Справа № 554/5763/20
Дата документу 01.06.2021
Справа № 554/5763/20
Провадження №1кп/554/138/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2021 року м.Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0003505 від 07.12.2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полтави, громадянина України, одруженого, працюючого провідним фахівцем ПрАТ «Завод «Лтава», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

28 листопада 2019 року, приблизно о 18 год 45 хв, ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки Nissan Rogue, д.н.з. НОМЕР_1 , виїжджаючи з дворової території вулиці Ветеринарної, 22 на вул.Європейську в м.Полтаві, не надав перевагу в русі та допустив зіткнення з велосипедистом ОСОБА_5 , який рухався велосипедом марки «Pride» по вул.Європейській у напрямку вул.Київське шосе.

У результаті дорожньо транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого компресійного перелому Th12 хребця, забою поперекової ділянки, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Причиною дорожньо транспортної пригоди та наслідків, що настали явилося порушення водієм ОСОБА_7 п.п.10.1, 10.2, 2.1 розділу 33 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, а саме:

п.10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

П.10.2. Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

П.2.1 «Дати дорогу». Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.

Порушення вказаних вимог ПДР ОСОБА_7 з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, він мав технічну можливість запобігти даній дорожньо транспортній пригоді шляхом виконання п.п.10.1, 10.2, 2.1 розділу 33 ПДР України.

За таких обставин дії обвинуваченого ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав та в судових дебатах заявив про готовність понести покарання.

По обставинах кримінального правопорушення обвинувачений показав суду, що 28 листопада 2019 року, приблизно о 18 год. 45 хв., він керував автомобілем марки Nissan Rogue, д.н.з. НОМЕР_1 та виїжджаючи з території Меблевого кварталу на головну дорогу, що по вул. Європейській у м.Полтаві, призупинився, оглянувався по сторонах і розпочав рух, переконавшись, що це буде безпечно. Однак розпочавши рух, він несподівано побачив попереду автомобіля велосипедиста і здійснив наїзд на нього, проявивши необачність. На той час була вечірня пора доби, туман, погана видимість, що завадило йому уникнути автопригоди. Після події було викликано працівників поліції та швидку допомогу, які госпіталізували ОСОБА_5 до лікарні. Однак приблизно через півтори години той повернувся на місце події і брав участь в його огляді.

При цьому захисник ОСОБА_6 , не дивлячись на визнання вини обвинуваченим, просив суд виправдати його за недоведеністю, оскільки такі ключові та прямі докази в справі як висновок судової медичної експертизи № 62 від 14.02.2020 року та висновок судової інженерно транспортної експертизи № 329 від 18.05.2020 року йому як захиснику та обвинуваченому при виконанні вимог ст.290 КПК України не відкривалися, так як вони при ознайомленні не містилися в матеріалах справи, а отже є недопустимими.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши письмові докази, зважаючи на визнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 , суд приходить до висновку, що встановлені ним фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення повністю підтверджуються показаннями потерпілого ОСОБА_5 , письмовими доказами в їхній сукупності.

Потерпілий ОСОБА_5 показав суду, що 28.11.2019 року, приблизно о 18 год. 45 хв. він рухався у темну пору доби на велосипеді по вул.Європейській у м.Полтаві, в напрямку вул. Харківське шосе, у межах першої правої смуги руху. Під`їжджаючи до виїзду з Меблевого кварталу, він побачив позашляховик білого кольору, який виїжджав з цієї території та при виїзді зупинився. Однак, коли він проїжджав повз нього, то водій прискорив рух, від чого допустив з ним зіткнення та він упав на проїжджу частину дороги. Після цього було викликано поліцію та швидку допомогою, якою він був доставлений до 1 МКЛ м.Полтави, де після огляду та знеболення відпущений додому для подальшого лікування.

03.12.2019 року ОСОБА_5 звернувся до Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області із заявою, в якій повідомив, що 28.11.2019 року, приблизно о 18 год. 45 хв., навпроти Меблевого кварталу відбулася автопригоди, в ході якої він був травмований автомобілем, коли рухався на велосипеді по вул.Європейській у м.Полтаві. (а.с.135).

Згідно даних рапорту інспектора Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області, 28.11.2019 року, о 20 год 34 хв. з травмпункту 1 МКЛ м.Полтави та о 18 год 55 хв. від ОСОБА_5 на службу 102 надійшло повідомлення про автопригоду за участю останнього під час його руху на велосипеді по вул. Європейській у м.Полтаві. (а.с.136, 137-138).

У ході огляду місця події від 28.11.2019 року, яке розташоване на вул.Європейській, 22 в м.Полтаві, зафіксовано дорожню обстановку, місцезнаходження автомобіля марки Nissan Rogue, д.н.з. НОМЕР_1 та велосипеда, наявність слідів, пошкоджень на транспортних засобах, про що судом досліджено протокол від 28.11.2019 року, фототаблицю до нього. (а.с.139 143, 144 147).

Відповідно до висновку судової медичної експертизи № 62 від 14.02.2020 року, згідно представленої медичної документації в ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритого компресійного перелому Th12 хребця, забою поперекової ділянки, які утворилися від дії тупого предмету, що можливо при падінні, в строк та за обставин, викладених в постанові, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Допитана судовий експерт ОСОБА_8 показала, що у потерпілого ОСОБА_5 встановлено середню ступінь тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я, з урахуванням Правил судового медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ від 17.01.1995 року. Тривалість розладу здоров`я особи залежить від характеру отриманого тілесного ушкодження, а не від того скільки особа перебувала на лікарняному.

На а.с.165 168 року наявний протокол огляду відеозапису, який був наданий потерпілим ОСОБА_5 та на якому зафіксовано момент зіткнення автомобіля марки Nissan Rogue, д.н.з. НОМЕР_1 з велосипедистом ОСОБА_5 , який досліджено судом з переглядом відеозапису в судовому засіданні.

06.05.2019 за участю потерпілого ОСОБА_5 проведено слідчий експеримент, у ході якого останній підтвердив надані ним показання та безпосередньо на місці події вказав розміщення автомобіля та велосипеда в момент зіткнення, місце наїзду, тобто відтворив яким чином було здійснено на нього наїзд автомобілем.

Відповідно до висновку судової інженерно транспортної експертизи № 329 від 18.05.2019 року, в заданій дорожній обстановці водій ОСОБА_9 був зобов`язаний діяти відповідно до п.п.10.1, 10.2, 2.1 розділу 33 ПДР України та він мав технічну можливість запобігти даній автопригоді шляхом виконання вимог даних пунктів ПДР, для чого в нього не було будь яких перешкод технічного характеру. Невідповідності з вимогами п.п.10.1, 10.2, 2.1 розділу 33 ПДР України в діях водія ОСОБА_9 знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо транспортної пригоди. У даній дорожній обстановці велосипедист зобов`язаний був діяти відповідно до вимог п.12.3 ПДР та він не мав технічної можливості уникнути заданої дорожньо транспортної пригоди. У діях велосипедиста ОСОБА_5 будь яких невідповідностей з вимогами ПДР України, які б з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, не вбачається.

Таким чином, досліджуючи обставини вчинення даного кримінального правопорушення, суд визнає кожний доказ належним, допустимим, достовірним, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення в справі.

З цих підстав суд залишає без задоволення клопотання захисника ОСОБА_6 про визнання недопустимими висновку судової медичної експертизи № 62 від 14.02.2020 року та висновку судової інженерно транспортної експертизи № 329 від 18.05.2020 року з тих підстав, що ніби - то такі докази йому як захиснику при виконанні вимог ст.290 КПК України не відкривалися, так як вони не містилися в матеріалах справи, з посиланням на те, що дані про такі процесуальні документи відсутні в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до ч. 2 ст. 290 КПК прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.
Судом встановлено, що судова медична експертиза № 62 та судова інженерна транспортна експертиза № 329 проведені в період досудового розслідування в даному кримінальному провадженні. Посилання на такі докази містить і обвинувальний акт, в якому викладено обставини вчинення даного кримінального правопорушення, про що обізнані обвинувачений та захисник ОСОБА_6 . При виконанні вимог ст.290 КПК України, останні не заявляли зауважень про ненадання їм для ознайомлення висновків експертиз та клопотань для ознайомлення з ними. З цих підстав доводи захисника ОСОБА_6 суд вважає сумніви та такими, що не відповідають дійсності, а відсутність у реєстрі матеріалів досудового розслідування не вказує на їх невідкриття в порядку ст.290 КПК захиснику та обвинуваченому. Окрім того, в судовому засіданні судом дослідженовисновок судової медичної експертизи № 62 від 14.02.2020 року та висновок судової інженерно транспортної експертизи № 329 від 18.05.2020 року та їм надана належна правова оцінка.

Таким чином, у сукупності отриманих та проаналізованих доказів, суд приходить до висновку, що обережними діями ОСОБА_7 було порушено Правила безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_5 середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я і його винуватість доведена повністю поза розумним сумнівом.

При прийнятті даного рішення суд враховує позицію Європейського суду з прав людини у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011, відповідно до якої при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , є щире каття.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Згідно висновку органу пробації виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства, його особа не становить високу небезпеку для суспільства.

Згідно ст.65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненного злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, а також прийняти до уваги те, що згідно з ч. 2ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження новихзлочинів.

У ході судового розгляду встановлено, що обвинуваченим ОСОБА_7 вчинено нетяжкий необережний злочин, він раніше несудимий, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, завдану шкоду потерпілому не відшкодував, на обліку в лікаря - психіатра, - невролога, - нарколога не перебуває.

Таким чином, при призначенні покарання суд враховує тяжкість вчиненного кримінального правопорушення, характеристику особи ОСОБА_7 , його поведінку як під час скоєння кримінального правопорушення, так і після, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, висновок органу пробації, відношення потерпілого до міри покарання, який наполягав на її суворій мірі, а тому приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення, попередження вчинення нових злочинів.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актівУкраїни щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», із змінами, внесеними згідно із Законом № 321-IX від 03.12.2019, ч.1 ст.286 КК зазнала змін, а саме в сторону посилення в абзаці другому частини першої слова "від двохсот до п`ятисот" замінено словами "від трьох тисяч до п`яти тисяч", а слова "або без такого" виключено.

Санкцією частини 1 ст. 286 КК України в попередній редакції Закону встановлено покарання у виді штрафу в розмірі від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Таким чином, про призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд застосовує закон про кримінальну відповідальність, який діяв на час вчинення ним кримінального правопорушення, тобто станом на 28.11.2019 року.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

У справі потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушення в розмірі 200000 грн.

В обґрунтування моральної шкоди потерпілий ОСОБА_5 зазначив, що внаслідок автопригоди він отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, у зв`язку з чим в період часу з 28.11.2019 року по 10.12.2019 року проходив амбулаторне лікування в 4 МКЛ м.Полтави, мав місце тривалий розлад здоров`я. Через отримані ушкодження спини він зазнав фізичного болю та переніс нервове потрясіння, було порушено звичний спосіб його життя, оскільки протягом тривалого часу очікував прийому лікарем, огляду тощо. По теперішній час він продовжує відчувати дискомфорт через постійні болі в спині та ногах.

Обвинувачений ОСОБА_7 позов не визнав, вважаючи, що потерпілий не довів факту завдання йому моральної шкоди, оскільки після ДТП про отримання тілесних ушкоджень не заявляв, брав активну участь в огляді місця події, надалі виражав жаль з приводу пошкодження велосипеда, а не стану здоров`я. При цьому зазначив, що ОСОБА_5 неодноразово був учасником ДТП, після чого в судовому порядку стягував грошові кошти з водіїв на своє лікування, обравши, на його думку, такий спосіб отримання прибутку.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані докази в обґрунтування позовних вимог ОСОБА_5 , суд дійшов такого висновку.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадів, встановлених частиною другою цієї статті.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховують вимоги розумності і справедливості (ст.23 ч.3 ЦК України).

З урахуванням обставин справи, дійшовши висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, суд приходить до висновку про завдання моральної шкоди потерпілому. При визначенні розміру такої шкоди суд враховує характер і обсяг фізичних і психічних страждань потерпілого, яких він зазнав в результаті неправомірних дій обвинуваченого, що полягало в перенесенні фізичного болю через отриману травму спини та внаслідок цього негативні зміни в його житті, що потребували витрат часу на відвідування лікаря, дотримання постільного режиму, неможливості вести звичний спосіб життя, працювати. З даної медичної документації вбачається, що ОСОБА_5 перебував на амбулаторному лікуванні з 28.11.2019 року по 10.12.2019 року та з урахуванням характеру отриманих тілесних ушкоджень, показань судового медичного експерта ОСОБА_10 , мав місце тривалий розлад здоров`я.

При цьому на розгляд суду не надано об`єктивних даних про те, які негативні наслідки настали для здоров`я ОСОБА_5 на теперішній час, які б могли вказувати, що він не може повноцінно працювати та вести звичний спосіб життя.

У матеріалах справи наявне рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 01.12.2020 року, з якого вбачається, що 10.04.2020 року, о 16 год 30 хв. ОСОБА_5 був учасником автопригоди, при якій на нього здійснив наїзд транспортний засіб марки Geely, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_11 , коли він рухався знову на велосипеді. Таким чином, даним рішенням підтверджено, що після досліджуваної автопригоди, яка мала місце 28.11.2019 року, ОСОБА_5 продовжив користуватися велосипедом, повторно був учасником автопригоди, що свідчить про відновлення ним звичного способу життя. Однак суд не приймає до уваги доводів обвинуваченого та його захисника в тій частині, що ОСОБА_5 будучи учасником ДТП, обрав таким чином джерело отримання прибутку, вважаючи такі доводи безпідставними та необґрунтованими. Матеріалами справи не встановлено вини потерпілого у вчиненні даної автопригоди.

З урахуванням вищевикладеного, виходячи з принципів справедливості та розумності, майнового стану обвинуваченого, завдану ОСОБА_5 моральну шкоду суд оцінює в 15000 грн.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту, накладеного слідчим суддею на транспортні засобі, підлягають скасуванню.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі чотириста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 (шість тисяч вісімсот) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Речові докази: автомобіль марки Nissan Rogue, д.н.з. НОМЕР_1 повернути обвинуваченому ОСОБА_7 , велосипед потерпілому ОСОБА_5 , скасувавши арешт, накладений на дані транспортні засоби на підставі ухвал слідчих суддів.

Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 653 (шістсот п`ятдесят три) гривень 08 коп.

Вирок може бути оскаржено через Октябрський районний суд м.Полтави до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору.

СуддяОСОБА_1