Справа № 158/651/21
Провадження № 1-кс/0158/210/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року м. Ківерці

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000094 від 07.03.2021 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України,

перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя,-

в с т а н о в и в :

09.03.2020 року до слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області надійшло клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000094 від 07.03.2021 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме, на пістолет, на якому наявні наступні маркувальні позначення: НОМЕР_1 . PC-31, 5.6 мм, шість патронів до нього, один з яких відстріляний та на рушницю марки ТОЗ- БМ № НОМЕР_2 , 2 патрони, один з яких стріляний.

Клопотання мотивує тим, що 07.03.2021р. року близько 02 год. 10 хв. між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , за адресою АДРЕСА_1 на фоні триваючого конфлікту, виникла сварка, під час якої останні застосували зброю, здійснивши декілька пострілів, в результаті чого було пошкоджено майно належне ОСОБА_5 .

Відомості по даному факту внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000094 від 07.03.2021 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України.

07.03.2021р. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 добровільно видали для долучення до матеріалів кримінального провадження №0000094 належний ОСОБА_5 пістолет, на якому наявні наступні маркувальні позначення: НОМЕР_1 . PC-31, 5.6 мм та шість патронів до нього один з яких відстріляний та належну ОСОБА_6 гладкоствольну рушницю марки ТОЗ- БМ № НОМЕР_2 в стволі якої знаходилося 2 патрони, один з яких стріляний.

На даний час в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що пістолет, на якому наявні наступні маркувальні позначення: НОМЕР_1 . PC-31, 5.6 мм та шість патронів до нього один з яких відстріляний та гладкоствольна рушниця марки ТОЗ- БМ № НОМЕР_2 в стволі якої знаходилося 2 патрони, один з яких стріляний, мають значення речових доказів.

07.03.2021р. слідчим СВ відділення поліції №1(м. Ківерці) Луцького РУП винесено постанову про визнання речовим доказом пістолета, на якому наявні наступні маркувальні позначення: НОМЕР_1 . PC-31, 5.6 мм та шість патронів до нього один з яких відстріляний та рушниці марки ТОЗ- БМ № НОМЕР_2 в стволі якої знаходилося 2 патрони, один з яких стріляний.

Таким чином, із тимчасово вилученим майном в ході подальшого проведення досудового розслідування, планується проведення ряду слідчих дій необхідних для повного та об`єктивного з`ясування дійсних обставин справи, у зв`язку з чим, просить накласти арешт на вищевказане тимчасово вилучене майно.

В судове засідання ст. слідчий СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутності.

Власники вилученого майна ОСОБА_5 та ОСОБА_6 згідно матеріалів доданих до клопотання надали добровільну згоду працівникам поліції на огляд та вилучення вказаного майна. В судове засідання не з`явились, згідно ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття цих осіб в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не проводилося.

Дослідивши додані до клопотання докази та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000094 від 07.03.2021 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України, згідно якого 07.03.2021р. року близько 02 год. 10 хв. між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , за адресою АДРЕСА_1 на фоні триваючого конфлікту, виникла сварка, під час якої останні застосували зброю, здійснивши декілька пострілів, в результаті чого було пошкоджено майно належне ОСОБА_5 .

Відомості по даному факту внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000094 від 07.03.2021 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України.

07.03.2021р. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 добровільно видали для долучення до матеріалів кримінального провадження №0000094 належний ОСОБА_5 пістолет, на якому наявні наступні маркувальні позначення: НОМЕР_1 . PC-31, 5.6 мм та шість патронів до нього один з яких відстріляний та належну ОСОБА_6 гладкоствольну рушницю марки ТОЗ- БМ № НОМЕР_2 в стволі якої знаходилося 2 патрони, один з яких стріляний.

07.03.2021р. слідчим СВ відділення поліції №1(м. Ківерці) Луцького РУП винесено постанову про визнання речовим доказом пістолета, на якому наявні наступні маркувальні позначення: НОМЕР_1 . PC-31, 5.6 мм та шість патронів до нього один з яких відстріляний та рушниці марки ТОЗ- БМ № НОМЕР_2 в стволі якої знаходилося 2 патрони, один з яких стріляний.

Частиною 1 ст. 167 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

В силу ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

З урахуванням положень ст. ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати мету, правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні органу досудового розслідування та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

У своєму рішенні від 23.01.2014р. у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява №19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчим доведено необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, а тому клопотання про накладення арешту на вказане майно, шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження підлягає задоволенню.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у такий спосіб арешту майна, слідчий суддя вважає доцільним, оскільки в даному випадку такий спосіб забезпечує запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ч. 2 п. 7 ст. 131, ст. 132, 170-175, 376 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: пістолет, на якому наявні наступні маркувальні позначення: 9708438. PC-31, 5.6 мм, шість патронів до нього один з яких відстріляний, рушницю марки ТОЗ- БМ № 83811-51, 2 патрони, один з яких стріляний, які є речовими доказоми у кримінальному провадженні №0000094 від 07.03.2021 року, тимчасово позбавивши можливості власника майна відчужувати його, розпоряджатися та користуватися будь-яким чином ним до набрання судовим рішенням по кримінальному провадження законної сили.

Негайне виконання даної ухвали покласти на слідчого, прокурора.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1