Справа № 405/1864/20
провадження № 1-кп/405/158/20
УХВАЛА

16.02.2021 м. Кропивницький

Ленінський районний суд міста Кіровограда в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницький клопотання прокурора про продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою та клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0001556 від 03.03.2020 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника-адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
встановив:
прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 , під вартою на строк 60 днів, мотивуючи тим, що з метою запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.187 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, покарання за вчинення якого передбачено у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені злочину, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, що свідчить про те, що він схильний до насильства, та враховуючи його вік і стан здоров`я, існує ймовірність, що він може незаконно впливати, у тому числі засобами фізичного та психічного примусу на потерпілого, а також свідків у провадженні, з метою зміни наданих ними показань, та уникнення, таким чином, відповідальності за вчинений злочин. Крім того, обвинувачений раніше відбував покарання місцях позбавлення волі за вчинення злочинів проти власності, не працював, суспільно корисною працею не займався, неодружений, не має сталих соціальних зав`язків та постійного місця проживання.
11 лютого 2021 на адресу суду надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 за вх.№3479 про зміну міри запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання на підставі переліку норм, передбачених КПК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтримав вищевказане клопотання, просив його задовольнити та відмовити у задоволенні клопотання прокурора.
Захисник підтримав клопотання свого підзахисного, просив суд змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання, так як ризики вказані прокурором відсутні, обвинувачений має місце реєстрації за адресою: Одеська область с. Гвоздавка, де може проживати в разі зміни запобіжного заходу. Крім того, зауважив, що стан здоров`я обвинуваченого, не дозволяє останньому перебувати в межах СІЗО. В задоволенні клопотання прокурора захисник просив відмовити.
Потерпілий підтримав клопотання прокурора та просив відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали обвинувального акту, суд відзначає наступне.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до ч. 1ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Так, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки (п. 5 ч. 2ст.183 КПК України).
Встановлено, що ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.12.2020 обвинуваченому ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 19 лютого 2021 року включно.
Вирішуючи питання продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 р. у справі «Воляник проти України»).
Крім цього, судом взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 06.04.2000р. у справі «Лабіта проти Італії», в якому зазначено, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Суд враховує обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема вік, стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, а також наявність судимостей.
Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким, покарання за вчинення якого передбачає позбавлення волі на строк до семи років, відповідно до обвинувального акту злочин поєднано з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений в період не знятої та непогашеної судимості, що в свою чергу в разі доведеності вини може свідчити про не бажання обвинуваченого стати на шлях виправлення. Крім того, обвинувачений суспільно-корисною працею не займається, неодружений та не має утриманців, тобто не має міцних соціальних зв`язків, раніше судимий за тяжкі умисні злочини проти власності. Доказів, які б вказували на наявність житла у обвинуваченого для проживання, суду не надано.
Щодо стану здоров`я обвинуваченого суд водночас зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою сам по собі не обмежує обвинуваченого у праві на отримання медичної допомоги у лікаря, якому він довіряє. Надання такої медичної допомоги може були забезпечено у порядку, передбаченому законодавством, зокрема відповідно до спільного наказу Міністерство юстиції та Міністерство охорони здоров`я від 10.02.2012 № 239/5/104 "Про затвердження Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту". Відповідно до листа «центру охорони здоров`я державно-виконавчої служби України» в Кіровоградській області від 28.12.2020 №7КР/1599 обвинувачений проходить регулярні обстеження, отримує лікування та на даний час хірургічного лікування не потребує.
Також суд вважає, що допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного загрози - повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 р. у справі «Воляник проти України»).
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
За таких обставин суд прийшов до переконання про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення. Враховуючи зазначене, суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе запобігти ризикам кримінального провадження.
Крім того, в судовому засіданні 16.02.2021 під час допиту свідка ОСОБА_7 обвинувачений висловлював неодноразово зазначеному свідку погрози фізичної розправи, коли він буде перебувати на свободі, що підтверджує наявність ризику незаконного впливати на потерпілого та свідків відповідно до п.3 ч.1 ст.177 КПК України.
Вирішуючи клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_3 з тримання під вартою у ДУ "Кропивницький слідчий ізолятор" на особисте зобов`язання, суд вважає, що не зникли ризики переховування обвинуваченого від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення при цьому враховує позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до свободи особистості (Рішення Європейського Суду «Харченко проти України» від 10.02.2011).
Крім того, жодних доказів, які б свідчили про зменшення раніше встановлених ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, суду не надано. Інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою не доведені.
Даний висновок суду також підтверджується встановленням під час судового розгляду нового ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, через неодноразові висловлення погроз фізичної розправи відносно свідка, який давав покази суду 16.02.2021.
При цьому, п.1 ч.4 ст.183 КПК України наділяє суд правом при застосуванні такого заходу, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 цього Кодексу, не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Оскільки, ОСОБА_3 обвинувачується у злочині, передбаченому ч.1 ст.187 КК України, вчиненого із застосуванням насильства, керуючись ч.4 ст.183 КПК України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визначення застави.
Керуючись ст.ст. 177,178, 183, 369, 376, 395 КПК України, суд, -
постановив:
в клопотанні обвинуваченого щодо зміни міри запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання - відмовити.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на шістдесят днів, а саме з 16 лютого 2021 до 16 квітня 2021 року включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_8