Справа № 467/383/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2021 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка кримінальне провадження №0000029, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 березня 2021 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь Донецької області, громадянина України, не працюючого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ :

Формулювання обвинувачення, що визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення правопорушення, а також форми вини, мети і мотиву

Суд визнав доведеним, що 23 лютого 2021 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не установлено, у ОСОБА_5 виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна із території домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_2 .

З метою реалізації цього злочинного умислу, 23 лютого 2021 року близько 23:00 год. ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи настання останніх, керуючись корисливими мотивами, з метою обернути чуже майно на власну користь, прибув до належного ОСОБА_6 домоволодіння АДРЕСА_3 , відчинивши хвіртку, зайшов на територію двору, де, відірвавши за допомогою металевого прута скоби на вхідних дверях, на яких тримався навісний замикаючий пристрій, проник всередину житлового будинку, звідки таємно викрав чавунну плиту пічного опалення.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, цього ж дня близько 23:00 год. ОСОБА_5 , умисно, керуючись корисливими мотивами, перебуваючи на території цього ж домоволодіння, віджав за допомогою металевого прута скоби на дверях, на яких тримався навісний замикаючий пристрій та проник до приміщення літньої кухні, звідки таємно викрав металеву плиту пічного опалення.

Крім цього, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, цього ж дня близько 23:00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи на території вказаного домоволодіння, умисно, керуючись корисливими мотивами, віджав за допомогою металевого прута скоби на дверях, на яких тримався навісний замикаючий пристрій та проник до приміщення господарського призначення, звідки таємно викрав два алюмінієвих бідони загальною вагою 9 кг вартістю 279,00 грн. та три алюмінієві каструлі загальною вагою 3,5 кг вартістю 108,50 грн.

Крім цього, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, цього ж дня близько 23:00 год., ОСОБА_5 , перебуваючи на території вказаного домоволодіння, умисно, керуючись корисливими мотивами, таємно викрав металеву плиту пічного опалення, що була розміщена на кабиці. Загальна вага металевих плит склала 48 кілограм вартістю 235,20 грн.

Після цього ОСОБА_5 покинув територію належного ОСОБА_6 домоволодіння разом із викраденим майном, тим самим розпорядившись ним на власний розсуд і спричинивши останній матеріальну шкоду на загальну суму 622,70 грн.

Таких висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні усіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, ураховуючи положення ст. 84 КПК України і оцінюючи кожний доказ з точки зору належності і допустимості, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Оцінка показань обвинуваченого, а також інших доказів, наданих прокурором на підтвердження обставин висунутого обвинувачення, у тому числі й тих, що характеризують особу обвинуваченого

Так, допитаний в судовому засіданні у порядку ст. 351 КПК України обвинувачений ОСОБА_5 суду показав, що неподалік його місця проживання по АДРЕСА_2 знаходиться будинок, у якому ніхто не проживає.

В кінці лютого 2021 року близько 24 :00 год. він зайшов через відчинені ворота на територію цього домоволодіння, де, знявши за допомогою плоскогубців шибку із вікна, що розміщене позаду будинку, проник всередину будинку, звідки взяв чавунну плиту та кілька алюмінієвих каструль.

В господарські приміщення заходив через вхідні двері, зірвавши скоби із них, звідки взяв два алюмінієвих бідони. Також на подвір`ї взяв кусок чавунної плити.

Все майно здав на пункт приймання металобрухту.

Ці показання обвинуваченого, ураховуючи, що вони отримані у передбачений законом спосіб, так як сприймались судом безпосередньо у порядку, встановленому КПК України, суд визнає допустимими, і одночасно належними, оскільки вони прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у цьому провадженні, та інших обставин, які мають для нього значення, зокрема, щодо часу, місця та способу учиненого правопорушення, спрямованості умислу обвинуваченого, його мети і мотивів і паралельно вказують на достовірність та/чи недостовірність, можливість та/чи неможливість використання інших доказів у справі.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, про його дату, час і місце повідомлена належно, надала до суду заяву, якою просила розглядати справу за її відсутності, паралельно висловивши позицію щодо призначення обвинуваченому покарання на розсуд суду.

За таких обставин, суд, урахувавши думку обвинуваченого та прокурора, вважав за можливе завершити розгляд справи за відсутності потерпілої.

Крім того, суд, дотримуючись правил 358 КПК України, дослідив ряд наданих стороною обвинувачення документів у розумінні ст. 99 указаного Кодексу, як доказів щодо фактичних даних, отриманих у передбаченому КПК порядку, на підставі яких установив наявність фактів та обставин, що мають значення для цього кримінального провадження і підлягають доказуванню, зокрема, висновки експертів, які містять фактичні дані, що дають змогу визначити правову кваліфікацію діяння, а так само і дані, що характеризують особу обвинуваченого.

Зокрема, СЕ-19/115-21/3641-ТВ від 18 березня 2020 року ринкова вартість без урахування суми податку на додану вартість, 1 кілограма брухту алюмінію станом на 23 лютого 2021 року могла становити 31,00 грн.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/115-21/3639-ТВ від 18 березня 2021 року ринкова вартість (без включення до неї суми податку на додану вартість) 1 кілограма брухту чорних металів станом на 23 лютого 2021 року могла становити 4,90 грн.

Як наслідок, загалом усі вказані та досліджені судом докази, що надані прокурором на підтвердження обставин вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, з урахуванням його показань, підтверджують обставини і факти, регламентовані ст. 91 КПК України, щодо події кримінального правопорушення (його часу, місця, способу, обставин і обстановки вчинення), у тому числі перебігу подій, що мали місце та кількості епізодів злочинної діяльності, а також спрямованості умислу обвинуваченого, зокрема, корисливих мотивів і мети вчиненого діяння.

Істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також наявності будь-яких інших доказів, здобутих завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, суд не установив.

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що установлює санкцію за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

Як наслідок, суд за своїм внутрішнім переконанням, сформованим у порядку ст. 94 КПК України, шляхом оцінки наданих у його розпорядження доказів, як кожного окремо, так і їх сукупності, у тому числі, і їх достатнього обсягу, з урахуванням показань обвинуваченого, приходить до висновку про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, за обставин, доведених перед судом стороною обвинувачення із дотриманням стандарту «поза розумним сумнівом», тобто, із таким ступенем достовірності і достатності доказів, за якого тягар доведення із цієї сторони суд визнає знятим.

Тому у світлі установлених судом фактичних обставин справи шляхом зіставлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК України, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч.3 ст. 185 КК України, так як він скоїв таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло та інше приміщення.

Підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення у порядку ч.3 ст. 337 КПК України, зокрема, у частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, суд не вбачав.

Мотиви призначення покарання

Тож, вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості учиненого ним кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також те, що згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

В аспекті ступеня тяжкості скоєного, суд ураховує, що вчинений ОСОБА_5 злочин відноситься до категорії тяжких (ч.5 ст. 12 КК України); особливості й обставини його учинення у даному, конкретному випадку, як то, кількість епізодів злочинної діяльності, форму вини, корисливий мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, розмір матеріальної шкоди, що спричинений потерпілій, поведінку обвинуваченого до, під час та після вчинення правопорушення, зокрема, що він в судовому засіданні засудив свій вчинок, дав правдиві показання, а також обставини, що спонукали його до вчинення злочину.

У той час як обвинувачений офіційно не працевлаштований, має трьох неповнолітніх дітей, має зареєстроване у встановленому законом порядку, проте, фактично проживає за іншою адресою, раніше не судимий, не перебуває на військовому обліку за місцем реєстрації та проживання, так само не перебуває на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра та обліку уповноваженого органу з питань пробації, скарг від жителів селища на нього не надходило і компрометуючими матеріалами селищна рада не володіє.

Обставиною, що пом`якшує покарання, згідно із ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, на що вказує визнання обвинуваченим своєї вини та засудження ним свого вчинку, а також готовність нести покарання в міру своєї вини.

Обставин, що обтяжують покарання, із переліку ст. 67 КК України, судом не установлено.

За таких обставин, суд переконаний, що покарання обвинуваченому належить призначити у межах санкції ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, проте, із застосуванням ст. 75 КК України, ураховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, зокрема, причини, що спонукали обвинуваченого до вчинення злочину і покладення ряду обов`язків, із числа передбачених ст. 76 того ж Кодексу.

Як наслідок, визначене судом покарання у виді позбавлення волі, за таких обставин, з огляду на відсутність передумов для застосування положень ст. ст. 69, 69-1 КК України, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Також, при призначенні покарання обвинуваченому належить застосувати положення ч.4 ст. 70 КК України, відповідно до якої за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Зокрема, ОСОБА_5 засуджений вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 21 травня 2021 року за ч.1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт за злочин, учинений ним 07 березня 2021 року.

З огляду на установлену дату вчинення даного злочину 23 лютого 2021 року та постановлення попереднього вироку 12 травня 2021 року, покарання належить призначити згідно правил ч.ч.1,4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання меншу суворого покарання більш суворим.

Правова позиція щодо прийняття до уваги саме часу постановлення попереднього вироку, а не час набрання вирком законної сили, узгоджується і з висновком викладеним а постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 01.06.2020 року (провадження № 51-8867кмо18), відповідно до якого при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи (за сукупністю злочинів чи сукупністю вироків) необхідно брати до уваги саме час постановлення попереднього вироку, а не час набрання ним законної сили.

При вирішенні питання щодо принципу, який необхідно застосувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повне чи часткове складання покарань, призначених за окремі злочини), суд, з огляду на роз`яснення п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7 (з наступними змінами), враховував, крім даних про особу винного, й наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що його обтяжують, а також кількість злочинів, що входять до сукупності, корисливу форму вини й мотиви вчинення кожного з них.

Крім цього, суд ураховував відомості досудової доповіді, складеної провідним спеціалістом Арбузинського МРВ філії ДУ «Центра пробації» в Миколаївській області відносно ОСОБА_5 , згідно якої ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення та а ризик його небезпеки для суспільства, у тому числі, і для окремих осіб, оцінюється як середній.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Цивільний позов в рамках кримінального провадження ніким не заявлений.

Питання стягнення витрат на залучення експертів суд вирішує відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України.

Питання щодо речових доказів слід вирішити за правилами ст. 100 КПК України.

Підстав для обрання запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу немає.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ч.1 ст. 133 КПК України, в рамках цього кримінального провадження не застосовувались.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 100, 124, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 визнати винуватим за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки позбавлення волі.

В силу ч.1,4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт, призначеного вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 21 травня 2021 року, більш суворим покаранням у виді позбавлення волі, призначеним за цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість ) місяців.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: 1) періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта, у сумі 2 451 (дві тисячі чотириста п`ятдесят одна) грн. 75 коп.

Речові докази - два металеві кільці від плити пічного опалення повернути ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти днів) з дня його проголошення.

Сторони кримінального провадження, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі мають право оскаржити судове рішення щодо процесуальних витрат, якщо це стосується їхніх інтересів.

Вирок набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1