ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи : 766/2076/21
Номер провадження : 11-кп/819/554/21 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Категорія : про заміну невідбутої част. Покар. Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2021 року травня місяця 25 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретар судового засідання: ОСОБА_5

З участю прокурора: ОСОБА_6

Захисника: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в залі Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 05 квітня 2021 року стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,
в с т а н о в и л а:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новокиївка, Снігурівського району Миколаївської області, українця, громадянина України, про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_8 не достатньо довів своє виправлення.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції захисник подала апеляційну скаргу, в якій вважає ухвалу суду незаконною, необґрунтованою та такою, яка підлягає скасуванню.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги посилається на те, що ОСОБА_8 характеризується позитивно, постійно працевлаштований, отримує заробітну плату, а також наявність заохочень, що свідчить про те, що він став на шлях виправлення, підтримує стосунки з членами своєї родини, має неповнолітнього сина та відбув 2/3 строку покарання.
Просить ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 05.04.2021 року стосовно ОСОБА_8 скасувати, повторно дослідити характеризуючи матеріали та матеріали особової справи відносно ОСОБА_8 та задовольнити клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника про підтримку апеляційної скарги, прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.
Відповідно до ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення та можлива після фактичного відбуття засудженим, певного строку покарання.
Відповідно до роз`яснень, які викладено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.
В статті 6 Кримінально-виконавчого Кодексу України зазначено, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, по теперішній справі засуджений вироком Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 21.03.2014 року за ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.4 ст.152, ч.4 ст.152, ч.3 ст.153,ч.2 ст.70 КК України на 10 років 6 місяців позбавлення волі. В місцях позбавлення волі ОСОБА_8 знаходиться з 16.10.2013 року. Під час перебування в СІЗО м. Дніпропетровська зарекомендував себе посередньо, вимоги режиму утримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією СІЗО не заохочувався. З 20.11.2014 року ОСОБА_8 відбував покарання в ДУ «Петрівська виправна колонія (№49)», де зарекомендував себе з позитивної сторони, двічі допустив порушення вимог режиму відбування покарання, за що отримав два стягнення, які погашені у встановленому законом порядку, був офіційно працевлаштований, до виконання трудових обов`язків ставився з розумінням, проявляв ініціативу та отримав 7 заохочень.
В ДУ «Північна виправна колонія (№90)» відбуває покарання з 30.05.2019 року. За період відбування покарання засуджений ОСОБА_8 характеризується позитивно, вимоги режиму відбування покарання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, а також за дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці був 6 разів заохочений адміністрацією установи та згідно постанови начальника установи від 01.07.2020 року переведений до дільниці соціальної реабілітації, на даний час працевлаштований робітником на контрагентському об`єкті. Свою вину у скоєному злочині засуджений визнав повністю та щиро розкаявся.
Проте, враховуючи дані про особу засудженого в цілому за весь час відбування покарання, а також те, що ОСОБА_8 раніше тричі притягувався до кримінальної відповідальності і тричі відносно нього вже застосовувався інститут звільнення, зокрема один раз звільнявся із застосуванням іспитового строку та двічі умовно-достроково, однак це не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві, оскільки він продовжив злочинну діяльність, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів та небажання стати на шлях виправлення та знову вчинив злочини, які відносяться до тяжких та особливо тяжких злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканності особи.
Проаналізувавши дані про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, а також дані, що характеризують особу засудженого в цілому, колегія суддів вважає, що сумлінна поведінка засудженого протягом строку відбування покарання була його обов`язком, а відтак не можна дійти висновку, що процес виправлення засудженого досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і до нього може бути застосовано пільгу у виді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
Зважаючи на те, що висновок про наявність підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким має ґрунтуватись не лише на оцінці відомостей, що характеризують особу засудженого за час відбування покарання, а і на підставі відомостей про попередні судимості та тяжкість вчинених особою злочинів, колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_8 не став на шлях виправлення.
Щодо посилання в апеляційній скарзі захисника на те, що ОСОБА_8 відбув більш ніж 2/3 частини призначеного строку покарання, то факт відбуття певної частини строку призначеного покарання є лише передумовою, а не безумовною (визначальною) підставою для заміни засудженому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким.
Відбуття певної частини призначеного покарання, наявність позитивної характеристики та заохочень у засудженого ОСОБА_8 самі по собі не можуть бути визнані достатньою підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, зважаючи на те, що попереднє застосування інституту умовно-дострокового звільнення не сприяло виправленню ОСОБА_8 та припиненню ним злочинної діяльності.
Оцінюючи вказані відомості про особу засудженого в цілому та ставлення його до праці за час відбування покарання у сукупності, наявність 13 заохочень, а також 2 стягнень, які на даний час погашені у встановленому законом порядку, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що ОСОБА_8 своєю поведінкою та ставленням до праці намагається стати на шлях виправлення, але не довів його в обсязі достатньому для заміни покарання на більш м`яке.
З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що суд повно та всебічно дослідив усі данні про особу засудженого та правильно дійшов висновку про відсутність підстав для заміни покарання ОСОБА_8 на більш м`яке, з яким погоджується і колегія суддів.
Порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання судом першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
Підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування ухвали суду першої інстанції, колегія суддів не знаходить.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 05 квітня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 (підпис) ОСОБА_3 (підпис) ОСОБА_4 (підпис)