Справа № 462/719/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/186/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника затриманого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 10 лютого 2021 року, про застосування тимчасового арешту відносно затриманого ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), за участю

прокурора ОСОБА_9

захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_10

затриманого ОСОБА_6

перекладача ОСОБА_11

встановила:
цією ухвалою, задоволено клопотання в.о. керівника Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_12 про застосування тимчасового арешту та застосувано тимчасовий арешт стосовно громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) строком до 40 діб до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Литовської Республіки.

Строк тимчасового арешту обчислюється з моменту фактичного затримання, тобто з 08.02.2021 року по 19.03.2021 року включно.

Вирішено утримувати ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)».

На дану ухвалу захисник ОСОБА_7 в інтересах затриманого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання в.о. керівника Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_12 про застосування до ОСОБА_6 тимчасового арешту строком на 40 діб до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Литовської Республіки відмовити.
Вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Судовий розгляд був неповним, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.
Так, судом в ході розгляду клопотання досліджені додані до нього документи.

Наголошує, що з моменту затримання йому не надано перекладача російської мови, такий не був присутнім з моменту затримання, протокол затримання ОСОБА_13 не перекладався, вручений українською мовою. Відтак ОСОБА_13 не було зрозуміло про події, які із ним відбуваються.

Порушення права на захист, а також права користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою затриманий вільно володіє, є у своїй сукупності істотними порушеннями прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та Законами України.

Звертає увагу, що відповідно до п.3 ч.2 ст.87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема порушення права на захист.

Такі скарги затриманого слідчий суддя невмотивовано відхилив, покликаючись на текст протоколу затримання, який ніби то складений у присутності перекладача, двох свідків та адвоката.

Щодо постанови про визнання ОСОБА_6 як підозрюваного та ухвали Вільнюського міського дільничного суду про обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 , то сторона захисту просить суд апеляційної інстанції звернути увагу на наступне.

Так, вищевказані документи додані в копії на іноземних мовах: ймовірно литовській та російській мові.

При цьому належним чином виконаного перекладу вказаного документу перекладачем на українську мову, який попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий переклад, відповідно до встановленої КПК України процесуальної форми, до клопотання прокурора не додано.

Разом з тим, відсутність оригіналів таких документів або за відсутності оригіналу перекладу виконаного уповноваженим перекладачем української мови в Литовській Республіці, унеможливлює підтвердження автентичності перекладу.

Відтак, в контексті ст. 85 та 86 КПК України до клопотання прокурора про обрання стосовно ОСОБА_6 тимчасового арешту додані документи - докази, які є неналежними та недопустимими.

Судом при прийнятті оскаржуваної ухвали не взято до уваги покликання сторони захисту про міцні соціальні зв`язки ОСОБА_6 , зокрема про те, що він з 2017 року проживає в Україні, перебуває у цивільному шлюбі, працює, має місце проживання в Україні.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство не передбачає застосування до особи, яка розшукується іноземною державою, з моменту її затримання до отримання запиту про видачу (екстрадицію) альтернативних заходів, окрім тимчасового арешту.

Разом з тим, судом при винесені оскаржуваної ухвали від 10.02.2021 не взято до уваги те, що забезпечення перебування особи у контрольованому правоохоронними органами України місці до надходження запиту іноземної держави про її видачу може бути реалізовано не тільки шляхом застосування тимчасового арешту.

Тимчасовий арешт є нічим інакшим, як триманням особи під вартою. Однак за обставин, на які покликається сторона захисту, зокрема щодо тривалого проживання ОСОБА_14 в Україні, спільне проживання у цивільному шлюбі, наявність малолітніх дітей на утриманні, місця проживання, - забезпечення перебування на території України до надходження запиту про екстрадицію може бути досягнуто й без застосування до нього обмежень, пов`язаних з позбавленням волі.

За цих обставин, застосування до ОСОБА_6 тимчасового арешту строком на 40 діб є надмірним втручанням в його право, передбачене статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як покликається прокурор у поданому клопотанні про застосування до ОСОБА_6 тимчасового арешту, такий може забезпечити перебування затриманої особи у контрольованому правоохоронними органами місці, тобто у Львівській установі виконання покарань №19.

По суті, в обґрунтування застосування тимчасового арешту (тримання під вартою) прокурор опосередковано покликається на ризик ухилення ОСОБА_6 від правосуддя у запитуючій стороні, оскільки інкриміновані йому злочини у Литовській Республіці кваліфікуються в Україні за ч.3 ст.307 КК України, є екстрадиційним, оскільки передбачають позбавлення волі на строк не менше одного року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення затриманого ОСОБА_6 та виступ захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_10 на підтримання апеляції, думку прокурора ОСОБА_9 про безпідставність доводів апеляційної скарги та залишення без зміни ухвали слідчого судді, обговоривши наведені доводи та вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно матеріалів справи, 08.02.2021 об 12 год. 25 хв. під час здійснення прикордонного контролю у пункті пропуску через державний кордон «Львів» при посаді на рейс № НОМЕР_1 «Львів-Мінськ» у міжнародному аеропорті «Львів» імені Данила Галицького затриманий громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_15 ( ОСОБА_8 ), відносно якого відбулось спрацювання бази даних «Інтерпол» як особи, що перебуває у міжнародному розшуку. Вказана особа значиться в міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Литовської Республіки для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину пов`язаного із незаконним обігом наркотичних засобів. Начальник 1 групи інспекторів прикордонного контролю 1 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_16 відносно громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), склала протокол затримання особи в порядку ст. 208 КПК України, як особи яка перебуває у міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Литовської Республіки.
Під час проведення перевірки законності затримання ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), в порядку ч. 3 ст. 582 КПК України через канали Інтерпол отримано ряд документів, що містять дані про вчинення особою злочину на території іноземної держави. Так, постановою прокурора окружної прокуратури м.Вільнюс, ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) визнано підозрюваним у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.199, ч.3 ст.260 Кримінального кодексу Литовської Республіки.
Рішенням міського суду м. Вільнюс від 07.12.2020 ОСОБА_13 ( ОСОБА_17 ) обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Судом у м. Вільнюс, Литовської Республіки 07.12.2020 видано ордер на арешт ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), який розшукується компетентними органами Литовської Республіки для притягнення до кримінальної відповідальності у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності у відповідності до Кримінального кодексу Литовської Республіки за незаконне виробництво, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збут наркотичних засобів, психотропних речовин, або їх аналогів в особливо великих розмірах.
Сектором міжнародного поліцейського співробітництва при ГУ НП у Львівській області (лист №268/33/V-2021 від 08.02.2021 року) підтверджено факт перебування громадянина Республіки ОСОБА_18 ( ОСОБА_8 ) у міжнародному розшуку.
В судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції встановлено та підтверджується матеріалами клопотання, що ініціатором розшуку затриманого є Литовська Республіка.
Інкримінований ОСОБА_13 ( ОСОБА_17 ) злочин за законодавством України відповідає кваліфікації, передбаченій ч. 3 ст. 307 КК України та є екстрадиційним.
Слідчим суддею у судовому засіданні перевірено матеріали поданого в.о. керівника Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_12 клопотання, з`ясовано думку учасників провадження, в тому числі ОСОБА_6 ( ОСОБА_17 ) та його захисника, щодо обставин, викладених у клопотанні, досліджено матеріали справи та надано їм належну оцінку.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя правильно мотивував свої висновки необхідністю застосування відносно ОСОБА_19 ( ОСОБА_17 ) тимчасового арешту до надходження з компетентних органів Литовської Республіки запиту про його видачу. Застосування до затриманого запобіжного заходу у виді тимчасового арешту повинне запобігти можливим ризикам уникнення ОСОБА_19 ( ОСОБА_17 ) екстрадиції та потрібне для створення необхідних умов щодо фактичної передачі останнього литовській стороні.
При цьому, вірно враховано, що за інкримінований ОСОБА_20 ( ОСОБА_17 ) компетентними органами Литовської Республіки злочин, передбачений п.12 ст.7, п.3 ст.25, п.4 ст.199, п.3 ст.260 Кримінального Кодексу Литовської Республіки можливе покарання до 15 років позбавлення волі, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності не сплили, а сам ОСОБА_21 ( ОСОБА_17 ) перебуває у міжнародному розшуку.
Крім цього, відповідно вимог ч.6 ст.583 КПК України при розгляді клопотання слідчий суддя встановлює особу затриманого, пропонує йому зробити заяву, перевіряє наявність документів, передбачених п.2 частини четвертої цієї статті, вислуховує думку прокурора, інших учасників процесу і виносить ухвалу: про застосування тимчасового арешту або відмову в застосування тимчасового арешту, якщо для його обрання немає підстав.
При вирішенні питання про застосування тимчасового арешту до затриманої особи суд не вивчає питання її винуватості, наявності відповідних доказів та тим паче не вирішує питання про звільнення особи від покарання призначеного вироком суду іноземної держави, а лише перевіряє наявність відповідних документів органів досудового слідства іноземних держав, які підтверджують факт підозри або обвинувачення особи у вчиненні злочину, а також її перебування у розшуку.
Слідчий суддя враховує достатність належних та допустимих доказів, доданих до клопотання та передбачених ч.4 ст.583 КПК України.
На переконання колегії суддів, вказаних вимог закону слідчим суддею було належним чином дотримано.
Тимчасовий арешт за своєю правовою природою є спеціальним запобіжним заходом, який застосовується виключно у межах міжнародно-правового співробітництва компетентних органів держав, що стосується видачі осіб відповідно до вимог Європейської конвенції про видачу правопорушників.
Відповідно до ч.1 ст.2 Європейської конвенції про видачу правопорушників видача правопорушників здійснюється у зв`язку із правопорушеннями, які караються за законами запитуючої Сторони та запитуваної Сторони позбавленням волі або згідно з постановою про утримання під вартою на максимальний термін не менше одного року чи більш суворим покаранням. Якщо особа визнається винною і вирок про ув`язнення або постанова про утримання під вартою проголошується на території запитуючої Сторони, термін призначеного покарання має складати не менше чотирьох місяців.
Відповідно, доводи захисника наведені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження в процесі розгляду справи судом апеляційної інстанції. А пом`якшуючі обставини, такі як проживання ОСОБА_19 ( ОСОБА_17 ) у м.Львові з 2017 року, що він працює, наявність у нього сім`ї, а саме, спільне проживання у цивільному шлюбі, наявність малолітніх дітей на утриманні, на даній стадії судового провадження не враховуються, оскільки справа не розглядається по суті, а перевіряється лише питання наявності відповідних документів для застосування до затриманої особи тимчасового арешту.
Щодо строку, тимчасового арешту, який визначено слідчим суддею у виді 40 діб, то такий на думку апеляційного суду визначено відповідно до вимог ч.1 ст.583 КПК України.
За таких обставин суд вважає, що подана захисником апеляційна скарга є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає. В ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які могли б давати підстави для скасування оскаржуваної ухвали, а саме істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноти розгляду справи та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, згідно доводів апеляційної скарги захисника, тому ухвала слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 10 лютого 2021 року підлягає залишенню в силі.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422, 583 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 10 лютого 2021 року, про застосування тимчасового арешту відносно затриманого ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4