ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД

УХВАЛА

м. Фастів Київська область 14 липня 2021 року

Слідчий суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,

з участю серетаря ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000030 від 27.04.2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Перевірив надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді звернувся прокурор Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000030 від 27.04.2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні СВ Фастівського районного управління поліції ГУ НП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0000030 від 27.04.2021 року за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що службові особи Чабанівської селищної ради (), Головного управління Держгеокадастру у Київській області (), відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації () та інші фізичні та юридичні особи, за попередньою змовою з корисливих мотивів вчинили дії, направлені на протиправне заволодіння державними землями водного фонду.
При проведенні досудового розслідування встановлено, що рішеннями Чабанівської селищної ради надано дозвіл на виготовлення проектів землеустрою щодо безоплатного відведення у приватну власність земельних ділянок, які перебували у комунальній власності, саме земельних ділянок з кадастровими номерами :04:003:5149, :04:003:5564, :04:003:5548, :04:003:5565 або протиправно передано в оренду земельні ділянки з кадастровими номерами :04:003:5467, :04:003:5466, :04:003:5465, :04:003:0343.

Листом інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України вказано, що земельні ділянки :04:003:5149, :04:003:5564, :04:003:5548, :04:003:5565 повністю або частково знаходяться в межах прибрежної захисної смуги струмка Віта і відповідно до вимог Водного кодексу України відносяться до земель водного фонду.

В тому ж листі вказано, що під час порівняння фрагменту діючого Генерального плану ст. Чабани із спутниковим знімком високої роздільної здатності зі станом місцевості на 2019 рік та нанесеними межами прибрежної захисної смуги встановлена невідповідність нормативного значення межі ПЗС струмка Віта в межах зазначених земельних ділянок.

На графічних матеріалах Генерального плану смт. Чабани при визначенні ширини прибрежної захисної смуги не враховано фактичну крутизну схилів (більше 3 градусів), як результат вона становить 25 метрів. Також, між дамбою нижнього ставка та старою зруйнованою дамбою не показано існуюче русло струмка Віта, що призвело до розриву і зменшення прибрежної захисної смуги на цій ділянці.

Листом Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України (ІВПіМ НААН) вказано, що верхній став зі сторони дамби, лівого берега і верхньої частини ставка загороджений парканом із колючим дротом, що обмежує доступ громадян до узбережжя водних об`єктів за земельних ділянках прибрежної захисної смуги і є порушенням статті 88 Водного кодексу України, яка зазначає, що громадянам забезпечується безперешкодний та безоплатний доступ до узбережжя морів, морських заток, лиманів та островів у внутрішніх морських водах у межах пляжної зони, до берегів річок, водойм та островів для загального водокористування.

Як зазначив прокурор в клопотанні, в діях невстановлених осіб вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, внаслідок їх протиправних дій, із державної власності незаконно вибули земельні ділянки з кадастровими номерами :04:003:5149, :04:003:5564, :04:003:5548, :04:003:5565 або протиправно передано в оренду земельні ділянки з кадастровими номерами :04:003:5467, :04:003:5466, :04:003:5465, :04:003:0343, що спричинило шкоду її законному власнику у вигляді заподіяння матеріальних збитків у особливо великих розмірах, у зв`язку з цим необхідно накласти арешт на вищевказане майно.

Положеннями ст. 2,7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно ст. 131 КПК України, арешт майна є одним з заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.1 ст.171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Частиною 2 ст. 171 КПК України встановлено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Положеннями п.1 ч. 2 ст. 171 КПК України передбачене обов`язкове зазначення у клопотанні слідчого, прокурора підстави та мети відповідно положень ст.170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування арешту майна.

Як зазначив прокурор, що вказані речі мають значення речового доказу у вказаному кримінальному провадженні однак, не обгрунтував підстав та не надав доказів, що підтверджують вказані обставини.

У відповідності до ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Так, частина 1 статті 364 КК України передбачає зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб, використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Аналіз клопотання, з яким звернувся прокурор до слідчого судді дає підстави вважати про недостатність доказів про те, що вказані речі відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Частиною 6 ст. 132 КПК України, визначено, що до клопотання слідчого, дізнавача, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

До клопотання прокурора, що надійшло до суду, доданий витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, датований станом не на день подання клопотання про арешт майна, що позбавляє перевірити належність особи, яка звернулася з даним клопотанням.

Згідно частини першої ст. 172 КПК України, суд зобов`язаний повідомити особу-володільця майна, що належить арештувати, про судовий розгляд поданого клопотання. Проте данних про місцезнаходження володільця, розпорядника або користувача майна чи інших контактів прокурором в клопотанні не зазначено, що унеможливлює його виклик до суду.

Згідно ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.170-172 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000030 від 27.04.2021 року повернути прокурору для усунення недоліків та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1