Провадження №1-кс/127/4992/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2021 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання цивільного позивача ОСОБА_3 про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:
Цивільний позивач ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про арешт майна, посилаючись на те, що ним подана заява про вчиненні кримінальні правопорушення директором ПСП «Агрофірма Батьківщина» ОСОБА_4 , що мають ознаки складу злочинів, передбачених ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 йому було спричинено майнову шкоду. Так, ПСП «Агрофірма Батьківщина» неправомірно заволоділо будівлями, які згідно з протоколом №10 від 19 вересня 2019 року та акту передачі майна в натурі від 22 вересня 2019 року, були передані в його спільну сумісну власність, а саме: складом №1, загальною площею 1163, 2 кв. м, який розташований по АДРЕСА_1 ; складом №2, загальною площею 1080,3 кв. м, який розташований в АДРЕСА_2 ; будівлею контори, загальною площею 351, 3 кв. м, яка розташована по АДРЕСА_3 .

За даними фактами проводиться досудове розслідування за кримінальними провадженнями, внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №50000158 та №0000127.

Середньоринкова вартість будівель, якими незаконно заволоділо підприємство, директором якого є ОСОБА_4 , на день оформлення свідоцтв про право на власність станом на 02 квітня 2010 року становила: складу №1 324 000 гривень; складу №2 283 500 гривень; будівлі контори 202 500 гривень, всього 810 000 гривень.

Також ним було подано цивільний позов з метою повернення у його спільну власність вищезазначеного майна, яке перебуває у неправомірній власності і володінні ПСП «Агрофірма Батьківщина». Останнє на даний час може відчужити вказане майно, тому є необхідність накладення на нього арешту. Враховуючи вищезазначене, у відповідності до ч. 2 ст. 170, ч. 1 ст. 171 КПК України, заявник просить накласти арешт на майно, яке перебуває у неправомірній власності і володінні ПСП «Агрофірма Батьківщина»: склад № НОМЕР_1 , загальною площею 1163, 2 кв. м, який розташований по АДРЕСА_1 ; склад АДРЕСА_4 ; будівлю контори, загальною площею 351, 3 кв. м, яка розташована по АДРЕСА_3 .

Слідчий суддя, дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт вказаних речей, які вже вилучені, необхідний для попередження зміни чи знищення їх властивостей в результаті використання третіми особами, що може призвести до втрати ними значення речового доказу та перешкодить встановленню істини у провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

За приписами ст. 61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду. Цивільний позивач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для потерпілого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право підтримувати цивільний позов або відмовитися від нього до видалення суду в нарадчу кімнату для ухвалення судового рішення. Цивільний позивач повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються цивільного позову, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом для інформування та надіслання копій процесуальних рішень потерпілому.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (тобто є речовим доказом).
Відповідно до ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Як вбачається із матеріалів справи клопотання цивільного позивача ОСОБА_3 подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, оскільки у ньому відсутня вказівка на докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди, наявність причинного зв`язку між кримінальними правопорушеннями, передбаченими ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, відомості про які внесено до ЄРДР, і шкодою, яку у клопотанні, у цивільному позові визначено 810 000 гривень.
Відповідно до ст. 62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.
Права та обов`язки цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.
Згідно зі ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Як вбачається із матеріалів справи на даний час підозрювані чи обвинувачені у даному кримінальному провадженні відсутні.
Положеннями КПК України заборонено постановлення ухвали про арешт майна з метою забезпечення цивільного позову за відсутності у кримінальному провадженні підозрюваного (обвинуваченого).
Отже, клопотання подане ОСОБА_3 про накладення арешту не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, належним чином не обґрунтоване, оскільки не містить доказів факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 171 КПК України у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
За змістом ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки цивільного позивача, менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що клопотання цивільного позивача ОСОБА_3 про застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна слід повернути заявнику ОСОБА_3 та встановити йому строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, оскільки клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ч. 3 ст. 171 КПК України.

Керуючись ст.ст. 61, 128, 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_3 про арешт майна повернути заявнику ОСОБА_3 та встановити йому строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: