Справа № 495/136/21
№ провадження 1-кс/495/895/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м.Білгород-Дністровському клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна,-
В С Т А Н О В И В:
13 квітня 2021 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000217 від 03.08.2020, яке було накладено відповідно до Ухвали слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_6 від 20.01.2021.
Виклад обставин, зазначених у клопотанні.
Ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_6 від 20.01.2021 по справі № 495/136/21 було задоволено клопотання дізнавача-інспектора СД Білгород-Дністровської РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури та накладено арешт на автомобіль марки «ВМW Х5», державний номер НОМЕР_1 , а також на свідоцтвоа про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого ВРЕР №1 м.Донецька УДАІ ГУМВС України в Донецькій області.
Заявник звернувся до суду на підставі ч.1 ст.174 КПК України, та зазначив, що відповідно до чинного законодавства підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судці під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Окрім того, адвокат зазначив, що слідчим суддею було накладено арешт помилково, що вбачається з наступних обставин: у порушення ч.ч.1,2 ст.170, ч.5 ст. 171, ч.1 ст. 172 КПК України, у клопотанні не зазначено підставу та мету накладення арешту, порушено строк звернення до слідчого судді з відповідним клопотанням, володілець майна не був жодним чином повідомлений про день та час розгляду клопотання.
Також з ухвали про накладення арешту вбачається, що під час проведення досудового розслідування було проведено ряд експертиз, в результаті яких не було підтверджено факту підробки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, було встановлено первинний номер кузову автомобіля, а також встановлено, що номер двигуна є первинним та не змінювався.
Отже, як зазначає заявник, діями органу досудового розслідування не було встановлено обставин, які свідчать про факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, що також є підставою для скасування арешту.
Крім того, адвокат звертає увагу на те, що відповідно до ч.4 ст.168 КПК України, після тимчасового вилучення майна, уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Постановою КМУ № 1104 від 19.11.2012 року такий порядок було встановлено.
Згідно п.п. 20, 32 вказаного Порядку, зберігання речових доказів у вигляді автомобілів здійснюється на спеціальних майданчиках територіальних органів Національної поліції, а фінансування витрат, пов`язаних із зберіганням чи пересиланням речових доказів здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для утримання органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, який здійснив пересилання речових доказів або їх передачу на зберігання.
Також ч.1 ст.123 КПК України також передбачено, що витрати, пов`язані із зберіганням і пересиланням речей і документів, здійснюються за рахунок Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Статтями 118, 124-126 КПК України передбачено можливість віднесення таких витрат до процесуальних витрат, розподіл яких здійснюється за вироком суду.
Адвокат вважає, що за таких обставин, ОСОБА_5 , який є володільцем майна, слід звільнити від стягнення витрат за зберігання та/або пересилання, транспортування цього майна.
У своїй заяві просить скасувати арешт, накладений Ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.01.2021 по справі №495/136/21 на автомобіль марки «ВМW Х5», держномер НОМЕР_1 , а також на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого ВРЕР № 1 м.Донецька УДАІ ГУМВС України в Донецькій області та звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від стягнення будь-яких витрат, у тому числі за зберігання та/або пересилання, транспортування автомобіля марки «ВМW Х5», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2002 року випуску, та свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого ВРЕР № 1 м.Донецька УДАІ ГУМВС України в Донецькій області.
В судове засідання адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив клопотання розглядати без його участі, клопотання підтримує в повному обсязі.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, повідомив суд, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває.
Мотивація суду.
Слідчий суддя, дослідивши надані документи та матеріали, якими заявник обґрунтовує доводи клопотання, приходить до наступного.
Згідно зі ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частиною 3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
Порядок скасування арешту майна визначений ст.174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Отже, слідчий суддя вважає, що клопотання про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000217 надано належним заявником.
У клопотанні адвокат ОСОБА_4 вказує на необґрунтованість накладеного арешту та втрату потреби арешту майна, що обумовлює межі дослідження і оцінки обставин справи слідчим суддею у цьому провадженні.
Заявник, у своєму клопотанні зазначив, що у порушення ч.ч.1,2 ст.170, ч.5 ст. 171, ч.1 ст. 172 КПК України, у клопотанні не було зазначено підставу та мету накладення арешту. Проте не можна погодитись з даним твердженням, оскільки, як зазначено в Ухвалі слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_6 від 20.01.2021 по справі №495/136/21 дізнавач-інспектор зазначав у клопотанні, що відповідно до ст.170 КПК України підставою та метою арешту автомобіля «BMW Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_8 , а користувачем є ОСОБА_5 , а також свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого ВРЕР № 1 м.Донецька УДАІ ГУМВС України в Донецькій області на автомобіль «BMW Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та збереження як речового доказу
Адвокат ОСОБА_4 у клопотанні також зазначив, що органом досудового розслідування не було встановлено обставин, які свідчать про факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України і, на його думку, це також є підставою для скасування арешту майна. Разом з тим, слід зазначити, що питання такого роду повинні вирішуватись апеляційною інстанцією і не можуть переглядатись в рамках розгляду клопотання про скасування арешту майна слідчим суддею.
Слідчий суддя зазначає, що хоча з плином часу та ходом досудового розслідування арешт майна може втрачати свою актуальність, спеціальні положення про збереження речових доказів та вирішення питання про них одночасно з постановленням судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, базується на засаді безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст.23 КПК України), відповідно до якої суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в речах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених КПК України.
Слід зазначити, що оцінюючи доцільність подальшого застосування такого заходу забезпечення, слідчий суддя враховує, що на теперішній час досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000217 від 03.08.2020 не завершено, усі обставини вчинення кримінальних правопорушень на даний час встановлюються органом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, а отже скасування арешту майна може призвести до відчуження, перетворення та приховування майна, що в свою чергу зашкодить подальшому проведенню досудового розслідування та судовому розгляду справи по суті.
Інші доводи викладені у клопотанні, не спростовують висновку про обґрунтованість накладеного арешту.
Конкретних доводів про те, що відпала необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, заявник не наводить.
Враховуючи надані до суду прокурором заперечення, також з огляду на те, що розгляд кримінального провадження триває, даний транспортний засіб було вилучено, як речовий доказ, слідчий суддя вважає дане клопотання передчасним.
Керуючись ст. 132, 170, 174 КПК України, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000217 від 03.08.2020 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1