Провадження № 11-кп/824/524/2021 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
прокурора ОСОБА_5
особи, щодо якої вирішувалось питання про застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7
секретаря судових засідань ОСОБА_8 ,
провівши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційний розгляд за апеляційною скаргою виконуючого обов`язки прокурора м. Києва ОСОБА_9 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 24 січня 2020 року про залишення без задоволення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у виді направлення до психіатричного закладу щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Васильків Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , не судимого

- підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого.1 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Як вбачається з матеріалів провадження до Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24 січня 2020 року клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_6 у виді направлення до психіатричного закладу залишено без задоволення.

Кримінальне провадження №004482 від 05 червня 2018 року щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 289 КК України на підставі ч. 4 ст. 513 КПК України закрито.
Згідно з оскаржуваною ухвалою суду, ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст. 289 КК України за наступних обставин.
Так, 05 червня 2018 року близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні комплексу по мийці автомобілів ТОВ «Автопассажу», розташованої за адресою вул. Богатирська, 1 у м. Київ, помітив автомобіль «БМВ», моделі «І 3 REX», транзитний номер НОМЕР_1 , 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , яким вирішив незаконно заволодіти. Реалізуючи свій умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_6 , взявши з полички ключі від запалення двигуна вказаного автомобіля, підійшов до нього та за допомогою пульта від сигналізації відкрив замок зазначеного автомобіля. Продовжуючи вчиняти свої дії ОСОБА_6 сів за кермо та за допомогою ключа привів двигун у робочий стан, після чого поїхав у невідомому напрямку. У подальшому, того ж дня близько 17 год. 15 хв. ОСОБА_6 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , був викритий працівниками поліції разом з вказаним автомобілем.
Згідно з висновком стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 151 від 23 серпня 2018 року, ОСОБА_6 на час вчинення суспільно небезпечного діяння, в якому він підозрюється, страждав на стійкий хронічний психічний розлад: шизофренія, параноїдна форма, епізодичний тип перебігу, маніоформно-параноїдний синдром, та за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На час проведення експертизи ОСОБА_6 страждає на стійкий хронічний психічний розлад та за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не може брати участь у слідчих діях або судових засіданнях. ОСОБА_6 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Обґрунтовуючи своє рішення про залишення без задоволення клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_6 та закриття кримінального провадження №004482 від 05 червня 2018 року за ч. 1 ст. 289 КК України суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 289 КК України, у стані неосудності, проте згідно фактичних даних, які містяться у довідках спеціалізованих медичних установ від 08 листопада 2019 року та 15 січня 2020 року за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння не потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в примусовому порядку, а відтак з урахуванням ч. 4 ст. 513 КПК Україникримінальне провадження підлягає закриттю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, виконуючий обов`язки прокурора м. Києва подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи доведеність винності ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного суспільно-небезпечного діяння й правильності юридичної оцінки таких дій, просить ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 24 січня 2020 року скасувати, у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст. 289 КК України у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідно до висновку судово-психіатричної експертизиОСОБА_6 страждає на психіатричне захворювання і потребує застосування примусових заходів медичного характеру, водночас суд першої інстанції, всупереч вимогам ст. 242 КПК України не призначив додаткову судово-психіатричну експертизу, а пославшись на медичні довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів ОСОБА_6 дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_6 за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечногодіяння не потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в примусовому порядку, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її, ОСОБА_6 та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 530 КПК України визначено, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.
Згідно ч.4 ст. 513 КПК України якщо буде встановлено, що суспільно небезпечне діяння особа вчинила у стані неосудності, а на момент судового розгляду видужала або внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в застосуванні примусових заходів медичного характеру, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

Згідно з висновком стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 151 від 23 серпня 2018 року, ОСОБА_6 на час вчинення суспільно небезпечного діяння, в якому він підозрюється, страждав на стійкий хронічний психічний розлад: шизофренія, параноїдна форма, епізодичний тип перебігу, маніоформно-параноїдний синдром, та за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На час проведення експертизи ОСОБА_6 страждає на стійкий хронічний психічний розлад та за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не може брати участь у слідчих діях або судових засіданнях. ОСОБА_6 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом (а.с.55-58).
Як вбачається з оскаржуваної ухвали суд першої інстанції, відмовив у задоволенні клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру та закрив кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 . На обґрунтування свого висновку про те, що на даний час ОСОБА_6 за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння не потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в примусовому порядку суд першої інстанції послався на копії медичних довідок про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів «Медичного центру ТОВ «Мед-Хелп» від 15 січня 2020 року та КМ ПНД №1 м. Києва 08 листопада 2019 року, згідно яких у ОСОБА_6 психіатричних протипоказань до виконання роботи за фахом не виявлено (а.с. 67).
Однак, колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, є передчасним і невмотивованим, зробленим без ретельної перевірки відомостей про психічний стан ОСОБА_6 , який неодноразово госпіталізувався до ТМО «Психіатрія», з 2006 року перебуває на обліку в лікаря-психіатра, згідно висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 151 від 23 серпня 2018 року на час вчинення суспільно небезпечного діяння, в якому він підозрюється, страждав на стійкий хронічний психічний розлад: шизофренія, параноїдна форма, епізодичний тип перебігу, маніоформно-параноїдний синдром, за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними (а.с.55-58, 65, 66). Разом з тим, зазначеним обставинам суд першої інстанції належної оцінки не надав, чим, на переконання колегії суддів,допустив неповноту судового розгляду під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного обґрунтованого та справедливого судового рішення, щоє порушенням вимог кримінального процесуального закону і являється підставою, згідно ст. 409 КПК України, для скасування оскаржуваної ухвали.

Окрім того, на думку колегії суддів, фактичні данні, які містяться в копіях довідок про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів «Медичного центру ТОВ «Мед-Хелп» від 15 січня 2020 року та КМ ПНД №1 м. Києва від 08 листопада 2019 року щодо можливості ОСОБА_6 за своїм психічним станом обіймати певну посаду, на які послався суд першої інстанції на обґрунтування своїх висновків, жодним чином не спростовують висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 151 від 23 серпня 2018 року.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Враховуючи, що в апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про призначення нового розгляду клопотання про застосування примусових медичного характеру, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу виконуючого обов`язки прокурора м. Києва ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 24 січня 2020 року, якою клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_6 залишено без задоволення, а кримінальне провадження №004482 від 05 червня 2018 року щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 289 КК України на підставі ч. 4 ст. 513 КПК України закрито - скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження за клопотанням прокурора про застосування щодо ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ _____________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4