооперували 22 травня. Весь цей час він перебував під дією медичних препаратів і вона не хотіла його нервувати, він нічого не розумів. Операцію робили в обласній лікарні у
м. Черкаси. С.Лєнкін приходив в обласну лікарню і вони говорили між собою, про що саме вона у сина не запитувала. Потім мати ОСОБА_28 зателефонувала до її чоловіка і запропонувала зустрітися. Вони зустрілися біля обласної лікарні і мати ОСОБА_28 почала діставати гроші, а вона їй відповіла, що нічого не треба, але якщо вони хочуть допомогти, то у неї є відкритий рахунок. Їм перерахували 5000,00 гривень, а пізніше ще 5000,00 гривень;
-показами свідка ОСОБА_32 про те, що вона працює виїзним фельдшером станції швидкої медичної допомоги. З 13 на 14 травня 2015 року вона перебувала на добовому чергуванні. По лінії «103» надійшло повідомлення про ДТП на автодорозі Золотоноша Чорнобай з п`ятьма потерпілими. У такому випадку однієї бригади швидкої мало, а тому вона зателефонувала у с. Богодухівка. По прибуттю на місце пригоди вона побачила, що в кюветі на даху лежить автомобіль червоного кольору. Біля автомобіля зі сторони
м. Золотоноша на землі лежав ОСОБА_16 , по якому було видно, що в нього внутрішня кровотеча, перелом ребер, він був дуже блідим. За автомобілем ближче до смт Чорнобай на землі лежало ще двоє потерпілих, підійшовши до них вона зрозуміла, що в них ознак життя немає. В лісополосі лежав ще один хлопець, біля нього була жінка, яка допомагала, підтримувала йому голову, це був ОСОБА_33 . Оцінивши його стан, вона дала йому знеболююче, після чого прийняла рішення, що першим до лікарні необхідно транспортувати ОСОБА_16 , оскільки він перебував в тяжкому стані. С.Лєнкін весь час перебував у свідомості та бігав, при цьому кричав на неї, щоб вона надавала допомогу іншим двом особам, на що вона йому відповіла, що вони вже мертві. ОСОБА_27 почав кричати «то що це я їх убив?». Під час допиту свідка ОСОБА_32 судом оголошено протокол її допиту від 2 грудня 2015 року (т. 2, а.с. 26-29), який за змістом в цілому узгоджується з показами, наданими нею під час судового засідання;
-показами експерта ОСОБА_34 про механізм ДТП, зокрема про те, що у висновку № 04-01/05/4/416 від 30 вересня 2015 року є малюнок № 17, де схематично зображено розташування автомобіля при контактуванні з першою перешкодою та з другою перешкодою, тобто первинно автомобіль контактував з першим деревом своєю передньою нижньою частиною, має місце деформація лонжеронів знизу догори і там залишилися частини деревини. Після першого контактування починає діяти обертовий момент проти годинникової стрілки, тобто автомобіль починає розвертати і він рухається на друге дерево уже своєю передньою лівою і передньою правою частинами, розвертаючись, задньою частиною автомобіль перебуває до поля, передньою до дороги. Пошкодженнями, які утворилися при контактуванні з другим деревом, є ліве крило, ліва-права стійка і дах передньої правої частини. В процесі обертання після контактування з першим деревом і другим деревом ліва сторона автомобіля була до землі, тобто до опорної поверхні. Показав, що при проведенні експертизи досліджувався автомобіль, протокол огляду місця події, схема ДТП. Чи відкривалися водійські дверцята сказати не може. Повідомив, що загиблого ОСОБА_13 знав візуально, але особисто знайомий не був і з ним не контактував, оскільки вони мали різні напрямки діяльності;

-показами експерта ОСОБА_35 про те, що у висновку № 04-01/05/4/416 від
30 вересня 2015 року зазначено, що ймовірніше ОСОБА_4 знаходився на водійському місці, а ОСОБА_13 на передньому пасажирському, оскільки найбільше тілесних ушкоджень у ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , найменше у ОСОБА_4 , аналогічно і по ступеню тяжкості. Перш за все водій є особою, яка найбільш зафіксована в транспортному засобі, зокрема безпосередньо за рахунок керма, яке не дає переміщатися тілу, а тому менш ймовірно отримати тілесні ушкодження грудей та черепно-мозкової травми. Пасажири автомобіля менш зафіксовані та в момент зіткнення і перекидання вони переміщаються в салоні автомобіля, а тому ймовірність більша, що вони отримають тяжчі травми і локалізація травм також більша. Крім того, в автомобілі виявлено, що спрацювала подушка безпеки, яка безпосередньо фіксувала водія. Це також сприяло тому, що на момент отримання тілесних ушкоджень тіло водія отримало менше ушкоджень ніж тіло, яке не було зафіксоване. У ОСОБА_4 характерних ушкоджень від спрацювання подушки безпеки не виявлено. Про те, що у ДТП загинув працівник НДЕКЦ при УМВС України в Черкаській області вона дізналася коли труп ОСОБА_13 привезли на розтин;
-показами експерта ОСОБА_36 відносно висновка експерта № 1/17-23 від 23 січня 2017 року про те, що для проведення експертизи надавалася постанова про її призначення та матеріали кримінального провадження, яких було цілком достатньо. З загиблим ОСОБА_13 він по роду діяльності не пересікався і його не пам`ятає. При проведенні експертизи він виходив лише з тих вихідних даних, які йому були надані слідчим. Під час другого допиту з приводу висновку експерта № 0401/35/1266/18-23 від 23 листопада 2018 року показав, що висновок складався за формою провідної установи, тобто КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи». При проведенні експертизи він керувався Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз, використовував спеціальні знання і відповідну методику. Досліджував деформацію автомобіля, його передньої частини, водійське, пасажирське та задні сидіння. Для проведення експертизи йому було достатньо наданих матеріалів;
-показами експерта ОСОБА_37 відносно висновка експерта № 1/17-23 від
23 січня 2017 року про те, що при проведенні експертизи не потрібні були висновки минулих експертиз, а достатньо було автомобіля та висновків експертиз щодо тілесних ушкоджень. При проведенні даної експертизи вимога про комісію не розповсюджується, голова комісії не призначається. При підготовці висновків не практикується вказувати літературу. З матеріалами кримінального провадження він ознайомлений. При проведенні експертизи досліджувалася передня частина автомобіля. Одяг не досліджувався, оскільки такої потреби не було. При ДТП водій більш фіксований, а пасажир переднього пасажирського сидіння ні. Отримані ОСОБА_13 тілесні ушкодження не розмежовувалися за принципом де вони отримувалися;
-протоколом огляду місця події від 13 травня 2015 року з доданими схемою ДТП і фототаблицею, де зафіксовано огляд місця ДТП на автодорозі смт Чорнобай
м. Золотоноша на відстані 1 км + 150 м від смт Чорнобай, зокрема місце розташування автомобіля «SEAT LEON» (д.н.з. НОМЕР_1 ) в лівому кюветі по напрямку огляду на даху колесами догори, який в подальшому вилучено, сліди бокового юзу цього автомобіля, пошкодження двох дерев, а також місце розташування, опис одежі і тілесних ушкоджень трупів ОСОБА_14 , ОСОБА_13 (т. 2, а.с. 8-20);
-протоколом огляду транспортного засобу від 14 травня 2015 року з доданою фототаблицею, де зафіксовано огляд транспортного засобу «SEAT LEON»
(д.н.з. НОМЕР_1 ), його зовнішні пошкодження (т. 2, а.с. 21-25);
-висновком експерта № 122 від 14 травня 2015 року, згідно з яким при експертизі трупа ОСОБА_14 виявлені наступні тілесні ушкодження: травма голови з переломом кісток скріплення та основи черепа, крововиливами під м`які мозкові оболонки, в намет мозочка, саднами, синцями обличчя; травма грудної клітки з переломом правої ключиці, двобічними переломами ребер (1, 2, 3, 4, 5, 6, 7 ребер справа, 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 ребер зліва) з ушкодженням лівої легені, забоєм легень, саднами грудної клітки; травма органів черевної порожнини з ушкодженням селезінки, крововиливами в жирову капсулу лівої нирки, саднами спини; травма правого стегна з закритим переломом середньої третини правої стегнової кістки; забійна рана правого плеча; садна шиї, лівої кисті, правого надпліччя, лівої гомілки. Вказані ушкодження виникли від дії тупого предмету чи предметів, відносяться: травма голови, грудної клітини, органів черевної порожнини до категорії тяжких тілесних ушкоджень у зв`язку з небезпекою для життя, від чого й настала смерть потерпілого ОСОБА_14 ; закритий перелом середньої третини правої стегнової кістки носить ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості; забійна рана правого плеча, садна шиї, лівого передпліччя, лівої кисті, правого надпліччя, лівої гомілки носять ознаки легких тілесних ушкоджень. Між отриманням комплексу тілесних ушкоджень голови, грудної клітки, органів черевної порожнини та настанням смерті ОСОБА_14 є прямий причинний зв`язок (т. 2, а.с. 64-66);
-висновком експерта № 123 від 14 травня 2015 року, згідно з яким при експертизі трупа ОСОБА_13 виявлені наступні тілесні ушкодження: травма грудної клітини з двобічними переломами ребер, переломом лівої лопатки, з ушкодженням лівої легені, забоєм правої легені, крововиливом в навколо аортальну клітковину, саднами грудної клітини; травма органів черевної порожнини з розривом печінки, розмозженням селезінки, розривом фіброзної капсули лівої нирки, розривом обох нирок, саднами черевної стінки; травма тазу з розривом лобкового з`єднання, крововиливом в м`язи тазу; травма голови з крововиливами на м`яких покривах черепа, під м`які мозкові оболонки, в намет мозочку, саднами, синцями обличчя; травма шиї зліва з крововиливом в лівий грудинно-ключично-сосцевий м`яз; садна обох плечей, лівого передпліччя, лівого стегна, правої гомілки. Травми грудної клітки, органів черевної порожнини належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, від чого й настала смерть потерпілого; травма тазу, голови носять ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості; травма шиї та садна обох плечей, лівого передпліччя, лівого стегна, правої гомілки носять ознаки легких тілесних ушкоджень. Між отриманням комплексу тілесних ушкоджень грудної клітки, органів черевної порожнини та настанням смерті ОСОБА_13 є прямий причинний зв`язок. В крові трупа ОСОБА_13 виявлено етанол в кількості 0,68 проміле, що відповідає легкому ступеню алкогольного сп`яніння (т. 2, а.с. 67-69);
-висновком експерта № 149 від 15 травня 2015 року, згідно з яким при судово-медичній експертизі ОСОБА_4 виявлені наступні тілесні ушкодження: рани лівого передпліччя, синці правого надпліччя, садна лівого передпліччя, лівого плеча, правого коліна, садна та синці грудної клітки. Вказані ушкодження виникли від дії тупого предмету чи предметів, не виключено в термін вказаний в постанові, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (т. 2, а.с. 70);
-висновком експерта № 124 від 14 травня 2015 року, згідно з яким при експертизі трупа ОСОБА_15 виявлені наступні тілесні ушкодження: травма органів черевної порожнини з розривом селезінки, сигмовидної кишки, брижі кишківника, крововиливами в діафрагму, в заочеревинний простір, саднами черевної стінки; травма грудної клітки з двобічними переломами ребер з ушкодженням правої легені, забоєм обох легень, саднами грудної клітки; травма тазу з розтрощенням лівої вертлюгової западини, переломом лівої сідничної кістки крововиливом в м`язи тазу зліва; травма голови з саднами, синцями обличчя; синці лівого плеча, обох стегон; садна правої кисті, правого передпліччя, обох гомілок, лівого стегна. Травми органів черевної порожнини, грудної клітки, тазу належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, від чого й настала смерть потерпілого; травма голови з саднами, синцями обличчя, синці лівого плеча, обох стегон; садна правої кисті, правого передпліччя, обох гомілок, лівого стегна носять ознаки легких тілесних ушкоджень. Між отриманням комплексу тілесних ушкоджень органів черевної порожнини, грудної клітки, тазу та настанням смерті ОСОБА_15 є прямий причинний зв`язок (т. 2, а.с. 71-73);
-висновком експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи № 4/201 від 2 червня 2015 року з доданими до нього фототаблицями, згідно з яким до моменту дорожньо-транспортної пригоди рульове керування, робоча гальмівна система та ходова частина автомобіля «SEAT LEON» (д.н.з. НОМЕР_1 ) перебували в працездатному стані (т. 2, а.с. 74-91);
-висновком експерта № 1858 від 30 вересня 2015 року, згідно з яким при експертизі медичних документів ОСОБА_6 у останнього згідно з даними медичної карти мали місце ушкодження: травма шийного відділу хребта з переломом та вивихом першого шийного хребця, переломом дуговідросткових з`єднань 5-7 шийних хребців; травма голови з переломом лобної кістки справа, забоєм головного мозку, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень; закритий багатоуламковий перелом правої стегнової кістки у верхній третині; травма гортані з парезом лівої її половини; травма грудної клітини з переломом дев`ятого ребра зліва, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості; забій нирок; численні садна та крововиливи тулубу та кінцівок, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, могли виникнути в час та при обставинах, вказаних в постанові про призначення експертизи (т. 2, а.с. 92-93);
-висновком експерта № 1/17-23 від 23 січня 2017 року, згідно з яким в даній дорожній обстановці, для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій автомобіля «SEAT LEON» (д.н.з. НОМЕР_1 ) ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 2.3 «б», 12.1, 12.6 «ґ» ПДР. У даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «SEAT LEON» (д.н.з. НОМЕР_1 ) ОСОБА_4 не відповідали вимогам п. 12.1 ПДР, що з технічної точки зору знаходилось у причинному зв`язку з розвитком механізму ДТП

(т. 2, а.с. 94-97);

-висновком експерта 4/1397 від 15 листопада 2016 року, згідно з яким салон автомобіля «SEAT LEON» (д.н.з. НОМЕР_1 ) має пошкодження даху в передній частині розмірами близько 30 х 80 см у вигляді деформації, утвореної зусиллям, направленим зверху вниз, та пошкодження передньої правої стійки розмірами близько 40 х 7 см у вигляді деформації напівовальної форми, утвореної зусиллям, направленим зверху вниз (т. 2, а.с. 118-124);

-висновком експертів № 04-01/05/4/416 від 1 березня 2016 року з доданими фототаблицями, згідно з яким, аналізуючи конфігурацію і розміри пошкоджень, а також характер деформацій на автомобілі «SEAT LEON» (д.н.з. НОМЕР_1 ), напрямки зміщення контактуючих частин в процесі деформації (контактної взаємодії), можна зазначити, що ймовірніше за все первинно автомобіль контактував своєю передньою нижньою частиною (перед передньою віссю автомобіля) з ближнім деревом по напрямку свого руху, з напрямком деформаційних зусиль знизу доверху, при цьому автомобіль повинен був розташовуватись лівою боковою частиною до опорної поверхні та задньою частиною до дороги. Після контактування з першою перешкодою (деревом) на автомобіль почав діяти обертовий момент проти годинникової стрілки з подальшим рухом задньої частини автомобіля в сторону поля та контактуванням з другою перешкодою (деревом). З другим деревом автомобіль контактував своєю передньою верхньою частиною, а саме своїм переднім лівим крилом, передньою правою стійкою та передньою правою частиною даху, з напрямком деформаційних зусиль зверху донизу, при цьому автомобіль перебував лівим боком під кутом до опорної поверхні та передньою частиною дороги. Найбільш ймовірно, що на місці водія автомобіля у момент з`їзду з проїзної частини автодороги та подальшого наїзду на перешкоди (дерева) знаходився ОСОБА_4 , малоймовірно, що це були ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 . Малоймовірно, що на передньому пасажирському сидінні автомобіля у момент з`їзду з проїзної частини автодороги та подальшого наїзду на перешкоди (дерева) знаходився ОСОБА_4 . Характер та розташування тілесних ушкоджень, які виявлені при проведенні судово-медичної експертизи трупа
ОСОБА_13 , а також враховуючи вищенаведені дані, а саме механізм контактування автомобіля із перешкодами (деревами), напрямок деформаційних зусиль, що впливали на його кузов у момент контактування з перешкодами (деревами) та якими частинами контактував даний автомобіль із перешкодами (деревами), дають підстави вважати, що не виключеною є можливість того, що на передньому пасажирському сидінні автомобіля у момент з`їзду з проїзної частини автодороги та подальшого наїзду на перешкоди (дерева) знаходився ОСОБА_13 (т. 2, а.с. 125-163);

-висновком експерта № 53 від 29 лисопада 2016 року, згідно з яким при огляді салону автомобіля «SEAT LEON» (д.н.з. НОМЕР_1 ) комісія експертів вважає, що виявлені у ОСОБА_4 тілесні ушкодження останній міг одержати, перебуваючи на місці водія вищезазначеного автомобіля; виявлені тілесні ушкоджень при проведенні судово-медичних експертиз трупів ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 не могли бути одержані ними при знаходженні в автомобілі на місці водія в момент зіткнення автомобіля з перешкодами; виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_6 є прямими ушкодженнями, тобто ушкодженнями які виникли від контакту з деталями автомобіля, характер даних тілесних ушкоджень та характер пошкоджень салону автомобіля виключає можливість знаходження ОСОБА_6 на масці водія даного автомобіля; ОСОБА_4 знаходився на місці водія автомобіля в момент ДТП; виявлення множинних тілесних ушкоджень при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_13 та відсутність пошкоджень на передній панелі автомобіля виключає можливість знаходження ОСОБА_13 на передньому пасажирському сидінні автомобіля в момент з`їзду даного транспортного засобу з проїзної частини автодороги та подальшому наїзді на перешкоди (т. 2, а.с. 168-191);

-висновком експерта № 04-01/35/1266/18-23 від 23 листопада 2018 року, згідно з яким відсутність зазначених пошкоджень частин автомобіля «SEAT LEON»

(д.н.з. НОМЕР_1 ) в ділянках, що межують з місцем водія, враховуючи морфологічні властивості, локалізацію та тяжкість тілесних ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_4 , ознаки спрацювання подушки безпеки рульового колеса, з урахуванням даних судово-медичної практики про можливість, характер та тяжкість отримання тілесних ушкоджень водієм і пасажирами при ДТП, дають підставу вважати, що за кермом автомобіля в момент ДТП знаходився ОСОБА_4 ; наявність зазначених пошкоджень частин автомобіля «SEAT LEON» (д.н.з. НОМЕР_1 ) в ділянках, що межують з місцем пасажира переднього сидіння, враховуючи морфологічні властивості, локалізацію та тяжкість тілесних ушкоджень, які були виявлені при експертизі трупа ОСОБА_13 , дають підставу вважати, що на місці пасажира переднього сидіння в момент ДТП міг знаходитись ОСОБА_13 (т. 4, а.с. 58-83).

Аналізуючи наведені вище та безпосередньо досліджені судом докази щодо обставин вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд не вбачає підстав піддавати їх сумніву, оскільки вони в цілому не суперечать один одному, та є належними і допустимими.
При цьому розбіжності між висновком експерта № 04-01/05/4/416 від 30 вересня 2015 року та висновком експерта № 53 від 14 квітня 2016 року в частині відповіді на питання щодо можливості перебування в момент ДТП на передньому пасажирському сидінні автомобіля «SEAT LEON» (д.н.з. НОМЕР_1 ) ОСОБА_13 суд вважає усунутими за результатами проведення повторної комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи (висновок експерта № 04-01/35/1266/18-23 від
23 листопада 2018 року), згідно з якою останній міг знаходитись на місці пасажира переднього сидіння в момент ДТП.
Крім того, суд враховує, що всі три висновки експерта підтвердили перебування обвинуваченого ОСОБА_4 за кермом автомобіля «SEAT LEON» (д.н.з. НОМЕР_1 ) в момент ДТП.
За клопотанням сторони захисту під час судового розгляду допитано наступних осіб:
-свідка ОСОБА_38 , який є лікарем травматологом та показав, що 13 травня 2015 року близько 19:00 до нього зателефонували з приймального відділення Чорнобаївської ЦРЛ та повідомили, що трапилась ДТП, до лікарні доставлені потерпілі та необхідна допомога лікаря травматолога. Він відразу прибув до лікарні та в реанімаційному відділенні ним було оглянуто потерпілого ОСОБА_6 , який перебував у свідомості та був доступний до контакту. Під час розмови з ним він зрозумів, що коли ОСОБА_6 сідав до автомобіля, то ОСОБА_27 вітався з ним, що може означати, що він сидів на пасажирському сидінні;
-свідка ОСОБА_39 , яка показала, що 13 травня 2015 року вона перебувала на чергуванні як черговий терапевт. О 20:00 швидка привезла потерпілих і ОСОБА_28 , який був у свідомості, але у шоковому стані, не розмовляв і не реагував. С.Лєнкіну для приведення його до тями ввели 2 куба препарату «Сибазон». Провівши попередній зовнішній огляд, вона тілесних ушкоджень у ОСОБА_28 не виявила, однак останній був брудний, на тілі та на волоссі був бруд з кров`ю, порізів на ньому не було. Процедуру проведення медичного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_28 вона не пам`ятає;
-свідка ОСОБА_40 , яка є матір`ю ОСОБА_4 та показала, що їй зателефонували 13 травня 2015 року ввечері о 19:00 і повідомили про ДТП. Наступного дня вона першою маршруткою виїхала з м. Києва і о 10:00 була в сина. Коли вона зайшла до кімнати, то побачила, що син сидів на дивані, перед ним була миска з кров`ю і в нього на лівій руці була рана. Маючи досвід медичної роботи, враховуючи спробу суїциду, вона вирішила сама обробити рану. Було накладено два шви і кругове стягнення. На ньому на той час ніяких ушкоджень не бачила. Ввечері, коли вони повернулися від слідчого, то почала обдивлятися сина та виявила у нього синяк на правому плечі і на правому боку. Вона переживала за його психічний стан і нічого його не питала, він лише сказав, що хлопці загинули і він не хоче жити. Вона не відходила він нього і давала йому заспокійливе. На наступний день він говорив, що коли вони поверталися із м. Черкаси, то він попросив ОСОБА_19 сісти за кермо, враховуючи те, що в нього забрали посвідчення водія з підозрою на водіння у нетверезому стані і він боявся, що в нього заберуть автомобіль. С.Лєнкін вважав, що ОСОБА_19 не зупинятимуть, оскільки він має відношення до правоохоронних органів.
За клопотанням сторони захисту під час судового розгляду судом також досліджено наступні документи:
-витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000166 від 14 травня 2015 року за ч. 3 ст. 286 КК України, згідно з фабулою якого 13 травня 2015 року близько 18:20 водій автомобіля «SEAT LEON» (д.н.з. НОМЕР_1 ) ОСОБА_4 , рухаючись по автодорозі сполученням смт Чорнобай м. Золотоноша, зі сторони
м. Золотоноша в напрямку смт Чорнобай Черкаської області, на відстані 1 км + 150 м від смт Чорнобай, не впорався з керуванням, виїхав на ліве узбіччя, після чого з`їхав у лівий кювет, де автомобіль перевернувся та допустив наїзд на два дерева. Внаслідок ДТП пасажири автомобіля «SEAT LEON» (д.н.з. НОМЕР_1 ) ОСОБА_14 та ОСОБА_13 загинули на місці пригоди, а водій ОСОБА_4 , пасажири ОСОБА_15 та
ОСОБА_6 отримали тілесні ушкодження та були доставлені до Чорнобаївської ЦРЛ
(т. 3, а.с. 93);
-вказівки прокурора від 14 травня 2015 року, де констатовано перебування ОСОБА_4 за кермом автомобіля «SEAT LEON» (д.н.з. НОМЕР_1 ), а також висловлено вимогу провести ряд слідчих дій (т. 3, а.с. 94-95);
-рапорт оперативного чергового чергової частини Чорнобаївського РВ УМВС ОСОБА_41 від 13 травня 2015 року про те, що 13 травня 2015 року о 18:25 по телефону до чергової частини Чорнобаївського РВ УМВС невідомий чоловік повідомив про ДТП га автодорозі Макіївка Чорнобай з потерпілими (т. 3, а.с. 96);
-рапорт оперативного чергового чергової частини Чорнобаївського РВ УМВС ОСОБА_41 від 13 травня 2015 року про те, що 13 травня 2015 року о 20:25 слідчий СВ Чорнобаївського РВ УМВС ОСОБА_42 повідомив, що під час ДТП, яка сталася на автодорозі Золотоноша Чернобай поблизу смт Чорнобай загинув ОСОБА_13 , експерт-криміналіст НДЕКЦ при УМВС України в Черкаській області (т. 3, а.с. 97);
-висновок щодо результатів медичного огляду за метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 13 травня 2015 року, згідно з яким за результатами проведеного черговим лікарем Чорнобаївської ЦРЛ ОСОБА_39 о 21:00 медичного огляду « ОСОБА_43 » останній клінічно тверезий (т. 3, а.с. 98);
-висновком експерта № 930 від 16 червня 2015 року, згідно з яким у крові та сечі ОСОБА_4 спиртів та продуктів його розпаду, а також наркотичних речовин та їх похідних не виявлено (т. 3, а.с. 99-100);
-заяву ОСОБА_4 (без дати) про добровільну згоду на відібрання експериментальних зразків крові, сечі та слини (т. 3, а.с. 101);
-заяву ОСОБА_4 від 14 травня 2015 року про добровільне надання органу досудового розслідування футболки та штанів, в які останній був одягнений під час ДТП (т. 3, а.с. 102);
-протокол огляду місця події від 14 травня 2015 року, згідно з яким на території Чорнобаївського РВ УМВС оглянуто автомобіль «SEAT LEON», червоного кольору, без номерних знаків, з численними зовнішніми та внутрішніми механічними пошкодженнями. Виявлено та вилучено спрацьовану подушку безпеки рульового керма, мікронакладення з керма, ручки перемикання передач та з п`яти сидінь, а саме з сидінь, спинок і підголівників (т. 3, а.с. 103-104);

-висновок експерта № 05-5-06/85 від 22 травня 2015 року, згідно з яким при судово-медичній експертизі матеріалу з подушки безпеки кров та епітеліальні тканини не виявлено (т. 3, а.с. 105-106);

-висновок експерта № 05-1-08/144 від 19 червня 2015 року, згідно з яким піт та кров людини в слідах з ручки перемикання передач та з керма автомобіля не виявлено

(т. 3, а.с. 107);

-висновок експерта № 2/764 від 17 червня 2015 року, згідно з яким на наданих на експертизу мікронакладеннях, вилучених з підголівників, сидінь та спинок сидінь, виявлено текстильні волокна-накладення, в тому числі фрагменти дуже дрібних розмірів різних кольорів та відтінків. Виявлені волокна-накладення натурального походження: бавовни, вовни; хімічного походження: волокна з повздовжніми борознами, гладкі, а також матировані з дрібною крапковістю (т. 3, а.с. 108-114);

-висновок експерта № 2/1407 від 6 листопада 2015 року, згідно з яким серед мікронакладень, вилучених з поверхні підголівника лівого переднього сидіння, зі спинки переднього лівого сидіння та з переднього лівого сидіння, а також з поверхні підголівника правого переднього сидіння, зі спинки правого переднього сидіння та правого переднього сидіння, волокон, які мають спільну родову (групову) належність з волокнами, що входять до складу предметів одягу ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , не виявлено (т. 3, а.с. 115-127);

-клопотання захисника ОСОБА_44 в інтересах ОСОБА_4 від 3 вересня

2015 року № 49-К у кримінальному провадженні № 0000166 про виклик і допит у якості свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_38 ; долучення до матеріалів кримінального провадження копії висновку щодо результатів експертного психофізіологічного дослідження з використанням комп`ютерного поліграфу стосовно ОСОБА_4 від 27 серпня 2015 року, копії пояснень ОСОБА_38 від 20 травня

2015 року, пояснень ОСОБА_4 від 27 серпня 2015 року; вирішення питання про призначення психофізіологічної експертизи (із застосуванням поліграфу) учасників ДТП ОСОБА_4 і ОСОБА_6 ; витребування в управлінні ДАІ в Черкаській області відомостей щодо вилучення 3 травня 2015 року на блок-посту на в`їзді до м. Черкаси посвідчення водія ОСОБА_4 (т. 3, а.с. 128-130);

-лист слідчого ВР ДТП СУ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_45 від 9 вересня 2015 року № 5/9438 про те, що допит ОСОБА_4 буде проведено після визначення його процесуального статусу; допит свідка ОСОБА_38 буде проведено під час досудового розслідування; щодо долучення документів, то всі надані документи долучено до матеріалів кримінального провадження; питання про призначення психофізіологічної експертизи буде вирішено протягом досудового розслідування; щодо витребування документів, то у матеріалах кримінального провадження міститься копія протоколу про адміністративне правопорушення від 13 травня 2015 року та копія тимчасового талону ОСОБА_4 ; щодо залучення до проведення комплексної транспортно-трасологічної судово-медичної експертизи експертів Головного бюро СМЕ МОЗ України роз`яснено, що експерти даної установи проводять повторні експертизи, а первинні експертизи проводяться в обласних бюро СМЕ (т. 3, а.с. 131);

-лист КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 8 жовтня 2015 року № 01-1-05/552 на адресу слідчого ВР ДТП СУ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_46 про необхідність надання можливості проведення ситуаційного моделювання з автомобілем «SEAT LEON», надання в розпорядження експертів автомобіля з аналогічними технічними характеристиками та статистів, що по антропометричним даним відповідають особам, які перебували в салоні автомобіля на момент ДТП (т. 3, а.с. 175);

-клопотання захисника ОСОБА_44 від 23 листопада 2015 року № 23-11/15/к у кримінальному провадженні № 0000166 про проведення комплексної транспортно-трасологічної судово-медичної експертизи Київським обласним бюро СМЕ (т. 3, а.с. 176-177);

-клопотання захисника ОСОБА_44 в інтересах ОСОБА_4 від 23 листопада 2015 року № 23-11/15/1/к у кримінальному провадженні № 0000166 про виклик та повторний допит ОСОБА_4 , про допит свідка ОСОБА_38 ; призначення судової психофізіологічної експертизи (із застосуванням поліграфу) учасників ДТП ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ; призначення одночасного допиту ОСОБА_4 та

ОСОБА_6 (т. 3, а.с. 178-180);

-лист слідчого ВР ДТП СУ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_45 від 8 грудня 2015 року № 5/1052 про те, що експерти Головного бюро СМЕ МОЗ України проводять повторні комплексні транспортно-трасологічні судово-медичні експертизи, а первинні експертизи проводяться в обласних бюро СМЕ; щодо повторного відібрання пояснень від ОСОБА_4 , то дату та час буде узгоджено додатково; щодо допиту свідка ОСОБА_38 , то дану особу вже допитано; щодо призначення психофізіологічної експертизи, то дане питання буде вирішено під час досудового розслідування; щодо проведення одночасного допиту між ОСОБА_4 та

ОСОБА_6 , то у його проведенні немає потреби, оскільки немає протиріч у їх показах (т. 3, а.с. 181);

-протокол допиту потерпілого ОСОБА_6 від 3 червня 2015 року, згідно з яким останній пояснив, що спереду сиділи ОСОБА_27 та ОСОБА_21 , але точно вказати хто і де саме знаходився, тобто на якому місці в автомобілі він не може, тому що погано пам`ятає обставини. Хто саме був за кермом він не пам`ятає, але йому здається, що спереду сиділи ОСОБА_27 та ОСОБА_21 (т. 3, а.с. 216-218);

-характеризуючі дані, згідно з якими ОСОБА_4 раніше несудимий, за місцем проживання та роботи характеризується виключно позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має повну вищу освіту та сертифікат спеціаліста за спеціальністю «Стоматологія», працює на посаді менеджера зі збуту, періодично підвищує професійну кваліфікацію, стосовно нього складався протокол про адміністративне правопорушення від 13 травня 2015 року серії АП1 № 687718 за

ст. 130 КУпАП, видавався тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами категорії «В» серії НОМЕР_3 та постановою Дніпровського районного суду м. Черкаси від 5 серпня 2015 року у справі № 755/13512/15-п за ч. 1 ст. 130 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400,00 гривень (т. 3,

а.с. 183, 184, 185, 186, 189, 190, 191, 193, 194, 197-199, 225, 226, 227, 228, 187, 188, 192).

Вказані покази свідків та документи суд бере до уваги, оскільки вони в цілому підтверджують фактичні обставини кримінального провадження. Водночас за результатами їх оцінки суд вважає, що вони не спростовують винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Зокрема, свідки ОСОБА_39 , ОСОБА_47 та ОСОБА_48 не були очевидцями події. При цьому свідки ОСОБА_47 і ОСОБА_48 фактично дають показання з чужих слів. Водночас свідки ОСОБА_48 , яка є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_4 , та свідок ОСОБА_39 , яка є його родичкою, можуть давати необ`єктивні покази внаслідок особистої зацікавленості.
Результати проведених експертних досліджень щодо відсутності поту та крові будь-якої людини в слідах з ручки перемикання передач та з керма автомобіля, як і відсутність в мікронакладеннях, вилучених з поверхні підголівників, спинок та сидінь лівого і правого переднього сидінь, волокон, які мають спільну родову (групову) належність з волокнами, що входять до складу предметів одягу ОСОБА_4 ,
ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , жодним чином не спростовують висновки суду про перебування саме обвинуваченого ОСОБА_4 за кермом автомобіля «SEAT LEON» (д.н.з. НОМЕР_1 ) в момент ДТП, беручи до уваги, що останній є його власником і користувався ним того дня.
Аналогічно факт вилучення у обвинуваченого ОСОБА_4 посвідчення водія у день ДТП не може беззаперечно свідчити про те, що останній в момент ДТП не перебував за кермом.
Твердження сторони захисту про зміну потерпілим ОСОБА_6 показів щодо того, хто перебував за кермом, під час судового розгляду саме після подання цивільного позову, суд не бере до уваги, оскільки останній під час допиту у судовому засіданні на запитання захисника ОСОБА_11 пояснив, що лише зі спливом тривалого часу після ДТП зміг усвідомити його наслідки та пригадати обставини.
Крім того, за клопотанням сторони захисту судом досліджено висновок щодо результатів експертного психофізіологічного дослідження особи з використанням комп`ютерного поліграфу стосовно ОСОБА_4 від 27 серпня 2015 року з додатками, згідно з яким надані ОСОБА_4 відомості про те, що він не керував та не знаходився за кермом автомобіля «SEAT LEON» (д.н.з. НОМЕР_1 ) в момент ДТП, а також не бачив щоб це були ОСОБА_15 чи ОСОБА_14 , відповідають змісту ідеальних слідів в його пам`яті; надані ОСОБА_4 відомості про те, що він бачив, що автомобілем «SEAT LEON» (д.н.з. НОМЕР_1 ) в момент ДТП керував ОСОБА_13 , відповідають змісту ідеальних слідів в його пам`яті; вираженість, сукупність і системність фізіологічних реакцій ОСОБА_4 на перевірочні (релевантні) питання тестів узгоджуються з повідомленою ним вербальною (мовною) інформацією та відповідями на тестові питання, вони не заперечують одна одній, що дозволяє впевнено стверджувати про щирість його стверджень по перевірочним питанням проведеного психофізіологічного дослідження (т. 3, а.с. 133-174).
Натомість зі змісту ст. 84 КПК України вбачається, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Так, згідно з п. 6.8 розділу VI «Психологічна експертиза» Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року № 53/5, з метою отримання орієнтувальної інформації можуть проводитися опитування із застосуванням спеціального технічного засобу комп`ютерного поліграфа; предметом опитування із застосуванням комп`ютерного поліграфа є отримання орієнтувальної інформації щодо ступеня ймовірності повідомленої опитуваною особою інформації; повноти наданої опитуваною особою інформації; джерела отриманої опитуваною особою інформації; уявлень опитуваної особи про певну подію; іншої орієнтувальної інформації, необхідної для конструювання версій розслідування певних подій.
Зміст наведених методичних рекомендацій, як і зміст Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, також затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 № 53/5, не дозволяють дійти висновку, що результати опитування із застосуванням комп`ютерного поліграфа є самостійним висновком судового експерта державної спеціалізованої науково-дослідної установи судових експертиз Міністерства юстиції України та атестованого судового експерта, який не є працівником державної спеціалізованої установи.
Крім того, суд зазначає, що згідно з ч. 3 ст. 8 Закону України «Про судову експертизу» методики проведення судових експертиз (крім судово-медичних та судово-психіатричних) підлягають атестації та державній реєстрації в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.
Методика проведення судової психофізіологічної експертизи із застосування поліграфа або психофізіологічного дослідження з використанням поліграфа, яка б була належним чином атестована та зареєстрована, на сьогоднішній день відсутня.
Суд також зауважує, що за визначенням поліграф («детектор брехні») є різновидом психофізіологічної апаратури і являє собою комплексну багатоканальну апаратну методику реєстрації змін психофізіологічних реакцій людини у відповідь на пред`явлення за спеціальною схемою певних психологічних стимулів; аналіз інформації, отриманої від людини в процесі опитування за допомогою поліграфа, як стверджується, дає змогу одержувати необхідну орієнтувальну інформацію та виявляти ту, яку людина приховує.
Положеннями чинного кримінального процесуального законодавства не передбачена можливість перевірки правдивості показань особи із застосуванням поліграфа («детектора брехні») або прийняття судом в якості доказу отриманих таким чином відомостей, які носять орієнтовний характер.
Результати перевірок на поліграфі мають орієнтовне значення в процесі доказування, не мають офіційного доказового значення, а висновки мають ознаки вірогідності.
Правдивість і неправдивість показань носить етичний та юридичний характер і відноситься до сфери понять, прояв яких неможливо зафіксувати фізичними приладами. Поліграф лише об`єктивно реєструє фізіологічні функції організму, дозволяє зафіксувати емоційну напругу, пов`язану з питаннями тесту.
Враховуючи відсутність нормативно-правового акту, що врегульовує питання проведення експертного психофізіологічного дослідження особи з використанням комп`ютерного поліграфу для цілей кримінального провадження, зокрема із визначенням основних принципів використання поліграфа, випадків, в яких це заборонено, кола осіб, які не можуть бути піддані такій перевірці, часових рамок, протягом яких після події кримінального правопорушення особи можуть бути піддані такій перевірці, суд вважає висновок щодо результатів експертного психофізіологічного дослідження особи з використанням комп`ютерного поліграфу стосовно ОСОБА_4 від 27 серпня 2015 року з додатками неналежним доказом.
Судом за клопотанням сторони захисту долучено до матеріалів справи та досліджено висновок спеціаліста № 390/19 від 23 листопада 2019 року з додатками, згідно з яким, зважаючи на механізм ДТП, при якому автомобіль неодноразово контактував з перешкодами руху та перекидався, дуже різна масивність та об`єми тілесних ушкоджень в інших учасників ДТП порівняно з ОСОБА_4 , свідчать на користь того, що він уник такого значного травмування, покинувши салон автомобіля перед або на початку ДТП, що можливо за умови перебування на місці пасажира переднього сидіння та випадіння з салону ще до зіткнення автомобіля з першою перешкодою. Крім того, вказано на недоліки висновків експерта № 04-01/35/1266/18-23 від 23 листопада 2018 року, висновку експерта № 53 від 29 листопада 2016 року, висновку експерта № 04-01/05/4/416 від 1 березня 2016 року, зокрема не визначення механізму отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_4 за умови його випадіння з автомобіля до контакту з перешкодою, визначення судово-медичними експертами без участі експерта автотехніка механізму отримання тілесних ушкоджень деталями салону автомобіля, проведення всіх експертиз без експертизи одягу і взуття ОСОБА_4 . Зазначено, що усунення вказаних недоліків можливе шляхом проведення комплексної судової медико-автотехнічної експертизи поряд з експертизою одягу і взуття ОСОБА_4 та можливо інших учасників ДТП з метою з`ясування можливості залишення салону автомобіля ОСОБА_4 до контакту з перешкодою (т. 5, а.с. 61-89).
Разом з тим згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Беручи до уваги, що висновок спеціаліста № 390/19 від 23 листопада 2019 року з додатками не віднесено кримінальним процесуальним законом до процесуальних джерел доказів, враховуючи його кардинальну суперечність наявним в матеріалах кримінального провадження висновкам експертів, які у свою чергу цілком узгоджуються між собою, суд його відхиляє як неналежний.
Доводи сторони захисту щодо недопустимості низки перерахованих вище доказів суд оцінює критично з огляду на таке.
Положеннями ст. 86 КПК України передбачено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом; недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Пунктом 3 ч. 2 цієї статті Кодексу передбачено, що суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, порушення права особи на захист.
Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення (ч. 1 ст. 89 КПК України).
Згідно з ч.ч. 1 і 2 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом; сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Так, сторона захисту вказувала на порушення принципу презумпції невинуватості при призначенні та проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_14 (висновок експерта № 122 від 14 травня 2015 року), судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_13 (висновок експерта № 123 від 14 травня 2015 року), судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_15 (висновок експерта № 124 від 14 травня
2015 року), судово-медичної експертизи ОСОБА_4 (висновок експерта № 149 від
15 травня 2015 року), експертизи технічного стану транспортного засобу (висновок експерта № 4/201 від 2 червня 2015 року), судової автотехнічної експертизи (висновок експерта № 1/17-23 від 23 січня 2017 року) у зв`язку із зазначенням ОСОБА_4 у вихідних даних у якості водія автомобіля «SEAT LEON» (д.н.з. НОМЕР_1 ).
Разом з тим суд оцінює такі доводи критично, оскільки вказівка на те, хто саме перебував за кермом автомобіля «SEAT LEON» (д.н.з. НОМЕР_1 ), у вихідних даних при призначенні експертиз, а також у інших процесуальних документах кримінального провадження жодним чином не могла впливати на результати експертних досліджень як щодо визначення характеру та ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, причин смерті, так і щодо встановлення технічного стану транспортного засобу і відповідності дій водія вимогам ПДР.
Твердження сторони захисту про порушення органом досудового розслідування права обвинуваченого ОСОБА_4 на захист, зокрема права на відвід експертам, при призначенні і проведенні експертиз саме експертними установами в межах Черкаської області з огляду на можливу упередженість експертів у зв`язку із загибеллю
ОСОБА_13 , який на момент смерті працював у НДЕКЦ при МВС України в Черкаській області, є суто припущеннями, оскільки будь-яких належних і допустимих доказів цього суду не надано.
Натомість, як зазначалося вище, висновки експертів в цілому узгоджуються між собою, а також з іншими доказами у кримінальному провадженні. Допитані під час судового розгляду експерти ОСОБА_49 , ОСОБА_35 , ОСОБА_50 , сумніви в неупередженості та об`єктивності яких мала сторона захисту, перебуваючи під присягою, пояснили, що жодного впливу чи тиску на них під час проведення експертних досліджень не було. Підстави не довіряти таким показам експертів у суду відсутні.
При цьому суд враховує, що інші висновки експертів № 930 від 16 червня
2015 року, № 05-5-06/85 від 22 травня 2015 року, № 05-1-08/144 від 19 червня 2015 року, № 2/764 від 17 червня 2015 року, № 2/1407 від 6 листопада 2015 року, досліджені судом саме за клопотанням сторони захисту, остання не ставить під сумнів, хоча вони також підготовлені експертами КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» та НДЕКЦ при УМВС України в Черкаській області, та містять у вихідних даних вказівку на те, що ОСОБА_4 перебував за кермом автомобіля «SEAT LEON»
(д.н.з. НОМЕР_1 ) в момент ДТП.
Допущені незначні недоліки при оформленні висновків експертів, зокрема щодо невідповідності їх встановленій формі та вимогам нормативних документів, на які неодноразово вказувала сторона захисту, на переконання суду, не є суттєвими та не спростовують отриманих за результатами проведення експертних досліджень результатів та не можуть слугувати самостійною підставою для визнання їх недопустимими.

Доводи сторони захисту про неповноту висновків експертів № 204-01/05/4/416 від 1 березня 2016 року, № 53 від 29 листопада 2016 року, № 04-01/35/1266/18-23 від

23 листопада 2018 року фактично зводяться до незгоди з результатами проведених експертних досліджень та не містять достатніх підстав для визнання їх недопустимими доказами.

Позицію сторони захисту щодо неврахування при проведенні експертиз наявності порушення п.п. 2.3, 2.9, 14.3 ПДР в діях водія автомобіля «MITSUBISHI L200»
(д.н.з. НОМЕР_2 ) ОСОБА_30 суд розцінює як лінію захисту та намагання перекласти відповідальність на іншу особу.
Суд також не погоджується з доводами сторони захисту про самостійне збирання експертами матеріалів при проведенні експертизи шляхом проведення ситуаційного моделювання з автомобілем і статистами, чим фактично здійснено підміну такої слідчої дії як слідчий експеримент.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.
Водночас згідно з п. 1.2 Правила проведення судово-медичних експертиз (досліджень) у відділеннях судово-медичної криміналістики бюро судово-медичної експертизи, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6, експертизи у відділенні проводяться з метою визначення знарядь травми, їх диференціації та ідентифікації на підставі вивчення ушкоджень на тілі, одязі, взутті потерпілого. Крім цього, експертизи виконуються з метою ототожнення особи, визначення природи та елементного складу мікрооб`єктів, слідів, накладень, реконструкції ситуації, в якій були нанесені ушкодження.
Пунктом 2.3.5 цих Правил передбачено, що у разі необхідності під час проведення трасологічної експертизи повинні вирішуватись питання ситуаційного характеру, тобто визначення місцезнаходження, пози учасників пригоди, послідовності їх дій і переміщення, місця скоєння тієї чи іншої події тощо.
Таким чином спеціальним нормативно-правовим актом прямо передбачено можливість проведення ситуаційного моделювання, яке не є слідчою дією за своєю суттю, що й було здійснено експертами при про веденні експертизи.
Під час судового розгляду учасники кримінального провадження відмовились від допиту свідків ОСОБА_51 і ОСОБА_52 за станом здоров`я та суд прийняв таку відмову.
Враховуючи наявність достатньої кількості допустимих та належних доказів, досліджених під час судового розгляду, що виключають будь-які сумніви та підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що в ході судового розгляду було повністю доведено його вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, зокрема перебування останнього за кермом автомобіля «SEAT LEON» (д.н.з. НОМЕР_1 ) та порушення ПДР, що у свою чергу характеризується необережною формою вини та призвело до ДТП, внаслідок якого троє осіб загинуло та одна особа отримала тяжкі тілесні ушкодження. При цьому зазначення судом форми вини у формулюванні обвинувачення здійснено в межах висунутого обвинувачення та не суперечить вимогам ст. 371 КПК України.
Натомість твердження щодо невідповідності обвинувального акту вимогам
ст. 291 КПК України та про некоректність обвинувачення, а саме незазначення форми вини, суд відхиляє, оскільки дане питання було предметом розгляду Апеляційного суду Черкаської області, який в увалі від 18 травня 2017 року констатував відповідність обвинувального акту вимогам закону та зазначив, що суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 286 КК України, визначається ставленням винного до наслідків і в цілому характеризується необережною виною.
За вчинення кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно зі ст.ст. 66-67 КК України, судом не встановлено.

На виконання вимог абз. 2 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно з якою ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький, ризик небезпеки для суспільства також оцінюється як низький (т. 1, а.с. 196-197).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин; відношення обвинуваченого ОСОБА_4 до скоєного; особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше несудимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; суд вважає, що необхідним і достатнім кримінальним покаранням для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових правопорушень є кримінальне покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.
Потерпіла ОСОБА_53 подала до суду заяву про розгляд кримінального провадження за її відсутності та повідомила, що цивільний позов подавати наміру не має (т. 1, а.с. 182).
Потерпіла ОСОБА_8 заявила цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 , ТДВ «СТ «Домінанта», Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого (т. 1, а.с. 60-65; т. 2, а.с. 37-53).
В обґрунтування позову зазначалося, що матеріальна шкода, спричинена неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_4 становить 31384,00 гривень, що складається з витрат, які були понесені на поховання її сина ОСОБА_13 , виготовлення та встановлення надгробного пам`ятника. Крім того, внаслідок загибелі сина їй заподіяно моральну шкоду, розмір якої в такому випадку визначити неможливо. Проте, зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 намагається перекласти відповідальність за скоєння ДТП на її загиблого сина та розумний підхід до відшкодування шкоди, понесені моральні страждання вона оцінює у 200000,00 гривень. Автомобіль, яким керував обвинувачений ОСОБА_4 в момент ДТП був застрахований в ТДВ «СТ «Домінанта». За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоду. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. У зв`язку з цим потерпіла просила стягнути з
ТДВ «СТ «Домінанта» матеріальну шкоду у розмірі 14616,00 гривень і моральну шкоду у розмірі 14616,00 гривень, а з обвинуваченого ОСОБА_4 стягнути матеріальну шкоду у розмірі 26768,00 гривень і моральну шкоду у розмірі 185384,00 гривень. На підтвердження позовних вимог до позовної заяви додано, зокрема копію повідомлення потерпілої особи від 2 березня 2017 року б/н (т. 2, а.с. 41), копію свідоцтва про народження ОСОБА_13 (т. 2, а.с. 45), копію свідоцтва про смерть ОСОБА_13 (т. 2, а.с. 48), копію довідки про причину смерті ОСОБА_13 (т. 2, а.с. 49), копію витягу з кримінального провадження № 0000166 (т. 2, а.с. 50), дві копії товарних чеків від 14 травня 2015 року б/н на загальну суму 19710,00 гривень витрат на поховання (т. 2, а.с. 51), копію замовлення від 24 листопада 2015 року № 329 на суму 9694,00 гривень витрат на виготовлення пам`ятника (т. 2, а.с. 32), копію накладної № 329/1 від 29 березня 2016 року на суму 1980,00 гривень витрат на встановлення пам`ятника (т. 2, а.с. 53).
У відзиві на позов потерпілої ОСОБА_8 . Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ), посилаючись на норми законодавства, позовні вимоги не визнало та зазначило, що за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовується шкода у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, та у разі недостатності коштів та майна страховика, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Так, цивільно-правова відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 була застрахована у ТДВ «СТ «Домінанта» і відповідно до відомостей з ЄДРПОУ останнє не знаходиться в стадії банкрутства. За таких обставин МТСБУ просило у позові відмовити, а розгляд справи провести без участі представника (т. 3, а.с. 41-45).
У відзиві на вказану позовну заяву ТДВ «СТ «Домінанта», посилаючись на норми ЦК України, позовні вимоги не визнало та вважало їх передчасними, оскільки цивільно-правова відповідальність настає лише за наявності вини особи, однак стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 станом на день подання відзиву не винесено вироку суду про визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, який би набрав законної сили. Крім того, потерпілою ОСОБА_8 не подано заяву про виплату страхового відшкодування, не надано оригіналу свідоцтва про смерть, свідоцтва про право на спадщину та документів на підтвердження статусу фізичної особи-підприємця, в якої придбавалися товари та надавалися послуги (т. 3, а.с. 61-63).
Потерпілою ОСОБА_7 заявлено цивільний позов до обвинуваченого
ОСОБА_4 , ТДВ «СТ «Домінанта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином (т. 1, а.с. 51-59; т. 2, а.с. 54-59).
В обґрунтування позову зазначалося, що своїми протиправними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 286 КК України. Внаслідок ДТП загинув її чоловік ОСОБА_14 , на утриманні якого перебували двоє малолітніх дітей ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_54 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На момент ДТП цивільно-правова відповідальність обвинуваченого
ОСОБА_4 застрахована в ТДВ «СТ «Домінанта». Шкода відшкодовується дитині до досягнення нею повноліття. Загальний розмір страхового відшкодування утриманцям ОСОБА_14 складає 43848,00 гривень. Крім того, внаслідок загибелі її чоловіка та батька її дітей потерпілій заподіяно моральну шкоду, розмір якої вона оцінює у
200000,00 гривень. У зв`язку з цим потерпіла просила стягнути з ТДВ «СТ «Домінанта» на її користь страхове відшкодування утриманцям померлого у розмірі 43848,00 гривень, моральну шкоду у розмірі 14616,00 гривень, а з обвинуваченого ОСОБА_4 стягнути моральну шкоду у розмірі 185384,00 гривень. На підтвердження позовних вимог до позовної заяви додано, зокрема копії свідоцтв про народження дітей ОСОБА_14 ОСОБА_55 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_56 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 2, а.с. 58, 59).
У відзиві на вказану позовну заяву ТДВ «СТ «Домінанта», посилаючись на норми ЦК України, позовні вимоги не визнало та вважало їх передчасними, оскільки цивільно-правова відповідальність настає лише за наявності вини особи, однак стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 станом на день подання відзиву не винесено вироку суду про визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, який би набрав законної сили. Крім того, потерпілою ОСОБА_7 не подано ані заяву про настання події, ані про виплату страхового відшкодування, а також свідоцтво про право на спадщину (т. 3, а.с. 66-69).
Потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до обвинуваченого
ОСОБА_4 , ТДВ «СТ «Домінанта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином (т. 1, а.с. 88-117; т. 2, а.с. 60-63).
В обґрунтування позову зазначалося, що внаслідок ДТП потерпілий поніс матеріальні витрати на лікування (проведено довге та коштовне лікування з оперативним втручанням), що полягало у придбанні ліків та медичних товарів на суму
63249,81 гривень. Крім того, потерпілому ОСОБА_6 нанесено моральну шкоду, що полягає у втраті ним нормальних життєвих зв`язків, які потребують від нього додаткових зусиль для організації його подальшого життя, яку він оцінює у 200000,00 гривень. Разом з тим цивільно-правова відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 застрахована в
ТДВ СТ «Домінанта». У зв`язку з цим потерпілий просив стягнути з
ТДВ «СТ «Домінанта» матеріальну шкоду у розмірі 63249,81 гривень і моральну шкоду у розмірі 3162,49 гривень, а з обвинуваченого ОСОБА_4 стягнути моральну шкоду у розмірі 196837,51 гривень. На підтвердження позовних вимог до позовної заяви додано, зокрема копію договору на перевезення від 19 травня 2015 року з доданою копією рахунку на суму 1800,00 гривень, копії квитанцій, фіскальних і товарних чеків про придбання ліків і товарів медичного призначення (т. 1, а.с. 94-96, 91, 97-117).
У відзиві на позовну заяву ТДВ «СТ «Домінанта», посилаючись на норми ЦК України, позовні вимоги не визнало та вважало їх передчасними, оскільки цивільно-правова відповідальність настає лише за наявності вини особи, однак стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 станом на день подання відзиву не винесено вироку суду про визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, який би набрав законної сили. При цьому потерпілим ОСОБА_6 не подано заяву про виплату страхового відшкодування. Щодо позовних вимог про відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням, зазначило, що витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтвердженні документально відповідним закладом охорони здоров`я. Звертало увагу, що не всі медичні витрати потерпілого ОСОБА_6 є обґрунтованими, оскільки більшість з придбаних препаратів не підтверджена належними лікарськими документами, зокрема відсутня виписка з Чорнобаївської ЦРЛ з діагнозом та призначеннями. Крім того, не підлягають відшкодуванню витрати на касове обслуговування (т. 3, а.с. 58-69).
Від представника обвинуваченого ОСОБА_4 надійшов відзив на позовні заяви всіх потерпілих, відповідно до змісту якого останній позовні вимоги не визнав. Вказав, що його підзахисний своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнає, оскільки за кермом автомобіля на час ДТП перебувала інша особа. Зазначив, що потерпілі, пред`явивши вимоги про стягнення компенсації за заподіяння їм моральної шкоди, не надали жодних належних та допустимих доказів обґрунтування її розміру. Вважав, що питання цивільно-правової відповідальності обвинуваченого ОСОБА_4 за шкоду, заподіяну ДТП, як володільця джерелом підвищеної небезпеки, має бути розглянуто в порядку цивільного судочинства. У зв`язку з цим просив цивільні позови залишити без розгляду (т. 2, а.с. 50-56).

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Частиною 1 ст. 1177 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Зі змісту ч.ч. 1 і 2 ст. 1200 ЦК України вбачається, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті; шкода відшкодовується, зокрема одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, до досягнення ними чотирнадцяти років.
У ч. 1 ст. 1201 ЦК України зазначено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.
Статтею 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначено, що поховання померлого комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.
У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що витрати на виготовлення пам`ятників і огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам`ятників і огорож в даній місцевості.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
В абз. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України зазначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно з п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації.
Цивільно-правова відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 на момент ДТП була застрахована, що підтверджується копією поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів
№ АІ/4127454 від 12 жовтня 2014 року зі строком дії до 12 жовтня 2015 року, де страховиком виступило ТДВ «СТ «Домінанта» (т. 1, а.с. 227).
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до положень ст. 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.
Пунктом 24.1 ст. 24 Закону передбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Згідно зі ст. 26-1 Закону страховиком (у випадках, передбачених п.п. «г» і «ґ» п. 41.1 та п.п. «в» п. 41.2 ст. 41 цього Закону, МТСБУ) відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Зі змісту п.п. 27.1-27.4 Закону вбачається, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст. 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик (у випадках, передбачених
пп «г» і «ґ» п. 41.1 та пп «в» п. 41.2 ст. 41 цього Закону, МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
На день настання страхового випадку, а саме 13 травня 2015 року, розмір мінімальної заробітної плати станом на 1 січня 2015 року становив 1218,00 гривень
(ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік).
Відповідно до положень ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Оцінивши надані потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 докази на предмет їх належності і допустимості, виходячи з наведених вище норм матеріального права, беручи до уваги доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, суд дійшов таких висновків.
Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_8 як матері загиблого ОСОБА_13 , є обґрунтованими, заявлений до стягнення розмір моральної шкоди відповідає принципам розумності та співмірності, а тому підлягають до задоволення у повному обсязі шляхом стягнення з ТДВ «СК «Домінанта» витрат на поховання у розмірі 14616,00 гривень
(12 х 1218,00) і моральної шкоди у розмірі 14616,00 гривень (12 х 1218,00) та з обвинуваченого ОСОБА_4 витрат на поховання у розмірі 16768,00 гривень (31384,00 14,616,00) і моральної шкоди у розмірі 185384,00 гривень (200000,00 14616,00).
Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_7 як дружини загиблого ОСОБА_14 , яка здійснювала догляд за його дітьми, зокрема ОСОБА_57 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є обґрунтованими, заявлений розмір моральної шкоди є співмірним та таким, що відповідає принципу розумності, а тому підлягають до задоволення у повному обсязі шляхом стягнення з ТДВ «СТ «Домінанта» шкоди, заподіяної смертю потерпілого, у розмірі 43848,00 гривень (36 х 1218,00) і моральної шкоди у розмірі 14616,00 гривень
(12 х 1218,00) та з обвинуваченого ОСОБА_4 моральної шкоди у розмірі 185384,00 гривень (200000,00 14616,00).
При розгляді позову потерпілого ОСОБА_6 суд погоджується з доводами
ТДВ «СТ «Домінанта» про відсутність підстав для стягнення витрат на розрахунково-касове обслуговування у розмірі 186,90 гривень. Крім того, до стягнення не підлягають витрати на перевезення у розмірі 1800,00 гривень, оскільки до позову не додано належних доказів їх сплати. При цьому суд не ставить під сумнів розмір інших витрат на лікування, виходячи з отриманих потерпілим ОСОБА_6 тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, що підтверджено висновком експерта № 1858 від 30 вересня 2015 року. Водночас суд вважає, що моральна шкода, оцінена потерпілим ОСОБА_6 у розмірі 200000,00 гривень не ґрунтується на принципах співмірності і розумності, а тому суд оцінює її у
100000,00 гривень, що відповідає характеру та обсягу страждань, яких він зазнав. Під час судового розгляду судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 надавав потерпілому ОСОБА_58 грошові кошти на лікування у розмірі 10000,00 гривень, а тому суд вважає за необхідне зменшити розмір моральної шкоди на вказану суму. За таких обставин позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме стягнути з
ТДВ «СТ «Домінанта» шкоду, пов`язану з лікуванням, у розмірі 61262,91 гривень (63249,81 186,90 1800,00) і моральну шкоду у розмірі 3063,15 гривень
(61262,91 / 100 х 5) та з обвинуваченого ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі
86936,85 гривень (100000,00 10000,00 3063,15).
Задовольняючи позовні вимоги потерпілих, суд відхиляє позицію
ТДВ «СТ «Домінанта» щодо неможливості звернення останніх з цивільним позовом до страховика, передчасність пред`явлення такого позову, як таку, що не узгоджується з вимогами закону, оскільки саме за потерпілою стороною залишається право вибору способу звернення за захистом своїх прав (із заявою до страхової компанії чи з позовом до суду).
Так, згідно із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 19 червня 2019 року (справа № 465/4621/16-к) для задоволення в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до страховика про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, попереднє звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не є обов`язковим.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави слід стягнути витрати на залучення експертів у розмірі 20459,42 гривень.
До обвинуваченого ОСОБА_4 застосовувався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії якого закінчився.
Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд

з а с у д и в:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Строк відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 , ТДВ «СТ «Домінанта», МТСБУ про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 витрати, пов`язані із смертю потерпілого, у розмірі 16768,00 гривень та моральну шкоду у розмірі 185384,00 гривень.
Стягнути з ТДВ «СТ «Домінанта» на користь ОСОБА_8 витрати на поховання у розмірі 14616,00 гривень та моральну шкоду у розмірі 14616,00 гривень.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 , ТДВ «СТ «Домінанта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 185384,00 гривень.
Стягнути з ТДВ «СТ «Домінанта» на користь ОСОБА_7 шкоду, заподіяну смертю потерпілого, у розмірі 43848,00 гривень та моральну шкоду у розмірі 14616,00 гривень.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , ТДВ «СТ «Домінанта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 86936,85 гривень.
Стягнути з ТДВ «СТ «Домінанта» на користь ОСОБА_6 шкоду, пов`язану з лікуванням, у розмірі 61262,91 гривень та моральну шкоду у розмірі 3063,15 гривень.
У задоволенні цього позову в іншій частині відмовити.
Речові докази, а саме:
-автомобіль «SEAT LEON» (д.н.з. НОМЕР_1 ), що зберігається на майданчику ВПД № 2 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області, повернути власнику;
-подушку безпеки з керма автомобіля «SEAT LEON» (д.н.з. НОМЕР_1 ), що зберігається в камері зберігання речових доказів СУ ГУНП в Черкаській області, повернути власнику;
-мікронакладення з п`яти сидінь автомобіля «SEAT LEON» (д.н.з. НОМЕР_1 ), одяг ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_4 , що зберігаються в камері речових доказів СУ ГУНП в Черкаській області, знищити;
-мікронакладення з керма та ручки перемикання передач автомобіля «SEAT LEON» (д.н.з. НОМЕР_1 ), що зберігаються при матеріалах кримінального провадження, знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 20459,42 гривень.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не застосовувати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через Чорнобаївський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та його захисникам, прокурору, потерпілим та їх представникам.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1