465/6556/16-к
1-кс/465/1534/21
У Х В А Л А
Іменем України

29.07.2021 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові заяву ОСОБА_3 про відвід судді Франківського районного суду м.Львова ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000218 від 02.04.2014 року(судова справа № 465/6556/16-к),відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-

встановив:

В провадженні Франківського районного суду м.Львова (головуюча суддя ОСОБА_5 ) перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 27 липня 2021 року звернувся із заявою про відвід головуючому судді ОСОБА_5 , яку обґрунтовує тим, що поведінка та процесуальні дії головуючого судді- ОСОБА_5 не просто викликають сумнів у її неупередженості, а демонструють той факт, що вона взяла на себе функцію сторони обвинувачення і попри те, що судом ще не завершене дослідження доказів у справі, вона для себе вже прийняла рішення про те, що обвинувачений вчинив злочин. Зокрема, 23.03.2020 року в судовому засіданні під час розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу головуючий суддя - ОСОБА_5 після оголошення прокурором рапортів ДОП про нібито відсутність обвинуваченого за місцем проживання під час проведення ними перевірок сказала, що дана інформація буде врахована судом в подальшому під час розгляду клопотань про надання дозволу на виїзд за межі проживання. Тобто, ще не заслухавши аргументи сторони захисту на вказане клопотання, головуючий уже для себе прийняла рішення про його задоволення, а відтак розгляд даного клопотання носив суто формальний характер. Крім того, у 2021 році упродовж понад 3 місяців відносно обвинуваченого не було обрано запобіжного заходу. Попри відсутність запобіжного заходу обвинувачений добросовісно виконував свої процесуальної обов`язки, не перешкоджав кримінальному провадженню та не скрився від правосуддя, що ще раз підтвердило відсутність ризику втечі, саме про нібито наявність якого стверджував прокурор.

Однак, суддя ОСОБА_5 , незважаючи на вказаний факт, та наведення прокурором обставин, які б підтверджували існування згаданого ризику, і того, що даний ризик не зменшився, 07.06.2021 року постановила ухвалу про обрання запобіжного заходу через нібито наявність ризику втечі. Крім того, в судовому засіданні 15.07.2021 року було допитано свідка ОСОБА_6 , відео та звукозапис судового засідання наявний в судовій справі, під час якого головуючий не давала можливості допитати свідка, перебивала обвинуваченого, збивала з думки і таким чином заважала сформулювати запитання, неодноразово безпідтавно втручалася в допит свідка, безпідставно задовольнала клопотання прокурора про зняття незручних для нього питань. При цьому гловуючий емоційно коментувала позицію захисту і ствердила, зокрема, що я ''вчинив ситуацію, через, яку ми тут допитуємо свідка''. Тобто головуючий неодноразово ствердила, що обвинувачений вчинив злочин, і таке твердження вона висловила попри те, що дослідження доказів у справі ще триває.

Крім того, під час прийняття процесуальних рішень головуючий суддя ОСОБА_5 , будучи упередженою, безпідставно залишала поза увагою численні порушення, допущені під час досудового розслідування, зокрема, факт оголошення розшуку обвинуваченого з грубим порушенням норм КПК, факт затримання після закінчення терміну діїї ухвали Галицького районного суду м.Львова на затримання обвинуваченого і доставку в суд, факт вчинення з боку слідчого тиску на свідка ОСОБА_7 та схиляння його до дачі завідомо неправдивих показань, а натомість приймала до уваги завідомо неправдиве твердження прокурора про нібито оскарження екстрадиції в Україні.

Таким чином, вказане не тільки підтверджує існування обставин, які ставлять під сумнів неупередженість ОСОБА_5 , а й вказує на те, що вона перебрела на себе функцію сторони обвинувачення і для себе уже прийняла рішення ( тобто має особисте переконання) про те, що обвинувачений вчинив інкримінований злочин, а відтак подальший процес з розгляду справи носить суто формальний характер. Необгрунтоване обрання обвинуваченому 07.06.2021 року запобіжного заходу розцінює як підігрівання прокурору у чиненні тиску на нього з метою схиляння до визнання вини у вчиненні злочину, якого він не скоював.

В судовому засіданні, при розгляді заяви про відвід, обвинувачений ОСОБА_3 свою заяву підтримав, покликаючись на мотиви такої, яку просить задовольнити.

Захисник обвинуваченому ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 підтримав заяву про відвід судді головуючій ОСОБА_5 , з мотивів, зазначеній у ній. Крім цього, заперечення прокурора вважає такими, що не відповідають дійсності.

Прокурор ОСОБА_8 надіслав клопотання про слухання заяви про відвід головуючій судді ОСОБА_5 у його відсутності, заявлений відвід вважає безпідставним та просить відмовити у задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід головуючій судді ОСОБА_5 .

Головуюча суддя ОСОБА_5 пояснень не надала.

Заслухавши доводи обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника, заперечення прокурора, дослідивши заяву про відвід головуючій судді ОСОБА_5 , доходжу таких висновків.

Згідно з ч.2 ст.344 КПК України питання про відвід вирішується судом відповідно до вимог ст.75-81 КПК України.

Стаття 75 КПК Українимістить вичерпний перелік обставин, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні, зокрема:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Недопустимість повторної участі судді в кримінальному провадженні передбачена уст.76 КК України.

Відповідно до ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч.1ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому ч.3 ст.35 цього Кодексу.

При розгляді заяви про відвід суддя встановлює наявність чи відсутність обставин, що унеможливлюють подальшу участь особи, якій заявлено відвід, в певному судовому процесі.

В даному випадку, обґрунтовуючи заяву про відвід головуючої судді ОСОБА_5 , від розгляду кримінального провадження обвинувачений посилається на те, що в нього є сумніви щодо неупередженості судді та її об`єктивності, яка, на його думку порушує його права , передбачені процесуальним законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободгарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в п. 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 р. (заява № 7577/02) зазначив, що «безсторонність, в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі».

Аналогічна правова позиція закріплена також в п.п. 49, 52 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 р. (заява № 33949/02), п. 28 рішення ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.07.2010 р. (заява № 16695/04).

В п. 105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 р. (заява № 21722/11) суд дійшов висновку про те, що: «між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності».

Згідно зі ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до п. 1.1 Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Водночас, слід враховувати, що особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи, адже відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом (п.10). Відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Разом з тим, заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність таких підстав для відводу, що передбачені зазначеними вище нормами КПК України. Подана обвинуваченим ОСОБА_3 заява про відвід головуючої судді ОСОБА_5 фактично зводиться до незгоди заявника з процесуальними діями та рішенням суду, що відповідно до вимог КПК України не є підставою для відводу головуючому судді, а незгода із такими рішеннями реалізується шляхом їх оскарження до вищестоящої судової інстанції.

Наведені у заяві обвинуваченого ОСОБА_3 підстави про відвід головуючої судді ОСОБА_5 не є обставинами, які в розумінні ст.75 КПК України, виключають участь судді ОСОБА_5 в кримінальному провадженні і не свідчать про те, що нею проявлено необ`єктивність чи упередженість.

Таким чином, вважаю, що обвинуваченим ОСОБА_3 не підтверджені припущення щодо наявності сумнівів в об`єктивності чи неупередженості головуючої судді ОСОБА_5 , з наведених у його заяві мотивів. Такі побоювання заявника не є об`єктивно обґрунтованими. Аналіз доводів заяви про відвід судді ОСОБА_5 свідчить про те, що дана заява ґрунтується на суб`єктивних переконаннях заявника та не містить підстав для відводу. На даний час відсутні об`єктивні обставини, що могли б свідчити про необ`єктивність та упередженість судді ОСОБА_5 , а відтак заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.75, 80, 81 КПК України,

ухвалив:

В задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід головуючої судді Франківського районного суду м.Львова ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження (судова справа № 465/6556/16-к)відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1