Справа № 544/1280/21
пров. № 1-кп/544/146/2021
Номер рядка звіту 32
У Х В А Л А
іменем України
про закриття кримінального провадження

02 серпня 2021 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 (діє на підставі ордера серія ПТ № 200831 від 03.03.2021),

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду по вул. Ярмарковій, 17 клопотання потерпілого ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження унесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за № 0000097 від 02.03.2021, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Лісабон, Португалія, громадянин Португальської республіки, одружений, приватний підприємець, має посвідку на постійне місце проживання на території України НОМЕР_1 видана 22.10.2014 із зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , має на утриманні малолітню доньку 2009 року народження, такого, що раніше до кримінальної відповідальності не притягувався,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 Кримінального кодексу України (далі КК України),

у с т а н о в и в:

02.03.2021 близько 18 год. у Лубенському (Пирятинському) районі Полтавської області на автошляху «Київ-Харків-Довжанський» зі сторони м. Полтави в напрямку м. Києва у м. Пирятин рухався автомобіль марки Mitsubishi Pajero Wagon, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який, проїжджаючи на 156 км указаного автошляху, рухаючись у лівій смузі по напрямку свого руху, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перетинав проїзну частину з права на ліво по напрямку руху автомобіля, у результаті чого ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Після здійснення наїзду на пішохода ОСОБА_7 на 156 км автошляху Київ-Харків-Довжанський у м. Пирятин Лубенського району, ОСОБА_4 , будучи причетним до скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди, достовірно знаючи, що пішохід ОСОБА_7 унаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження, розуміючи, що поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, та усвідомлюючи те, що залишає без допомоги особу, яка внаслідок отриманих травм позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, маючи реальну можливість надати потерпілому допомогу, не виконав свого обов`язку, покладеного на нього законом і загальновизнаними нормами моралі, не переконався, чи потребує потерпілий допомоги, не викликав карету швидкої допомоги, не відвіз потерпілого до найближчого лікувального закладу та, з метою уникнути відповідальності за скоєне, на автомобілі Mitsubishi Pajero Wagon, д.н.з. НОМЕР_2 , з місця пригоди поїхав, чим завідомо залишив потерпілого ОСОБА_7 без допомоги, тим самим порушивши вимоги п.п. г), ґ) п. 2.10 Правил дорожнього руху України.

02 серпня 2021 року до суду надійшла заява від потерпілого ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні, про відмову від обвинувачення за ч. 1 ст. 135 КК України щодо ОСОБА_4 , у своїй заяві просить суд закрити провадження по справі відносно останнього за вказаною статтею. Обвинуваченим у повному обсязі відшкодовано заподіяну злочином шкоду. У судовому засіданні потерпілий підтримав своє клопотання.

Прокурор просить відмовити у задоволенні клопотання посилаючись на позицію Великої палати ВС, висловлену в постанові від 16.01.2019, вказує на відсутність у потерпілих (близьких родичів) у разі смерті особи права на примирення, оскільки воно є особистим правом потерпілого та не може бути ніким присвоєно. Зазначене право прокурор ототожнює із правом потерпілого на відмову від обвинувачення, яке він вважає належним виключно особі, що безпосередньо постраждала внаслідок вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник просили суд прийняти відмову потерпілого від обвинувачення за ч. 1 ст. 135 КК України та не заперечували проти закриття даного кримінального провадження. Додатково захисник прохав суд, в разі закриття кримінального провадження вирішити питання щодо арешту накладеного на майно та долю речових доказів, з підстав вказаних у заяві та наданих доказів.

Вислухавши учасників судового провадження, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України, кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених: частиною першою статті 135 (залишення в небезпеці без обтяжуючих обставин) Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

З принципу диспозитивності, визначеного в ч. 4 ст. 26 КПК України відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Згідно з ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Твердження прокурора про те, що суд не вправі прийняти відмову потерпілого, який є дядьком померлого, від обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК, не заслуговують на увагу.

У своїй постанові Верховний Суд (№721/352/18) від 31.10.2019 звертає увагу на те, що поняття «потерпілий» є міжгалузевим, оскільки використовується як у кримінальному праві, так і в кримінальному процесі, і вони за змістом не є тотожними. У кримінально-правовому розумінні потерпілий це особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або матеріальна шкода. Поняття «потерпілий» у кримінальному праві не має законодавчої дефініції, натомість законодавством визначено кримінально-процесуальне розуміння цього поняття. Так, у ч. 1 ст. 55 КПК встановлено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. У ч. 2 цієї норми закону визначається момент виникнення в особи статусу потерпілого як учасника кримінального провадження: права й обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Водночас у ч. 6 ст. 55 КПК передбачено так зване правонаступництво у кримінальному провадженні. Згідно з положеннями цієї норми, якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи, положення чч. 13 цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Зазначені особи в кримінальному процесі мають власні процесуальні права.

Зазначені доводи прокурора суперечать позиції, висловленій у постанові Великої Палати ВС від 0.07.2019, в якій сказано, що злочини, кримінальне провадження щодо яких здійснюється у формі приватного обвинувачення, завдають шкоди головним чином інтересам окремих осіб, а не суспільства, вони не є тяжкими. У п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК передбачено, що право відмовитися від обвинувачення має потерпілий або його представник у визначених цим кодексом випадках. У цьому випадку закон визначає потерпілими не тільки осіб, які безпосередньо постраждали від злочину, а й близьких родичів чи членів сім`ї такої особи, якщо постраждала особа померла.

Законодавець дає потерпілому можливість вибору способу реагування на злочин. Волевиявлення потерпілого про притягнення винного до кримінальної відповідальності є необхідною рушійною силою здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, яке відповідно до ч. 1 ст. 477 КПК може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого, а в разі його відмови від обвинувачення згідно із ч. 4 ст. 26, п. 7 ч. 1 ст. 284 цього кодексу підлягає безумовному закриттю. Таким чином, законодавець передбачив безумовну підставу для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, а саме відмову потерпілого від такого обвинувачення, небажання притягувати винну особу до кримінальної відповідальності.

Таким чином, дане кримінальне провадження в силу п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення, основним завданням якого відповідно до ст. 2 КПК України є захист особи (потерпілого) від кримінального правопорушення, а потерпілий вільний у використанні своїх прав і його відмова від обвинувачення в такому провадженні є безумовною підставою для закриття кримінального провадження.

За таких обставин, заявлена потерпілим відмова від обвинувачення є безумовною підставою для закриття даного кримінального провадження.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтава від 10.03.2021 (справа № 554/1957/21, провадження 1-кс/554/4367/2021) накладено арешт на автомобіль «Міцубісі Паджеро» д.н.з. НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 04.10.2013 належного ОСОБА_4 , з позбавленням права відчуження, з забороною користування та проведення будь-яких ремонтних робіт на час проведення слідчих дій, визначивши місце зберігання територію сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області за адресою: м. Решетилівка, вул. Покровська, 26/2, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, за клопотанням учасників провадження, вирішує питання про скасування арешту майна.

Оскільки у застосуванні арешту потреба відпала, суд уважає за можливе скасувати арешт з набранням вироку законної сили.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ісмаїлов проти Росії" від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права".

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного та керуючись ч. 4 ст. 26, п. 7 ч. 1, абз. 2 ч. 7 ст. 284, ст.ст. 372, 395, 477 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання потерпілого ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження унесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за № 0000097 від 02.03.2021, відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, у зв`язку з відмовою від обвинувачення задовольнити.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000097 від 02.03.2021 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України закрити, у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_6 від обвинувачення.

Скасувати арешт накладений ухвалою Октябрського районного суду м. Полтава від 10.03.2021 (справа № 554/1957/21, провадження 1-кс/554/4367/2021) на автомобіль «Міцубісі Паджеро» д.н.з. НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 04.10.2013 належного ОСОБА_4 .

Речові докази по справі з набранням ухвали законної сили повернути ОСОБА_4 , як власнику.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 02.08.2021.

Суддя ОСОБА_1