УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/859/21

Номер провадження 1-кс/495/745/2021

02 квітня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчої ОСОБА_3 , власників майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , їх представника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгороді-Дністровському клопотання слідчого відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене заступником керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:
слідчий відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням, яке погоджене заступником керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про накладення арешту на майно, в якому вона просить накласти арешт в частині заборони користування та розпорядження на земельну ділянку кадастровий номер :01:003:0012, загальною площею 0,1495 га та на будівлю, розташовану на земельній ділянці кадастровий номер :01:003:0012, розташовану на відстані 14 метрів від урізу обриву зі східної сторони на піщаній косі Чорного моря в с. Лебедівка Тузлівської сільської громади Білгород-Дністровського району Одеської області. Розміри вказаної будівлі складають 5,94 метри та 3,06 метрів з примикаючим залізо-бетонним помостом довжиною 9,45 метрів на 6 метрів, який встановлений на відстані 95 сам від рівня піску, тримається на саморобних бетонних плитах.

Клопотання слідчого обґрунтовано тим, що 02.02.2021 до чергової частини відділення поліції №2 Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області надійшли матеріали з Білгород-Дністровської місцевої прокуратури щодо ймовірного самовільного будівництва без дозвільних документів на земельній ділянці з кадастровим номером :01:003:0012, загальною площею 0,1495 га.

В ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що розпорядженням Татарбунарської районної державної адміністрації в Одеській області №378/А-2010 від 19.10.2010 затверджено проект землеустрою щодо відведення в довгострокову оренду терміном на 20 років земельної ділянки загальною площею 0,15 га фізичній особі підприємцю ОСОБА_8 для розміщення рекреаційного комплексу для відпочиваючих, а саме: водяних гірок, бази-стоянки водяних велосипедів, шезлонгів для відпочиваючих шляхом розширення існуючого землекористування на території 1-го км піщаної коси Чорного моря Татарбунарського району Одеської області.

На підставі зазначеного розпорядження 24.02.2011 між Татарбунарською районною державною адміністрацією та ФОП ОСОБА_8 укладено договір оренди землі.

У подальшому, рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 06.01.2012 у справі №2-110/1529/12 визнано право власності ОСОБА_8 на житлову будівлю, розташовану на території 1-го км піщаної коси Чорного моря Татарбунарського району Одеської області. Відповідно до описової частини рішення суду у справі №2-110/1529/12 ОСОБА_8 самочинно побудував на орендованій земельній ділянці нежитлову будівлю (магазин).

На підставі договору дарування від 19.03.2019 серії ННО №816968, зареєстрованого в реєстрі за №136, ОСОБА_8 подарував зазначену самочинно побудовану нежитлову будівлю ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Розпорядженням Одеської обласної державної адміністрації від 20.06.2019 за №741/А-2019 припинено право користування земельною ділянкою (кадастровий номер :01:003:0012) загальною площею 0,1495 га ОСОБА_8 згідно з договором оренди землі від 24.02.2011 (номер запису про інше речове право :18306621 від 21.12.2016); надано ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в оренду на 49 років земельну ділянку (кадастровий номер :01:003:0012) загальною площею 0,1495 га із земель рекреаційного призначення для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення (вид користування для розміщення рекреаційного комплексу для відпочиваючих), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

17.02.2021 в період часу з 12.10 год по 13.01 год слідчим відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області було проведено огляд місця події, а саме ділянки місцевості розташованої на відстані 14 метрів від урізу обриву зі східної сторони на піщаній косі Чорного моря в с. Лебедівка, Тузлівської сільської громади Білгород-Дністровського району Одеської області. На вказаній території розташована будівля, стіни якої виготовлені з каменю та бетонну та пофарбовані в синій колір. Розміри вказаної будівлі складають 5,94 метри на 3,06 метри. З південної сторони розташовані двостворчасті металеві двері, розмірами 1,25 метри на 2 метри, які пофарбовані також в синій колір. Також з південної та західної сторони розташовані вікна, одне з яких закрите металевим листом а інше металевою решіткою. До вказаної будівлі з південної сторони примикає залізобетонний помост довжиною 9,45 метри на 6 метрів, який встановлений на відстані 95 см від рівня піску та тримається на саморобних бетонних плитах.

Вхід до вказаної будівлі було опечатано для заборони входу до вказаної будівлі.

На даний час, документів які підтверджували б, що вказана будівля була побудована на цій земельній ділянці (кадастровий номер :01:003:0012) законно не надано.

Для всебічного повного та неупередженого проведення досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення та для припинення продовження вчинення кримінального правопорушення слідчий вважає, що необхідно обмежити доступ до вищевказаної будівлі та земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0012, для користування та відчуження або продовження будівельних робіт.

17.02.2021 року слідчим ОСОБА_3 було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні земельну ділянку кадастровий номер :01:003:0012, загальною площею 0,1495 га та будівлю розташовану на земельній ділянці кадастровий номер :01:003:0012.

У судовому засіданні слідча ОСОБА_3 вимоги клопотання підтримала та просила його задовольнити. Вказала, що є необхідність у накладенні арешту на земельну ділянку та споруду, розташовану на ній, так як вони визнані речовими доказами та потребують зберігання в первинному стані.

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їхній представник адвокат ОСОБА_6 щодо задоволення клопотання заперечили. Вказали, що на даний час земельна ділянка передана їм у користування на умовах оренди та підставі розпорядження Одеської облдержадміністрації. Тобто є ніким не скасоване рішення уповноваженого органу виконавчої влади. Є чинний договір оренди землі. Є зареєстроване право власності на об`єкт нерухомого майна.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, заслухавши пояснення осіб, які взяли участь у судовому засіданні, слідчий суддя доходить такого висновку.

Згідно із ч.1 ст.131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту, а згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Разом з цим, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173, 174 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб, необхідність подальшого перебування майна під арештом.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Необхідність арешту майна зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи неможливість виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок чого, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

В судовому засіданні встановлено, що відділенням №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у3 кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000059 від 02.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України.

В ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що розпорядженням Татарбунарської районної державної адміністрації в Одеській області №378/А-2010 від 19.10.2010 затверджено проект землеустрою щодо відведення в довгострокову оренду терміном на 20 років земельної ділянки загальною площею 0,15 га фізичній особі підприємцю ОСОБА_8 для розміщення рекреаційного комплексу для відпочиваючих, а саме: водяних гірок, бази-стоянки водяних велосипедів, шезлонгів для відпочиваючих шляхом розширення існуючого землекористування на території 1-го км піщаної коси Чорного моря Татарбунарського району Одеської області.

На підставі зазначеного розпорядження 24.02.2011 між Татарбунарською районною державною адміністрацією та ФОП ОСОБА_8 укладено договір оренди землі.

У подальшому, рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 06.01.2012 у справі №2-110/1529/12 визнано право власності ОСОБА_8 на житлову будівлю, розташовану на території 1-го км піщаної коси Чорного моря Татарбунарського району Одеської області.

На підставі договору дарування від 19.03.2019 серії ННО №816968, зареєстрованого в реєстрі за №136, ОСОБА_8 подарував зазначену нежитлову будівлю ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Розпорядженням Одеської обласної державної адміністрації від 20.06.2019 за №741/А-2019 припинено право користування земельною ділянкою (кадастровий номер :01:003:0012) загальною площею 0,1495 га ОСОБА_8 згідно з договором оренди землі від 24.02.2011.

Цим же розпорядженням надано ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в оренду на 49 років земельну ділянку (кадастровий номер :01:003:0012) загальною площею 0,1495 га із земель рекреаційного призначення для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення (вид користування для розміщення рекреаційного комплексу для відпочиваючих), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане розпорядження ніким не скасоване.

Постановою від 17.02.2021 слідчою ОСОБА_3 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні вищезазначену земельну ділянку та споруду, розташовану на ній.

В обґрунтування вимог клопотання слідча вказує, що виникла необхідність у накладенні арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:0012, загальною площею 0,1495 га та споруду, розташовану на ній, так як вони визнані речовими доказами та потребують зберігання в первинному стані.

Враховуючи зміст клопотання про арешт майна і заявлену підставу та мету для його арешту, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, викладених слідчим у клопотанні, вважаю, що слідчою не доведено, що без арешту вказаного майна не можливо проведення слідчих дій, а також не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, про який ідеться в клопотанні, що він виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи осіб, що є правові підстави для такого арешту, а також можливі наслідки здійснення арешту, а саме обмеження права власності, є розумними і співрозмірними із завданням кримінального провадження. Відтак, у задоволенні такого клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст.170-172, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погодженого заступником керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про накладення арешту на майно відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний тексту ухвали виготовлений та оголошений 07.04.2021.