УХВАЛА
Справа № 621/1065/21
Провадження 1-кс/621/289/21
22 квітня 2021 року м. Зміїв
Слідчий судя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області ст.лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна,
В обґрунтування клопотання зазначено, що 20 квітня 2021 року до чергової частини відділу поліції № 2Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області надійшов рапорт співробітника поліції про те, що в ході моніторингу мережі Facebook виявлено публікацію стосовно можливих викидів відходів виробництва молокозаводу в с.Соколове Зміївської ОТГ Чугуївського району Харківської області.
Крім того, 20.04.2021 року від громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийнято заяву щодо прийняття заходів до підприємства молокозаводу, розташованого в с.Соколове Чугуївського району Харівської області, де ним було виявлено факт зливу стічних вод, які забруднюють навколишнє середовище.
20 квітня 2021 року, в період часу з 10:00 до 10:30 години проведено огляд місця події, а саме: відкритої ділянки соснового лісу та лугу, розташованої поблизу вул.Лісної в с.Соколове Чугуївського району Харківської області (координати карти GoogleMaps: НОМЕР_1 ; 36,180154), в ході якого було виявлено скупчення рідини білого кольору, яка мала виражений специфічний запах.
Крім того, 20 квітня 2021 року, в період часу з 11:50 до 15:30 години проведено огляд місця події, а саме: відкритої ділянки соснового лісу та лугу, розташованої поблизу вул.Лісної в с.Соколове Чугуївського району Харківської області (координати карти GoogleMaps: НОМЕР_1 ; 36,180154), в ході якого було виявлено скупчення рідини білого кольору, яка мала виражений специфічний запах, поряд на лузі було виявлено зсуви верхнього шару грунту та сліди від коліс протектору на ділянці, розміром 50х30 метрів, поряд з яким виявлено трактор жовтого кольору з ковшем, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..
Згідно Свідоцтва про реєстрацію машини, серії НОМЕР_3 , наданого ОСОБА_6 , вказаний трактор є навантажувачем фронтальним, марки ТО-18Б, 2014 року випуску, номер двигуна НОМЕР_4 , реєстраційний номер (державний номерний знак) НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_7 .
Посилаючись на норми статей 98, 167-168, 170-171 КПК України, слідчий зазначив, що тимчасово вилучені під час огляду місця події 20.04.2021 року навантажувач фронтальний, марки ТО-18Б, 2014 року випуску, номер двигуна НОМЕР_4 , реєстраційний номер (державний номерний знак) НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_7 , та Свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_3 можуть зберігати сліди злочину та можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні, тому просить накласти арешт на вище вказане майно. (а.с.12-14)
В судове засідання, слідчий ОСОБА_4 та власник майна ОСОБА_7 , повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, не з`явились, причини неявки суду не повідомили.
Відповідно до ч.1 статті 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Враховуючи викладене, заслухавши думку прокурора, яка не заперечувала проти розгляду клопотання без участі слідчого та власника майна, слідчий суддя постановив розглянути клопотання про арешт тимчасово вилученого майна за відсутності вказаних осіб.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя встановив наступне:
Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.1 статті 239 КК України (а.с.1-2)
В обґрунтування клопотання до матеріалів додано копію заяви ОСОБА_8 про прийняття заходів до підприємства молокозаводу, розташованого в АДРЕСА_1 , «з якого ним було виявлено факт зливу стічних вод, які забруднюють навколишнє середовище», протоколів оглядів місця події від 20.04.2021 року з фототаблицями, під час якого вилучені навантажувач фронтальний, марки ТО-18Б, 2014 року випуску, номер двигуна НОМЕР_4 , реєстраційний номер (державний номерний знак) НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_7 , та Свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_3 , протоколи допиту свідків, та копія постанови при визнання вилученого майна речовими доказами по справі (а.с.3-15).
Вирішуючи питання про можливість накладення арешту на вище зазначене майно, слідчий суддя виходить з того, що відповідно до положень статті 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, яке застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно ч.3, ч.4 статті 132 КПК України, застосування заходів забезпечення не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий судя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.1статті 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно класифікації кримінальних правопорушень, встановлених статтею 12 Кримінального кодексу України, частина перша статті 239 цього Кодексу, відноситься до нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді штрафу до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.
В матеріалах клопотання відсутні належні і допустимі докази, які б поза розумним сумнівом доводили необхідність арешту навантажувача фронтального та Свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_3 під час розслідування нетяжкого злочину, вартість якого значно перевищує розмір штрафу, передбаченого санкцією ч.1 ст.239 КК України, а також виправдали такий ступінь втручання у права власника цього майна.
Прокурор в судовому засіданні не змогла вказати, яке завдання кримінального провадження у розслідуванні забруднення або псування земель речовинами, відходами чи іншими матеріалами, шкідливими для життя, здоров`я людей або довкілля, внаслідок порушення спеціальних правил, має виконати арешт навантажувача та документа, що посвідчує право власності на нього, на якому під час його огляду та вилучення, не виявлено ані слідів рідини білого кольору зі специфічним запахом, ані слідів грунту, тощо. Крім того, як вбачається з протоколу огляду місця події від 20.04.2021 року (а.с.6-7), вказаний навантажувач знаходився на відстані у бік лугу від початкового місця виявлення слідів рідини, а біля нього таких слідів виявлено не було.
Відповідно до частини 1 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно вимог пункту 1 частини 2 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом частини 3 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 98 Кримінального процесуального кодексу України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до частини 2 статті 173 Кримінального процесуального кодексу України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Під час судового розгляду клопотання не встановлено обставин, які б свідчили про те, що навантажувач фронтальний та документ, що підтверджує право власності на нього, були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.239 КК України, зберегли на собі сліди вказаного злочину, чи були об`єктом кримінально протиправних дій або
набуті внаслідок вчинення цього кримінального правопорушення, а отже вказане майно не відповідає вимогам, передбаченим ч.1 статті 98 КПК України.
Тому викликає обґрунтований сумнів можливість використання цього майна як доказу в кримінальному провадженні, а також розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до ч.1 статті 173 КПК України, слідчий суддя відмовляє в задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно ч.3 цієї ж статті, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.
Керуючись статтями 2, 7, 16, 98, 131-132, 170-173, 309, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
У задоволенні клопотання слідчого СВВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області ст.лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна відмовити.
Негайно повернути тимчасово вилучене під час огляду місця події 20.04.2021 року майно: навантажувач фронтальний, марки ТО-18Б, 2014 року випуску, номер двигуна НОМЕР_4 , реєстраційний номер (державний номерний знак) НОМЕР_2 , та Свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_3 , видане на ім`я ОСОБА_7 , особі, в якої майно було вилучене, або власникові майна
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а особами, які не були присутні під час її проголошення з дня отримання копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено та підписано 23.04.2021

Слідчий суддя: В.Філіп`єва