03.06.2021 Єдиний унікальний № 371/254/20
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 1-кп/371/ 57/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2021 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

за участі

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні, в залі суду угоду про визнання винуватості від 13 березня 2020 року по кримінальному провадженню, відомості про яке внесено 28 лютого 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000084, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зеленьки, Миронівського району, Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого водієм у ПрАТ «Миронівський хлібопродукт», з повною середньою освітою, одруженого, такого, що має на утриманні сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 28 лютого 2020 року поліцейський сектору реагування патрульної поліції № 2 Миронівського ВП ГУ НП в Київській області старший сержант поліції ОСОБА_7 , помічник чергового, старший сержант поліції ОСОБА_8 , які в цей час, відповідно до книги нарядів Миронівського ВПГУ в Київській області № 101 від 31 грудня 2019 року, перебували в групі реагування патрульної поліції Миронівського ВП ГУНП в Київській області, виконували свої службові обов`язки, рухались на службовому автомобілі марки «Toyota Pius» номерний знак НОМЕР_1 по території зони обслуговування в межах Миронівського району Київської області.

Відповідно до посадових обов`язків поліцейських патрульної поліції, затверджених Наказом Департаменту патрульної поліції від 05 січня 2016 року № 4/1, поліцейський:

-здійснює безперервно та цілодобово патрулювання території обслуговування з метою забезпечення публічної безпеки і порядку, контролю за дотриманням правил дорожнього руху, забезпечення його безпеки та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі;

-здійснює первинне реагування на повідомлення про правопорушення (в тому числі, що надходять на планшет), а також самостійне виявлення правопорушень під час патрулювання та в інших випадках, передбачених законодавством;

-здійснює розгляд справ про адміністративне правопорушення, застосовує заходи адміністративного впливу до правопорушників, у випадках та в спосіб, які передбачені законодавством;

-у разі отримання інформації про можливе вчинення корупційного чи дисциплінарного правопорушення негайно інформує безпосереднього керівника та (або) службу моніторингу патрульної поліції і вживає заходів щодо його запобігання та припинення.

Згідно норм ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівниками правоохоронних органів є, у тому числі, працівники Національної поліції.

З урахуванням вимог ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейські групи швидкого реагування, а сааме: старший сержант поліції ОСОБА_7 , помічник чергового, старший сержант поліції ОСОБА_8 виконують функції офіційних представників органу виконавчої влади, які служать суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидіють злочинності, підтримують публічну безпеку і порядок, тобто являються службовими особами правоохоронного органу представниками влади, на яких ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію» покладаються обов`язки: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва, зобов`язані поважати і не порушувати права і свободи людини.

Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 згідно з ч. 3 ст. 18 КК України та приміткою 1 до ст. 364 КК України є службовими особами, оскільки постійно здійснюють функції працівників влади.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та Наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 100 від 03 лютого 2016 року «Про затвердження Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», поліцейський СРПП № 2 Миронівського ВП ГУНП в Київській області старший сержант поліції ОСОБА_7 був оснащений нагрудною відеокамерою.

Так, 28 лютого 2020 року о 12 годині 30 хвилин під час здійснення патрулювання поліцейський СРПП № 2 Миронівського ВП ГУНП в Київській області старший сержант поліції ОСОБА_8 , на службовому автомобілі «Toyota Pius» номерний знак НОМЕР_1 в с. Маслівка Миронівського району Київської області на автодорозі, що поблизу будинку № 44 по вул. Шевченка с. Маслівка Миронівського району, зупинили автомобіль марки «Москвич» моделі 408, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням прихідька ОСОБА_9 , який рухався в напрямку села Потік та у якого не горів стоп сигнал.

В подальшому, помічник чергового ОСОБА_8 , після зупинки даного автомобіля було повідомлено водія ОСОБА_4 про причину зупинки та висунуто вимогу пред`явити документи на право керування транспортним засобом та реєстраційні документи на автомобіль на що водій ОСОБА_4 повідомив, що полісу договору обов`язкового страхування не має.

Поліцейським Миронівського ВП ГУ НП в Київській області старшим сержантом поліції ОСОБА_8 було повідомлено ОСОБА_4 про складання відносно нього постанови про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Приблизно о 12 годині 35 хвилин 28 лютого 2020 року ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що поліцейський СРПП № 2 Миронівського ВП ГУ НП в Київській області старший сержант поліції ОСОБА_7 та помічник чергового ОСОБА_8 є службовими особами органу Національної поліції України, оскільки вони перебували в однострої, представились та мали на форменому одяг нагрудний жетон, в посадові обов`язки яких входить робота пов`язана із застосуванням до порушників заходів адміністративного впливу, діючи умисно, з метою уникнення адміністративної відповідальності, розуміючи незаконність своїх дій та достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі, в ході розмови висловив словесну пропозицію надати поліцейському СРПП № 2 Миронівського ВП ГУ НП в Київській області старшому сержанту поліції ОСОБА_7 та помічнику чергового ОСОБА_8 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів за не складення відносно ОСОБА_4 постанови про адміністративні правопорушення.

При цьому, ОСОБА_4 , не звертаючи уваги на неодноразові попередження поліцейського СРПП № 2 Миронівського ВП ГУНП в Київській області старшого сержанта ОСОБА_7 та помічника чергового ОСОБА_8 про кримінальну відповідальність за висловлення пропозиції та надання неправомірної вигоди службовій особі, в період з 12 години 32 хвилин по 12 годину 36 хвилин продовжив висловлювати словесні пропозиції надання поліцейському СРПП № 2 Миронівського ВП ГУ НП в Київськічй області старшому сержанту поліції ОСОБА_7 та помічнику чергового ОСОБА_8 неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів.

Після чого, злочинні дії ОСОБА_4 були припинені поліцейським СРПП № 2 Миронівського ВП ГУНП в Київській області старшим сержантом поліції ОСОБА_7 , помічником чергового, старшим сержантом ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у наданні службовій особі пропозиції неправомірної вигоди за не вчинення нею в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України.

13 березня 2020 року між прокурором у кримінальному провадженні прокурором Миронівського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 була укладена угода про визнання винуватості.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладанні угоди були дотримані всі вимоги і правила кримінального процесуального та кримінального кодексів України, а тому просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді про визнання винуватості міру покарання.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України беззастережно визнав повністю та просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості і призначити йому узгоджену в ній міру покарання. Також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості.

Позицію свого підзахисного підтримав захисник ОСОБА_5 .

Заслухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинуваченого повне розуміння ним своїх процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.

Частиною 5 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Як вбачається з обвинувального акту та угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 скоїв злочин передбачений ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України, беззастережно визнав себе винним у вчиненні вказаного злочину, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину і погодився із прокурором на призначення йому остаточного покарання за цей злочини у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в розмірі 8500 гривень.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 згідно ст. 12 Кримінального кодексу України (в редакції ст. 12 Кримінального кодексу України, яка діяла станом на 28.02.2020) відносився до злочинів середньої тяжкості та внаслідок його вчинення шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.

Відповідно до положень ст. ст. 468-469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладеною між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого, у разі відсутності потерпілого та у випадку завдання злочином шкоди лише державним та суспільним інтересам, що і має місце у даному випадку.

Укладена угода за своїм змістом відповідає вимогам ст. 472 КПК України, має усі необхідні реквізити та відомості, у тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Обвинуваченому суд відповідно до ст. 474 КПК України роз`яснив процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст. ст. 473, 476 КПК України, роз`яснив вичерпні підстави оскарження вироку суду, винесеного на підставі угоди.

Суд приходить до переконання, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання підозрюваним узятих на себе за угодою зобов`язань.

Як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри і обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України, а саме пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Суд також вважає, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, дані про його особу, характер кримінального правопорушення та інші обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.

Згідно приписів п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором в кримінальному провадженні прокурором Миронівського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Речові докази в даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні не заявлені.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

1. Затвердити угоду про визнання винуватості від 13 березня 2020 року, укладену між прокурором у кримінальному провадженні прокурором Миронівського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

2. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання, у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

3. На вирок може бути подана апеляційна скарга обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд.

4. Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, а в разі її подання - після прийняття рішення апеляційним судом.

5. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та його захиснику, прокурору.

Суддя підпис ОСОБА_1
ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя ОСОБА_1