Справа № 751/7064/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/469/21
Категорія - ч.2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0002732 від 22.04.2020 року, за апеляційними скаргами представника АТ «СК «Мега-Гарант» - голови правління ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 квітня 2021 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючий по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника-адвоката ОСОБА_8

представника потерпілої ОСОБА_10 .

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанцій обставини

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 квітня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим та призначено покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_11 від відбування призначеного судом основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 5 230 (п`ять тисяч двісті тридцять) грн 40 коп процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судових експертиз.

Цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_7 , Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» про відшкодування моральної шкоди задоволено.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_12 56 676 (п`ятдесят шість тисяч шістсот сімдесят шість) грн 00 коп моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 243 324 (двісті сорок три тисячі триста двадцять чотири) грн 00 коп моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп витрат на професійну правничу допомогу.

Скасовано арешт, накладений відповідно ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.04.2020 року, на автомобіль марки «Chevrolet Nubira» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_13 , із забороною користуватись, розпоряджатись та відчужувати транспортний засіб.

Скасовано арешт, накладений відповідно ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.04.2020 року, на автомобіль марки «Daewoo Lanos D4WW550» реєстраційний номер НОМЕР_2 , що на праві власності належить ОСОБА_14 , із забороною користуватись, розпоряджатись та відчужувати транспортний засіб.

Питання про долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Судом визнано доведеним, що 22.04.2020, близько 14 год 40 хв автомобіль марки «Chevrolet» модель «Nubira» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , рухався у м. Чернігові по вулиці Глібова, зі сторони вулиці Незалежності в напрямку вулиці Гагаріна. Рухаючись у вказаному напрямку, поряд з будинком №49 по вулиці Глібова у м. Чернігові, водій ОСОБА_7 проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, та рухаючись з недозволеною швидкістю в межах населеного пункту, здійснив зіткнення з автомобілем марки «Daewoo» модель «Lanos D4WW550» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_15 , який рухався в зустрічному напрямку та змінюючи напрямок руху, а саме виконуючи маневр повороту ліворуч, не переконавшись в безпеці даного маневру створив небезпеку водію автомобіля марки «Chevrolet» модель «Nubira» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що стало умовою ДТП.

У результаті дорожньо-транспортної події водій ОСОБА_15 отримав тілесні ушкодження які згідно висновку судово-медичної експертизи №393 від 26.06.2020 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, та встановлено, що даний комплекс тілесних ушкоджень перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті останнього.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_7 порушив вимоги пп. 1.3, 1.5, 2.3 (б), 12.4, 12.3 Правил дорожнього руху України, що стало причиною настання події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі представник АТ «СК «Мега-Гарант» - голова правління ОСОБА_6 , не оспорюючи кваліфікації дій та доведеність вини обвинуваченого, просить вирок суду змінити в частині вирішення цивільного позову, а саме зменшити стягнення на користь потерпілої ОСОБА_12 за відшкодування моральної шкоди до розміру 28 338,00 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано висновок інженерно-транспортної експертизи № 475, якою встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася як з вини водія ОСОБА_7 так і з вини водія ОСОБА_15 , тому й сума страхового відшкодування за шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого повинна поділятись на двох.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник не оспорюючи кваліфікації дій та доведеність вини просять вирок суду змінити, пом`якшити призначене судом покарання як основного так і додаткового, а також зменшити розмір стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначають, що судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки всім матеріалам кримінального провадження в частині призначення покарання, як основного так і додаткового, а також судом не було надано оцінку всім матеріалам кримінального провадження в сукупності при задоволенні цивільного позову щодо відшкодування моральної шкоди. Вважають, що призначене судом покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Також судом не надано в повній мірі оцінку висновкам інженерно-транспортної експертизи № 475 , з якої вбачається, що причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди є вина обох водіїв.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали подану ними апеляційну скаргу та просили її задовольнити, зменшити основне покарання до трьох років позбавлення волі та не застосовувати додаткове покарання, а також зменшити розмір моральної шкоди до п`ятдесяти тисяч гривень.

Представник потерпілої просив відмовити у задоволенні апеляційних скарг.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні апеляційних скарг.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні судового рішення

Заслухавши доповідача, позиції учасників апеляційного провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у вироку, не оскаржується, а тому колегією суддів не перевіряється.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. А згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд 1 інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання, дотримуючись вимог кримінального закону, урахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, необережну форму вини, поведінку потерпілого в момент ДТП, наслідки скоєного, особу обвинуваченого, зокрема: його відношення до скоєного, вік, стан здоров`я та сімейний стан, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також матір ОСОБА_18 , яка є особою з інвалідністю І групи, остання потребує стороннього догляду. Також врахував, що обвинувачений працює, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий, притягувався до адміністративної відповідальності.

Також судом першої інстанції вірно враховано досудову доповідь органу пробації, в якій зазначається про середній рівень вчинення повторного кримінального правопорушення та можливість застосування до обвинуваченого покарання не пов`язаного з позбавленням волі.

Зі змісту оскаржуваного вироку встановлено, що до пом`якшуючих покарання обставини обвинуваченого ОСОБА_7 суд 1 інстанції відніс щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставини, які обтяжують покарання відсутні. З даним висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів. Взявши до уваги всі зазначені обставини, у тому числі й ті, на які посилаються обвинувачений та його захисник у апеляційній скарзі, суд 1 інстанції дійшов обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції ч.2 ст.286 КК України, зі звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків з числа визначених ст. 76 КК України, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Призначене йому покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, а тому відсутні підстави для його пом`якшення.

Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що хоча робота ОСОБА_7 пов`язана із керуванням транспортним засобом та є єдиним джерелом його існування, але встановлено, що останній тричі притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, а також враховуючи наслідки, що настали, внаслідок порушення правил дорожнього руху, тому суд першої інстанції визнав за необхідне застосовувати до нього додаткову міру покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на два роки, підстав для призначення покарання без додаткової міри покарання, апеляційний суд не вбачає.

Колегія суддів вважає, що саме таке покарання є законним, справедливим, воно буде відповідати тяжкості правопорушення, сприятиме виправленню винного та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Доводи апелянтів щодо зменшення розміру суми на відшкодування моральної шкоди, колегія суддів визнає необгрнутованими, з огляду на наступне. Згідно копії полісу № АО/4709854 обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 23.01.2020 року цивільна відповідальність ОСОБА_7 застрахована в Акціонерному товаристві «СК «Мега-Гарант», страхова сума (ліміт відповідальності на одного потерпілого) становить: за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю 260 000 грн, за шкоду, заподіяну майну 130 000 грн, розмір франшизи 2 600 грн (а.п.53).

Відповідно до положень ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав та розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Частиною 1 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Положеннями ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких - і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно пп 27.1 та 27.3 статті 27 вищевказаного Закону зазначено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Згідно ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» у 2020 році установлено мінімальну заробітну плату (у місячному розмірі) з 1 січня 4 723 грн.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

З матеріалів кримінального провадження видно, що суд першої інстанції, урахувавши обставини справи, поведінку потерпілого в момент ДТП, характер та мотиви допущених обвинуваченим порушень правил безпеки дорожнього руху, характер та обсяг завданої шкоди, а також те, що потерпіла безповоротно втратила близьку їй людину, зазнала істотних негативних змін в особистому житті, перенесла страждання пов`язані зі смертю батька, потерпіла докладає додаткових зусиль для захисту своїх прав і відновлення звичайного способу життя, а також вимоги розумності і справедливості дійшов висновку про стягнення з АТ «СК «Мега-Гарант» моральну шкоду у розмірі 56 676,00 грн., та з урахуванням суми моральної шкоди, яка підлягає стягненню з АТ «СК «Мега-Гарант», з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 на відшкодування моральної шкоди у розмірі 243 324 грн., що на думку суду першої інстанції відповідає характеру та обсягу страждань потерпілої, яких вона зазнала та не порушує засад розумності, виваженості та справедливості.

З цими висновками повністю погоджується і колегія суддів. Апелянти в свою чергу не навели обґрунтованих підстав для зменшення розміру стягнення моральної шкоди.

Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апелянтів на положення ст. 1188 ЦК України як на підстави для зменшення суми морального відшкодування та вказуючи на спільну вину обох водіїв даної ДТП, оскільки дана норма визначає обов`язок осіб, які спільно завдали шкоди іншим особам внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, відшкодувати завдану шкоду незалежно від їхньої вини, а винним у даній ДТП визнано саме ОСОБА_7 .

За таких підстав, апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому вирок суду є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 415, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги представника АТ «СК «Мега-Гарант» - голови правління ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 квітня 2021 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржений до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3