Справа № 727/5048/21
Провадження № 1-кп/727/328/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2021 року Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі:
Головуючого-судді: ОСОБА_1
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000089 від 23.01.2021 року, по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Чернівці, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 07.09.2020 року Шевченківським районним судом м.Чернівці за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт, -
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисний кримінальний проступок при наступних обставинах:
Так, ОСОБА_3 04.09.2020 року був засуджений Шевченківським районним судом м.Чернівці за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт.
09.10.2020 року ОСОБА_3 взятий на облік Шевченківським РВ філії ДУ «Центр пробації» у Чернівецькій області з метою виконання вироку Шевченківського районного суду м. Чернівці, справа №727/7168/20 від 04.09.2020 року.
09.10.2020 року інспектором Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Чернівецькій області капітаном внутрішньої служби ОСОБА_4 було здійснено виклик за адресою АДРЕСА_1 . Однак, засуджений ОСОБА_3 , будучи ознайомлений під підпис із порядком та умовами відбування покарання, а також попереджений, що у разі ухилення від відбування покарання може бути притягнутий до кримінальної відповідальності відповідно до ст.389 КК України отримав направлення до ПП «Санітарія», проте не приступив до робіт по причині хвороби.
09.11.2020 року у засудженого ОСОБА_3 відібрано пояснення, в якому він вказав, що хворів та надав виписку огляду лікаря терапевта міської поліклініки №2, після чого повторно отримав направлення до ПП «Санітарія», проте підприємство не прийняло засудженого ОСОБА_3 у зв`язку із тим, що відсутні обсяги роботи.
23.11.2020 року у засудженого ОСОБА_3 відібрано пояснення, в якому останній вказав, що підприємство мало зателефонувати йому та прийняти на роботу, проте підприємство не прийняло засудженого ОСОБА_3 , після чого він отримав направлення до ПП «РЕГІОН-ЦЕНТР».
24.11.2020 року Шевченківським РВ філії ДУ «Центр пробації» у Чернівецькій області було отримано наказ та графік виходу засудженого ОСОБА_3 на відповідні роботи.
Згідно табелю розрахункових даних засуджений ОСОБА_3 відпрацював у листопаді 24 години, а у грудні 2020 року, згідно розрахункових даних з 68 годин відпрацював всього 24 години, що свідчить про те, що засуджений ОСОБА_3 32 години не відпрацював, а причини невиходу до робіт з`ясувати було неможливо у зв`язку із відключенням засудженого свого мобільного телефону.
21.12.2020 року засуджений ОСОБА_3 повідомив у телефонному режимі, що він захворів на COVID-19 та перебуває вдома на самоізоляції та лікуванні, однак будь якого підтвердження цьому немає.
23.12.2020 року інспектором Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Чернівецькій області капітаном внутрішньої служби ОСОБА_4 , було направлено запит до міської поліклініки №2, звідки 28.12.2020 року отримано відповідь про те, що громадянин ОСОБА_3 02.11.2020 року звертався до лікаря терапевта зі скаргами на погане самопочуття та йому було призначено амбулаторне лікування з повторним оглядом 09.11.2020 року, на який вищевказаний громадянин не з`явився.
12.01.2021 року інспектором Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Чернівецькій області капітаном внутрішньої служби ОСОБА_4 було здійснено акт перевірки виконання судового рішення щодо особи, засудженої до покарання у виді громадських робіт та встановлено, що засуджений ОСОБА_3 відпрацював у грудні 24 годин з 68 годин згідно графіку ПП «РЕГІОН-ЦЕНТР».
У зв`язку із цим, Шевченківський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у Чернівецькій області звернувся до правоохоронних органів із поданням про притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності, відповідно до ст.389 КК України.
Станом на 26.04.2021 року згідно розрахункових даних у строк відбуття покарання ОСОБА_3 зараховано всього 48 години. Не відбутий строк покарання у виді громадських робіт складає 32 години.
Вказані обставини не заперечуються учасниками судового провадження.
Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.389 Кримінального кодексу України, а саме ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
Прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд вчиненого ОСОБА_3 кримінального проступку в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Згідно із заявою ОСОБА_3 від 31.05.2021 року щодо визнання ним своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, складеної та підписаної за участю його захисника адвоката ОСОБА_5 обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 Кримінального кодексу України та погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, викладеними в обвинувальному акті. ОСОБА_3 ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку, а також погодився на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Отже, під час досудового розслідування ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодний з розглядом обвинувального акта за його відсутності, на підставі чого прокурор надіслав до суду обвинувальний акт з матеріалами кримінального провадження №0000089, в якому виклав клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Відповідно до ч.2 ст.381 Кримінального процесуального кодексу України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.4 ст.107 Кримінального процесуального кодексу України не здійснюється.
На підставі частини 2 статті 382 Кримінального процесуального кодексу України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку повністю доведена та його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.389 Кримінального кодексу України як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків, а також відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше судимий, по місцю проживання характеризується позитивно.
Суд також враховує, що ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального проступку визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся.
Наведену обставину суд, на підставі ст.66 КК України, визнає такою, що пом`якшує покарання обвинуваченого.
Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлені.
Відповідно до вимог статей 50, 65 Кримінального кодексу України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
У даному випадку, при обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 65 Кримінального кодексу України, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих вину обставин, майновий стан обвинуваченого, який не працює.
Тому, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції його від суспільства, застосувавши відносно нього ст.ст. 75, 76 КК України та звільнивши від призначеного покарання з випробуванням.

Таку міру суд вважає достатньою не тільки для покарання ОСОБА_3 за вчинене протиправне діяння, а й для його виправлення.
Керуючись ст.ст.368, 370, 374, 395 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.389 ч.2 КК України і за його вчинення призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, зобов`язавши його протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

На вирок суду може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідно до частини 4 статті 382 Кримінального процесуального кодексу України копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.
Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до частини 1 статті 394 Кримінального процесуального кодексу України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суддя ОСОБА_1