ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/506/21 Справа № 210/2320/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 грудня 2020 року про залишення без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 грудня 2020 року було залишено без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення, оскільки наявність стягнень, котрі хоча і є погашеними у встановленому законом порядку, однак все одно мали місце, наявність лише одного заохочення, безвідповідальне ставлення до праці, свідчать про непослідовний процес виправлення і у сукупності із дослідженими даними не можуть бути підтвердженням його виправлення та готовності до самокерованої правослухняної поведінки.

Суд першої інстанції також зазначив, що враховуючи тяжкість злочину, за який засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання, обставини його вчинення, термін покарання, призначеного вироком суду, термін попереднього ув`язнення, зарахований засудженому в строк відбуття покарання, невідбуту частину покарання, не встановлено об`єктивних фактів та даних, які б свідчили, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що від працевлаштування не відмовлявся, ніхто йому не пропонував роботу.
Вказує, що в нього було конфісковано все майно на користь потерпілих та в подальшому він планує відшкодовувати шкоду з пенсійного забезпечення в разі неможливості працевлаштування.
Зазначає, що наявність стягнень в 2014 та 2016 роках пов`язана з тим, що в 2014 році частину Донбасу було окуповано та за його зневажливе ставлення до нової влади накладалися стягнення.
Стверджує, що його небажання навчатися та приймати участь в художній самодіяльності пов`язане з його віком та станом здоров`я.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 грудня 2020 року та постановити нову, якою задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що засуджений ОСОБА_7 відбув 3/4 строку покарання, в період з 2017 до 2020 року жодних стягнень не мав, має одне заохочення, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, утримує у чистоті та порядку своє спальне місце, дотримується вимог пожежної безпеки, бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу, що має оцінюватися судом як позитивна поведінка засудженого, яка веде до його виправлення.
Вказує, що суд першої інстанції не врахував, що з 22.06.2017 року засуджений ОСОБА_7 є особою, яка досягла пенсійного віку, тобто є непрацездатним, а тому висновок суду про безвідповідальне ставлення до праці є недоречним.
Зазначає, що ОСОБА_7 досяг 63 річного віку і має низку хронічних захворювань, які притаманні людині похилого віку.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 засуджений вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2010 року, за ст.27 ч.5 ст.365 ч.3, ст.27 ч.5 ст.146 ч.3, ст.27 ч.5 ст.115 ч.2 п.п.6, 11, 12, ст.70 ч.1 КК України, до покарання у вигляді 15 років позбавлення волі, з конфіскацією усього особисто йому належного майна.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 вересня 2011 року, вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2010 року, стосовно ОСОБА_7 за ст.27 ч.5 ст.365 ч.3, ст.27 ч.5 ст.146 ч.3 КК України, скасовано, на підставі ст.6 ч.1 п.2 КПК України справу в цій частині закрито. ОСОБА_7 вважається засудженим за ст.27 ч.5 ст.115 ч.2 п.п.6, 11, 12 КК України, до покарання у вигляді 15 років позбавлення волі, з конфіскацією всього особисто йому належного майна.
Ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 04 липня 2016 року, засудженому ОСОБА_7 зараховано в строк покарання, призначеного за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2010 року, зміненого ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 вересня 2011 року, строк попереднього ув`язнення з 27 січня 2010 року по 13 вересня 2011 року, згідно ст.72 ч.5 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року).
Початок строку відбування покарання - 27 січня 2010 року, кінець строку - 10 червня 2023 року.
Як вбачається з характеристики за час відбування покарання, ОСОБА_7 мав чотири стягнення, які були погашені у встановленому законом порядку, а також одне заохочення.
ОСОБА_7 характеризується посередньо, на виробництві установи відмовився працювати, незважаючи на наявний позов. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом з метою встановлення з ними неслужбових стосунків. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи, і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу. До участі у загальноосвітньому навчанні при установі не залучався у зв`язку із наявністю відповідної освіти. Не виявив бажання бути залученим до професійно-технічного навчання. Участі у роботі самодіяльних організацій не приймає. Підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних переговорів. Згідно вироку суду вину у вчиненні злочину, передбаченого ст.27 ч.5 ст.115 ч.2 п.п.6, 11, 12 КК України, не визнав, має позов, котрий не сплачує, на профілактичному обліку установи не перебуває.
Колегія суддів не приймає доводи засудженого та його захисника, оскільки вказані доводи хоча і характеризують позитивно особу засудженого, проте не вказують на факт його виправлення, оскільки дотримання правил внутрішнього розпорядку є обов`язком засудженого, а наявність одного заохочення за весь період відбуття покарання не може свідчити про виправлення засудженого.
Колегія суддів також не приймає доводи захисника про неможливість працювати через похилий вік засудженого, оскільки у нього наявні невідшкодовані стягнення за позовом, проте засуджений офіційно не працює та не приймає участь у будь-яких роботах, що свідчить про небажання засудженого відшкодувати завдану шкоду.
З характеристики на засудженого ОСОБА_7 не вбачається, що він протягом всього періоду відбування покарання своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці бажав довести своє виправлення, а тому колегія суддів не приймає доводи апеляційних скарг засудженого та його захисника.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та не вбачає підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційних скарг засудженого та його захисника.
Керуючись ст.ст. 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 грудня 2020 року про залишення без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 грудня 2020 року про залишення без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4