Справа № 487/655/21
Провадження № 1-кп/487/472/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2021 Заводський районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, українки, громадянки України, не заміжня, із професійно-технічною освітою, офіційно не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 185 і ч.1 ст. 357 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:
зі сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4
зі сторони захисту обвинуваченої ОСОБА_3
іншого учасника потерпілого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним:

10.01.2021 о 08:54 год., ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні магазину «Продукти», що розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. 5 Слобідська, 76, побачила банківську карту АТ «Укрексімбанк», рахунок № НОМЕР_1 , належну ОСОБА_5 , де у останньої виник кримінально-протиправний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме офіційного документа.

Знаходячись у вказаний час у вказаному місці, реалізуючи свій корисливий мотив, направлений на викрадення офіційного документа, а саме банківської карти АТ «Укрексімбанк», рахунок № НОМЕР_1 , належної ОСОБА_5 , з ціллю здійснення незаконних дій із документом, заволоділа зазначеною банківською карткою, яка згідно п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 08 жовтня 1998 року №414, ст. 200 КК України є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку відкритого на ім`я ОСОБА_5 .

Крім того, 10.01.2021 ОСОБА_3 , з метою реалізації свого єдиного кримінально-протиправного наміру на викрадення грошових коштів з використанням банківської картки АТ «Укрексімбанк», рахунок № НОМЕР_1 , належної ОСОБА_5 , отриманою шляхом викрадення офіційного документу, вчиненого з корисливих мотивів, неодноразово використовуючи вказану картку, яка має «PayPass», таємно, через термінали, викрала грошові кошти - розраховуючись, на загальну суму 2268,42 гривень.

Так, ОСОБА_3 , з метою реалізацію свого єдиного кримінально-протиправного наміру, на викрадення грошових коштів з банківського рахунку № НОМЕР_2 , з використанням банківської картки АТ «Укрексімбанк» належної ОСОБА_5 , таємно, з корисливих мотивів, знаходячись в магазині «Продукти», що розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. 5 Слобідська, 76 о 09.03 год., використовуючи вказану картку, яка має «PayPass», через термінал здійснила транзакцію в сумі 350 гривень, після чого перебуваючи у вказаному місці о 09.04 год., тотожним способом здійснила транзакцію в сумі 350 гривень, після чого перебуваючи у вказаному місці о 10.30 год., тотожним способом здійснила транзакцію в сумі 350 гривень.

В подальшому, продовжуючи свій єдиний кримінально-протиправний намір, таємно, з корисливих мотивів, знаходячись в магазині «Міда», що розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. 3 Слобідська, 56, о 12.32 год., використовуючи вказану картку, яка має «PayPass», через термінал здійснила транзакцію в сумі 86,02 гривень, після перебуваючи у вказаному місці о 12.36 год., тотожним способом здійснила транзакцію в сумі 87,10 гривень.

В подальшому, продовжуючи свій єдиний кримінально-протиправний намір, таємно, з корисливих мотивів, знаходячись в магазині «Техноsale», що розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. 3 Слобідська, 51, о 12.47 год., використовуючи вказану картку, яка має «PayPass», через термінал здійснила транзакцію в сумі 245 гривень, після чого перебуваючи у вказаному місці о 12.51 год., тотожним способом здійснила транзакцію в сумі 195 гривень.

В подальшому, продовжуючи свій єдиний кримінально-протиправний намір, таємно, з корисливих мотивів, знаходячись в магазині місцезнаходження якого встановити не надалось можливим, о 13.27 год., використовуючи вказану картку, яка має «PayPass», через термінал здійснила транзакцію в сумі 164,90 гривень.

В подальшому, продовжуючи свій єдиний кримінально-протиправний намір, таємно, з корисливих мотивів, знаходячись «Гастроном 24», що розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. 3 Слобідська, 19, о 13.36 год., використовуючи вказану картку, яка має «PayPass», через термінал здійснила транзакцію в сумі 235 гривень, після чого перебуваючи у вказаному місці о 13.37 год., тотожним способом здійснила транзакцію в сумі 66 гривень.

В подальшому, продовжуючи свій єдиний кримінально-протиправний намір, таємно, з корисливих мотивів, знаходячись в магазині, місцезнаходження якого встановити не надалось можливим, о 13.40 год., використовуючи вказану картку, яка має «PayPass», через термінал здійснила транзакцію в сумі 89,40 гривень, після чого перебуваючи у вказаному місці о 17.07 год., тотожним способом здійснила транзакцію в сумі 50 гривень.

В свою чергу термінали, сприймаючи вказані операції, як операції проведені ОСОБА_5 , підтвердили дані дії.

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_3 , завдала потерпілому ОСОБА_5 матеріальних збитків на загальну суму 2268,42 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинила кримінальні проступки, передбачені ч.1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та ч.1 ст. 357 КК України, тобто таємне викрадення офіційного документу.

Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних проступків визнала в повному обсязі, підтвердила фактичні обставини викладені в обвинувальному акті та зазначила проте, що ним вони не оспорюються, при цьому вважала за недоцільне дослідження доказів щодо цих обставин. Аналогічну думку висловив прокурор та потерпілий.

У відповідності до ст. 349 КПК України, суд прийшов до висновку визнати недоцільним дослідження доказів по справі стосовно фактичних обставин справи і обмежитись допитом обвинуваченої, потерпілого, оскільки останні не заперечували проти цього, а прокурор надав на це згоду, дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченої, роз`яснивши при цьому положення ч.3 ст. 349 КПК України, згідно яких сторони у такому випадку будуть позбавлені права оскаржити обставини, які ніким не оспорюються в апеляційному порядку.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:

Так, в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 підтвердила фактичні обставини викладені в обвинувальному акті та детальніше суду показала, що вона працювала продавцем в магазині «Продукти», розташованого в м. Миколаєві по вул.. 5 Слобідська, 76, в цей магазин часто приходив за покупками потерпілий ОСОБА_5 , тому вона була з ним знайома, як з покупцем.

10.01.2021 вона знаходилась на роботі, у них вже була перезміна та її зміна закінчилась, в цей час прийшов потерпілий зробив покупки через термінал та пішов. Вона після його уходу помітила, що останній біля каси забув банківську картку. Після чого вона карточку потерпілого тричі провела через термінал, кожного разу знімаючи по 350 грн. Зазначивши, що у них в магазині можна брати продукти у борг, після чого сума за продукти відраховується із заробітної плати. Станом на 10 січня 2021 у неї був борг у розмірі 1000 грн., тому вона розрахувалась за свої продукти грошами з карточки потерплого та борг з неї було списано.

Після чого, вона пішла з роботи та зайшла в магазин «Міда», розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. 3 Слобідська, 56, де використовуючи картку потерпілого, через термінал здійснила транзакцію за покупку продуктів в сумі 86,02 гривень та у цьому ж магазині, але у другій касі тотожним способом здійснила транзакцію в сумі 87,10 гривень.

В подальшому, пішла в магазин «Техноsale», що розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. 3 Слобідська, 51, де використовуючи вказану картку, купила мобільний телефон та через термінал здійснила транзакцію в сумі 245 гривень, після чого в цьому ж магазині купила чохол, сім-картку та їй налаштували телефон, після чого тотожним способом здійснила транзакцію в сумі 195 гривень.

Після чого, в магазині, назву якого не пам`ятає, місцезнаходження на ринку по вул.. 3 Слобідська, використовуючи картку потерпілого, купила сигарети та через термінал здійснила транзакцію в сумі 164,90 гривень.

Потім зайшла в магазин «Гастроном 24», що розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. 3 Слобідська, купила продукти, де також використовуючи картку потерпілого, через термінал здійснила транзакцію в сумі 235 гривень, та в цьому ж магазині тотожним способом здійснила транзакцію ще в сумі 66 гривень.

Після чого, вона зайшла в магазин, розташований по вул.. Колодязна в м. Миколаєві, де використовуючи картку потерпілого, купила продукти та через термінал здійснила транзакцію в сумі 89,40 гривень, та ввечері цього ж дня знову зайшла в цей магазин, знову купила продукти та тотожним способом здійснила транзакцію в сумі 50 гривень.

Шкода потерпілому відшкодована у повному обсязі її батьком.

У вчиненому ОСОБА_3 щиро розкаялась.

Такі показання обвинуваченої ОСОБА_3 надані без будь-якого примусу, у зв`язку з чим суд вважає їх послідовними, логічними, такими, що підтверджують правильність розуміння ним змісту встановлених обставин кримінального правопорушення, їх добровільність та істинність його позиції.

Крім визнання вини у вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 її вина також підтверджується показами, наданими в судовому засіданні потерпілим ОСОБА_5 .

Так, в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що він часто покупає продукти у магазині, який розташований в АДРЕСА_3 , біля будинку, де він проживає, тому він знайомий із продавцем ОСОБА_3

10.01.2021 він після нічної зміни зайшов в магазин по АДРЕСА_3 , купив продукти, а також купив пляшку горілки, яку розпив разом із знайомими за столиком біля магазину. Свою банківську картку він залишив ОСОБА_3 , щоб розрахуватися за його покупки, після чого забув забрати. Потім він пішов додому, а ввечері знову пішов в магазин, щоб купити сигарет, банківська картка завжди була при ньому, але він з`ясував, що картки немає, подумав, що залишив вдома. Прийшов додому картку не знайшов, тому зателефонував в банк та заблокував карту. Наступного дня 11.01.2021 він звернувся до «Укрсімбанку» та взяв роздруківку руху по його банківської картки та побачив неодноразові транзакції грошей з його картки, починаючи з магазину по АДРЕСА_3 . Він прийшов до завідуючої магазину, вони подивились відео з камер відеоспостереження магазину та побачили, що його карткою користувалась ОСОБА_6 . Він хотів мирно вирішити цю проблему, оскільки пожалів її, але обвинувачена на його дзвінки не відповідала, гроші не повертала, після чого він звернувся до поліції. В подальшому батько обвинуваченої відшкодував йому шкоду у повному обсязі, претензій до обвинуваченої матеріального або морального характеру немає, та просив не призначати їй занадто тяжке покарання.

За такого, такі показання обвинуваченої, визнаються судом належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами на підтвердження встановлених судом фактичних обставин та вина обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 185 і ч. 1 ст. 357 КК України, визнається судом доведеною.

Згідно зі ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинне бути адекватним характеру скоєних дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги ступень тяжкості вчиненого кримінального правопоушення, особу винного, обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
Призначаючи покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , суд враховує, що вчинені обвинуваченою кримінальні правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до кримінальних проступків.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, відшкодування шкоди в повному обсязі.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не виявлено.

При обранні виду та міри покарання ОСОБА_3 , суд також враховує дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, згідно характеристики ДОП СДОПВП МРУП ГУНП в Миколаївській області за міцсем мешкання характеризується посередньо, на психіатричному та наркологічному обліку в комунальному некомерційному підприємстві "Миколаївський обласний центр психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради не перебуває.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень ОСОБА_3 є покарання в межах санкції статті у вигляді обмеження волі, із застосуванням правил ст. 70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Крім того, суд при призначенніОСОБА_3 покараннявиходить з принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуальності покарання, з урахуванням ступеню тяжкості вчинених обвинуваченою кримінальних проступків, конкретних обставин їх вчинення, відсутність тяжких наслідків та шкоди внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 , процесуальної поведінки обвинуваченої за період кримінального провадження, даних про її особу, яка раніше не судима, офіційно не працює, а також враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: щире каяття, яке підтверджується визнанням вини в повному обсязі, добровільним відшкодував шкоди потерпілому, думку останнього, який немає до обвинуваченої претензій матеріального і морального характеру, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Згідно з приписами ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Підставою звільнення особи від відбування покарання з випробуванням є переконання суду, викладене у мотивованому висновку про можливість її виправлення без відбування покарання. Висновок суду ґрунтується на тих даних, які він оцінює на час ухвалення вироку, зокрема на даних про вчинений особою злочин, посткримінальну поведінку та її характеристику, спосіб життя, соціальні зв`язки тощо. Зазначене кореспондується з постановою Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 489/3213/15-к (провадження 51-4989км19).

На підставі викладеного, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробування, відповідно до ст. 75 КК України, але в умовах здійснення контролю за її поведінко, з покладенням обов`язків відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.

Цивільний позов не заявлений, процесуальні витрати відсутні.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 185 і ч.1 ст. 357 КК України і призначити їй покарання:

за ч.1 ст. 185 КК України у вигляді 1 року 6 місяців обмеження волі

за ч.1 ст. 357 КК України у вигляді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнитиОСОБА_3 від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти наОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази: два диска DVD-R залишити зберігатися в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченим.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1