КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 04 березня 2021 року, з використанням відеоконференцзв`язку з Київським СІЗО, де перебуває підозрювана ОСОБА_5 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19 січня 2021 року, відносно
ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Абакан, Краснодарського краю Російської Федерації, громадянка України, заміжня, має на утриманні малолітню дитину, інвалід 2 групи, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживала за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 289 КК України, -

за участю: прокурора захисника підозрюваної ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_10 та продовжено підозрюваній ОСОБА_5 строк тримання під вартою до 19 березня 2021 року включно, з одночасним визначенням застави у розмірі 12 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 25 224 000 гривень та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, існування ризиків, передбачених п.п 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися і продовжують існувати, врахував тяжкість покарання, що загрожує останній у разі визнання її винуватою, дані про особу підозрюваної в їх сукупності, та те, що в рамках кримінального провадження необхідно виконати значний обсяг слідчих (розшукових) та процесуальних дій.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_5 , подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19 січня 2021 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати відносно підозрюваної більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема, у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Щодо пропущеного строку апеляційного оскарження, то захисник зазначає, що клопотання слідчого розглянуто за його відсутності, а копію оскаржуваної ухвали ним отримано 26 січня 2021 року.

Автор апеляційної скарги вважає вказану ухвалу незаконною та необґрунтованою, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, фактичним обставинам кримінального провадження.

Зокрема, зазначає про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, невірну кваліфікацію дій підозрюваної за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 289 КК України, недоведеність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе їм запобігти.

Крім того, захисник звертає увагу суду на дані про особу підозрюваної, яка раніше не судима, є інвалідом 2 групи з дитинства, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, тривалі шлюбно-сімейні відносини, на утриманні неповнолітню дитину та сумлінно виконувала покладені на неї процесуальні обов`язки під час досудового розслідування даного кримінального провадження, що свідчить про можливість застосувати відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Також, сторона захисту вказує, що слідчим суддею визначено непомірний для підозрюваної розмір застави, зважаючи на те, що вона на даний час не має самостійного джерела доходу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваної та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, поновивши строк апеляційного оскарження, виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Порядок і строки апеляційного оскарження чітко визначено та регламентовано ст. 395 КПК України. Так, згідно з п. 3 ч. 2 вказаної статті апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення, а відповідно до ч. 3 цієї ж статті, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Згідно з висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду, який викладено у постанові від 27 травня 2019 року у справі № 461/1434/18, у випадку коли слідчий суддя з посиланням на ч. 2 ст. 376 КПК України постановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив у інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня оголошення резолютивної частини ухвали.
Крім того, зі змісту вказаної постанови вбачається, що у випадку необізнаності у заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК України.
Як видно з матеріалів справи, клопотання слідчого 19 січня 2021 року розглянуто за участі прокурора ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_12 та підозрюваної ОСОБА_5 , і постановлено вступну та резолютивну частину оскаржуваної ухвали. Разом з тим, зважаючи на те, що захисник ОСОБА_6 отримав копію повного тексту ухвали слідчого судді 26 січня 2021 року і того ж дня подав апеляційну скаргу, у даному конкретному випадку, колегія суддів вважає за можливе поновити пропущений строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді.
Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним управлінням Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 11 листопада 2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002688, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 289 КК України.
27 листопада 2018 року складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Того ж дня, згідно вимог п. 1 ст. 278, п.п. 1, 2 ст. 135 КПК України ОСОБА_5 поштовим зв`язком рекомендованим цінним листом за місцем її реєстрації і проживання та за місцем реєстрації її чоловіка відправлено повідомлення про підозру та пам`ятку про процесуальні права та обов`язки.
Крім цього, Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні Ь№ 0010839 від 09 грудня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.
13 квітня 2018 року відносно ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру у незаконному заволодінні транспортним засобом, що завдало велику матеріальну шкоду, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, яке згідно вимог п. 1 ст. 278, п. 1 ст. 135 КПК України направлено за місцем реєстрації та проживання останньої.
15 листопада 2018 року слідчим суддею Шевченківського районного суду міста Києва надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 з метою її приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0010839.
09 червня 2020 року до Шевченківського районного суду міста Києва внесено клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також, щодо надання дозволу на її затримання з метою її приводу.
28 вересня 2020 року на підставі ухвали слідчого судді вищевказаного районного суду від 09 червня 2020 року підозрювану ОСОБА_5 затримано в порядку, передбаченому ст. 191 КПК України та наступного дня повідомлено про підозру у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, в особливо великих розмірах, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
29 вересня 2020 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва відносно підозрюваної ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з одночасним визначенням застави у розмірі 15 766 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 33 140 132 гривень.
09 жовтня 2020 року матеріали кримінальних проваджень №№ 0010839 та 0002688 об`єднано в одне провадження під № 0002688.
02 листопада 2020 року постановою заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_13 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до шести місяців.
25 листопада 2020 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва підозрюваній ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 23 січня 2021 року, та визначено заставу у розмірі 12000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 25 224 000 гривень.
16 січня 2021 року слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 за погодженням з прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_10 , звернулася до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження підозрюваній ОСОБА_5 строку тримання під вартою на 60 днів, з одночасним визначенням застави у розмірі 12000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 25 224 000 гривень.
Ухвалою слідчого судді згаданого районного суду від 19 січня 2021 року клопотання слідчого задоволено.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.
Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 289 КК України.
Зокрема, слідчий суддядослідивши клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах. Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень. Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Всупереч доводам сторони захисту, фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_5 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, у клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_5 підозри, чогось очевидно безпідставного чи недопустимого не встановив.
Доводи захисника про невірну кваліфікацію дій підозрюваної за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 289 КК України є передчасними, оскільки вони підлягають оцінці судом при розгляді кримінального провадження по суті.
Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні слідчим і прокурором доведено існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які не зменшилися та продовжують існувати, і дають підстави для продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою, для запобігання зазначеним ризикам, у тому числі у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваної, у їх сукупності, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, колегія суддів приходить до висновку про доведеність органом досудового розслідування ризику можливості підозрюваною переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні.

Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_5 незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Наведене нівелює доводи сторони захисту про недоведеність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Наявність характеризуючих даних про особу підозрюваної, на які посилається сторона захисту в своїй апеляційній скарзі, зокрема, те, що ОСОБА_5 раніше не судима, є інвалідом 2 групи з дитинства, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, тривалі шлюбно-сімейні відносини, на утриманні неповнолітню дитину та сумлінно виконувала покладені на неї процесуальні обов`язки під час досудового розслідування даного кримінального провадження, - не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки слідчого судді про те, що ОСОБА_5 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

Також, на переконання колегії суддів, слідчий суддя при вирішенні клопотання слідчого обґрунтовано врахував те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні неможливо завершити у встановлені строки, оскільки в рамках кримінального провадження необхідно виконати значний обсяг слідчих (розшукових) та процесуальних дій.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з рішенням судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_5 , оскільки слідчий і прокурор у повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права останньої на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_5 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_5 , під вартою, матеріали судового провадження не містять.

З огляду на викладене підстав для застосування відносно підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі, у вигляді цілодобового домашнього арешту, колегія суддів не вбачає.

Крім того, всупереч доводам захисника, слідчий суддя правильно визначив розмір застави підозрюваній, оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, врахувавши при цьому існуючі ризики та дані про особу підозрюваної у їх сукупності, визначив заставу у розмірі 12 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що належним чином забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків у випадку внесення застави.
Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження сторони захисту, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
Керуючись ст.ст. 176 178, 181, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19 січня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_10 та продовжено підозрюваній ОСОБА_5 строк тримання під вартою до 19 березня 2021 року включно, з одночасним визначенням застави у розмірі 12 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 25 224 000 гривень, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_5 , без задоволення, поновивши захиснику строк апеляційного оскарження.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 761/1232/21 Справа №11-сс/824/1467/2021 Категорія: ст. 199 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_14 Доповідач: ОСОБА_1