Справа № 524/8557/20
Провадження 1-кс/524/1314/21
УХВАЛА

14.05.2021 року Слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 , за участі: - секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук Полтавської області клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в матеріалах кримінального провадження зареєстрованого 06.12.2020 року в ЄРДР за №0003150 за ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

29 квітня 2021 року до слідчого судді звернувся ОСОБА_3 з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту майна.

В обґрунтування клопотання вказував, що ухвалою слідчого судді від 24.12.2020 р. було накладено арешт на 2 пари кросівок, 2 зимові куртки та 4 джинсів, які були вилучене 22 грудня 2020 року при проведенні обшуку в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_3 , які належать останньому на праві власності, та які постановою слідчого від 23 грудня 2020 року були визнані речовими доказами, до скасування арешту майна у встановленому законом порядку.

Визначено місцем зберігання вилученого майна - кімнату зберігання речових доказів Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області за адресою: м. Кременчук, вул. 29 Вересня, буд.6.

28.04.2021 р. дізнавачем СД Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_4 кримінальне провадження було закрито у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, заявник просив скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 24.12.2020 року у кримінальному провадженні, зареєстрованого 06.12.2020 року в ЄРДР за № 0003150 за ч. 1 ст. 125 КК України на 2 пари кросівок, 2 зимові куртки та 4 джинсів, належні заявнику, які були вилучені протоколом обшуку від 22 грудня 2020 року.

У судове засідання заявник ОСОБА_3 не прибув, клопотання підтримав, просив задовольнити, посилаючись на обставини і підстави, викладені у клопотанні, про що надав письмову заяву.

Дізнавач СД Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_4 у судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду клопотання був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомляв.

Прокурор Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_5 у судове засідання не прибув, просив розглянути клопотання без його участі, не заперечував проти задоволення клопотання, про що надав письмову заяву.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, встановив наступне.

06.12.2020 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003150 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 24.12.2020 р. було накладено арешт на 2 пари кросівок, 2 зимові куртки та 4 джинсів, які були вилучене 22 грудня 2020 року при проведенні обшуку в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_3 , які належать останньому на праві власності, та які постановою слідчого від 23 грудня 2020 року були визнані речовими доказами, до скасування арешту майна у встановленому законом порядку.

Визначено місцем зберігання вилученого майна - кімнату зберігання речових доказів Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області за адресою: м. Кременчук, вул. 29 Вересня, буд.6.

Згідно постанови дізнавача СД Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_4 від 28 квітня 2021 року кримінальне провадження №0003150 було закрито у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Згідно ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

У відповідності до абз. 2 ч.1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя вважає, що заявник в розумінні ст. 64-2 КПК України та ст. 1 Протоколу (колишнього Першого протоколу) до Європейської конвенції прав людини та основних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, має гарантоване право на вільне володіння, користування та розпорядження належним йому майном.

Тлумачення положень ст. 1 Протоколу до Конвенції при застосуванні її до вилучення майна під час кримінального провадження, надано Європейським судом з прав людини, зокрема, у Рішенні від 23 січня 2014 року у справи «EAST/WEST ALLIANCE LIMITED» проти України:

«...1. Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майно повинно бути законним (див. рішення у справі Іатрідіс проти Греції» (ВП), заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «ОСОБА_3 проти Франції» від 22.09.1994 року, Series AN 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, п. п. 49-62 від 10.05.2007 року).

2. Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майно повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п. п. 69 і 73 Series AN 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються та метою, яку прагнуть досягти (див. рішення від 21.02.1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства, п. 50, Series AN 98)...»

Слідчий суддя, враховуючи наведене, а також враховуючи, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, тому у продовженні арешту майна немає необхідності, продовження арешту речей, зазначених у клопотанні може призвести до порушення прав власника майна у розумінні ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а звідси, арешт необхідно скасувати, тим самим клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 64-2, 170, 173,174 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 24 грудня 2020 року на 2 пари кросівок, 2 зимові куртки та 4 джинсів, які були вилучене 22 грудня 2020 року при проведенні обшуку в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_3 , які належать останньому на праві власності, та які постановою слідчого від 23 грудня 2020 року були визнані речовими доказами.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду упродовж 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: