КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/1781/21
Провадження № 1-кп/552/195/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2021 Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника малолітньої потерпілої адвоката ОСОБА_4 ,

неповнолітнього, відносно якого вирішується питання про застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 та законного представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пристанційне Новосанжарського району Полтавської області, громадянина України, учня 8-го класу Стовбинодолинського НВК ЗОШ І-ІІ ступенів Новосанжарської селищної ради Полтавської області, з 05.03.2021 проживаючого та зареєстрованого разом із матір`ю ОСОБА_7 та вітчимом ОСОБА_8 у АДРЕСА_1 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, примусових заходів виховного характеру, в зв`язку з вчиненням суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, -

встановив:

Неповнолітній ОСОБА_5 , будучи вихованцем КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Полтавської обласної ради», з 07.12.2020 по 15.12.2020 рік перебував на лікуванні в палаті-боксі № 5 дитячого інфекційного відділення КП «1-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради», що за адресою: м. Полтава, вул. О. Гончара, 27А, разом з іншими вихованцями центру: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , де у ОСОБА_5 виник умисел на задоволення статевої пристрасті неприроднім способом із ОСОБА_11 .

З цією метою, у період часу з 08.12.2020 по 14.12.2020, точного часу та дати не встановлено, у нічний час доби, ОСОБА_5 , реалізовуючи свій умисел, спрямований на задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, підійшов до ліжка ОСОБА_11 , та використовуючи обумовлену віковою різницею перевагу у фізичній силі, роздягнув малолітню та пальцями своїх рук почав торкатися геніталій останньої.

Після чого, ОСОБА_5 зняв з себе нижню білизну та висунув вимогу ОСОБА_11 встати з ліжка та розвернутися до нього спиною, де використовуючи безпорадний стан ОСОБА_11 , яка в силу свого малолітнього віку не могла усвідомлювати характер та значення скоєних відносно неї протиправних дій та чинити опір, супроти її волі вступив у статеві зносини неприроднім способом здійснивши анальне проникнення в тіло дівчини з використанням пальців рук.

Своїми діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження, а саме в ділянці анусу виявлені тріщина слизової на 23-х годинах умовного годинникового циферблату з незначною гіперемією слизової та зіянням анусу, які могли утворитися від дії тупих предметів продовгуватої форми, якими могли бути напружений статевий член чоловіка, пальці рук людини чи інші предмети з подібною характеристикою, які по ступеню тяжкості кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Дії неповнолітнього ОСОБА_5 судом кваліфіковані як вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, тобто вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним проникненням в тіло особи (зґвалтування), яка не досягла чотирнадцяти років, з використанням будь - якого іншого предмета.

Факт вчинення суспільно-небезпечного діяння неповнолітнім ОСОБА_5 підтверджується:

показаннями допитаних в суді свідків:

ОСОБА_12 , який розповів, що у грудні 2020 року він виконував обов`язки директора КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Полтавської обласної ради». У першій половині грудня 2020 року кілька вихованців Закладу, в тому числі неповнолітній ОСОБА_5 та малолітня потерпіла ОСОБА_11 , перебувало на лікуванні в дитячому інфекційному відділенні КП «1-а міська клінічна лікарня ПМР». Після повернення їх з лікарні, до нього підійшла вихователь та повідомила йому, що почула як ОСОБА_5 вихвалявся іншим вихованцям про статеві стосунки з малолітньою ОСОБА_11 під час перебування у лікарні. Під час особистої бесіду з ОСОБА_5 , останній дійсно розповів про обставини вчинення ним статевих зносин з малолітньою ОСОБА_11 . Після чого про даний факт було повідомлено органи поліції та подано відповідну заяву. Також ОСОБА_12 розповів, що до Закладу ОСОБА_5 потрапив через збіг тяжких сімейних обставин. Охарактеризував неповнолітнього ОСОБА_5 з позитивного боку, ніяких зауважень чи порушень дисципліни під час знаходження у закладі не було. Мати ОСОБА_5 постійно відвідувала останнього у Закладі та ще до зазначених подій зверталася до адміністрації Закладу з приводу повернення сина додому;

ОСОБА_13 , яка розповіла що у грудні 2020 року вона працювала вихователем КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей ПОР», що розташований за адресою: м. Полтава, вул. С. Халтуріна, 5. 15 грудня 2020 року вона заступила на вечірню зміну з 14 год. 30 хв. та близько 19 години., проходячи по коридору в приміщенні Закладу, почула розмову вихованців про те, що ОСОБА_14 зробив у лікарні. Тоді вона покликала до себе ОСОБА_15 та під час бесіди останній розповів, що коли він разом з малолітньою ОСОБА_16 та іншими дітьми перебували у лікарні, то між ним та ОСОБА_16 були стосунки інтимного характеру. Оскільки, йому було дуже соромно, він плакав та не дивився їй в очі. Про данні обставини вона одразу повідомити т.в.о. директора ОСОБА_12 . Також ввечері 15.12.2020 ОСОБА_17 поскаржилась, що в неї болить внизу живота і вона відвела її до чергової медсестри. Взагалі ОСОБА_15 охарактеризувала позитивно. Останній відповідально відноситься до поручених йому обов`язків. Порушень дисципліни не допускав. Раніше вона не помічала, щоб ОСОБА_14 проявляв інтерес до дівчат меншого за нього віку, поводився з ними як з друзями;

ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які у грудні 2020 року працювали медсестрами зазначеного дитячого закладу, та розповіли, що на початку грудня 2020 року у зв`язку з підозрою на ГРВІ чотирьох вихованців було госпіталізовано до дитячого інфекційного відділення КП «1-а міська клінічна лікарня ПМР». До лікарні їх було доставлено на автомобілі швидкої допомоги, де вони пробули близько тижня. Також зазначили, що під час перебування у дитячому Закладі ОСОБА_14 вів себе спокійно, конфліктів за його участі не виникало. Також ОСОБА_19 розповіла, що саме вона направляла дітей до лікарні і саме до неї ввечері 15.12.2020 вихователь ОСОБА_13 привела малолітню ОСОБА_20 зі скаргами на біль у нижній частині живота;

ОСОБА_21 , яка розповіла, що у грудні 2020 року вона працювала лікарем дитячого інфекційного відділення КП «1-а міська клінічна лікарня ПМР» та під час її нічних чергувань 09.12.2020 та НОМЕР_1 у відділені перебувало четверо вихованців з дитячого Закладу. Троє хлопців, старшому із яких було близько 13 років, та дівчинка років п`яти. Всі вони у чотирьох перебували у палаті-боксі № 5, де було чотири ліжка. На ніч бокс зачинявся на замок. Ані вранці 9 грудня ані 13 грудня 2020 року дівчинка їй ні на що не скаржилася.

Доказами, які підтверджують причетність ОСОБА_5 , до скоєння суспільно-небезпечного діяння є:

данні рапорту ст. інспектора-чергового ВП №1 Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області від 16.12.2020 ОСОБА_22 , згідно яких зафіксовано повідомлення ОСОБА_12 про те, що 16.12.2020 ОСОБА_14 , віком 13 років, розповів іншим дітям, що він в інфекційному відділенні 1-ї МКЛ в боксі мав статеві зносини з ОСОБА_16 , віком 5 років. З лікарні дітей забрали 15.12.2020;

висновок судово-медичного експерта обласного бюро судово-медичної експертизи ДОЗ Полтавської ОДА № 1323 від 12.01.2021, згідно якого враховуючи вікові та антропометричні дані ОСОБА_11 , анатомічні дані та дані огляду дитячого лікаря-гінеколога, під експертна ОСОБА_11 не досягла статевої зрілості станом на 17.12.2020. В ділянці анусу підекспертної ОСОБА_11 виявлена тріщина слизової на 23-х годинах умовного годинникового циферблату з незначною гіперемією слизової та зіянням анусу, які могли утворитись від дії тупих предметів продовгуватої форми, якими могли бути напружений статевий член чоловіка, пальці рук людини чи інші предмети з подібною характеристикою, можливо в вищевказаний проміжок часу та при обставинах, вказаних вище, по ступеню тяжкості кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження. При проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_11 у останньої виявлені тілесної ушкодження у вигляді: синців нижніх кінцівок, які могли утворитись не менше ніж від 3-х кратної дії тупих обмежених предметів, якими могли бути пальці рук, стиснуті в кулак, нога людини у взутті або інші предмети з подібними характеристиками, кваліфікуються, як у своїй сукупності, так і кожне окремо, як легкі тілесні ушкодження;

дані протоколу проведення слідчого експерименту від 18.12.2020 із свідком ОСОБА_9 , в ході якого останнім під відеозапис за допомогою статиста відтворено обставини та механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_11 в грудні 2020 року в приміщенні інфекційного відділення 1-ї МКЛ, іншим вихованцем центру ОСОБА_5 ;

дані протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 14.01.2021, згідно яких з КП «1-а міська клінічна лікарня ПМР» вилучено завірені копії документів щодо періоду перебування ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дитячому інфекційному відділенні в період з 07.12.2020 по 15.12.2020;

дані протоколу огляду місця події від 14.01.2021 за адресою: АДРЕСА_2 , та фототаблицею до нього, згідно яких зафіксоване місце вчинення кримінального правопорушення кімнати-боксу № НОМЕР_2 , що розташована на першому поверсі дитячого інфекційного відділення НОМЕР_3 МКЛ ПМР;

дані протоколу проведення слідчого експерименту від 19.01.2021 з оптичним диском, оглянутим у судовому засіданні, за участі потерпілої ОСОБА_11 , в ході якого останньою під відеофіксацію за допомогою ляльок відтворено обставини та механізм спричинення їй тілесних ушкоджень вночі в кімнаті-боксі дитячого інфекційного відділення 1-ї МКЛ ПМР за адресою: м. Полтава, вул. Олесі Гончара, 27-А іншим вихованцем ОСОБА_5 ;

висновок судово-медичного експерта обласного бюро судово-медичної експертизи ДОЗ Полтавської ОДА № 48 від 26.01.2021, згідно якого враховуючи вікові та антропометричні дані ОСОБА_11 , анатомічні дані та дані огляду дитячого лікаря-гінеколога, підекспертна ОСОБА_11 не досягла статевої зрілості на 17.12.2020.

В ділянці анусу під експертної ОСОБА_11 виявлена тріщина слизової на 23-х годинах умовного годинникового циферблату з незначною гіперемією слизової та зіянням анусу, які могли утворитись від дії тупих предметів продовгуватої форми, якими могли бути напружений статевий член чоловіка, пальці рук людини чи інші предмети з подібною характеристикою, можливо в вищевказаний проміжок часу та при обставинах, вказаних вище, по ступеню тяжкості кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження.

При проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_11 у останньої виявлені тілесної ушкодження у вигляді: синців нижніх кінцівок, які могли утворитись не менше ніж від 3-х кратної дії тупих обмежених предметів, якими могли бути пальці рук, стиснуті в кулак, нога людини у взутті або інші предмети з подібними характеристиками, кваліфікуються, як у своїй сукупності, так і кожне окремо, як легкі тілесні ушкодження., можливо при обставинах та в вищевказаний проміжок часу.

Покази, дані потерпілою ОСОБА_11 під час проведення слідчого експерименту, загалом не протирічать давності, механізму утворення локалізації виявлених у неї тілесних ушкоджень;

дані журналу обліку прийому хворих на стаціонар та відмов у госпіталізації дитяче інфекційне відділення, згідно яких зафіксовано госпіталізацію 07.12.2020 о 13 год. 55 хв. ОСОБА_11 , ОСОБА_5 до дитячого інфекційного відділення з попереднім діагнозом ГРВІ, та дату виписки дітей з лікарні: 15.12.2020;

дані протоколу проведення допиту потерпілої ОСОБА_11 під час досудового розслідування в судовому засідання та журнал судового засідання від 28.01.2021;

інші матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Згідно акту судово-психіатричної експертизи КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» № 67 від 18.02.2021, яким досліджено індивідуально-психологічні особливості ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , остання в період часу, що відноситься до скоєння відносно неї протиправних дій, будь яким психічним розладом не страждала, але у зв`язку із малолітнім віком не могла усвідомлювати характер та значення скоєних відносно неї протиправних дій та чинити опір.

ОСОБА_11 , з урахуванням її емоційного стану, індивідуально психологічних особливостей та рівня розумового розвитку, могла сприймати, запам`ятовувати та відтворювати зовнішньо-наочну сторону події, фрагментарно описувати обставини в межах свого дитячого сприйняття та розуміння. Обсяг наданих свідчень є найбільшим відразу після сприйнятих подій та зменшується з часом внаслідок їх давності та забування. Дитина не здатна відтворювати хронологію подій, кількісні показники, але могла описати зрозумілі для неї наочні обставини.

ОСОБА_11 схильна до фантазування та виявляє природну вікову конформність щодо дорослого авторитету без ознак підвищеного навіювання.

Ситуація, що досліджується у справі не була для ОСОБА_11 психотравмуючою, не потягнула за собою глибокого ураження основних психічних функцій та не спричинила моральних страждань.

Згідно акту судово-психіатричної експертизи КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» № 68 від 19.02.2021, яким досліджено індивідуально-психологічні особливості ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час обстеження останній виявляв ознаки психічного розладу у вигляді змішаних розладів поведінки та емоцій на резидуально-органічному тлі. Вищезазначений психічний розлад підекспертний виявляв і в період часу коли відбувалися події, що становлять суть даного кримінального провадження.

ОСОБА_5 не потребує на даний час застосування примусових заходів медичного характеру.

При дослідженні індивідуально-психологічних особливостей, ОСОБА_5 виявляє: середню активність психічних процесів і станів, емоційну нестійкість, збудливість, схильність до імпульсивних вчинків та провокацій, недовірливість, нетерплячість, пригніченість, мінливість настрою, вразливість, недостатній рівень самоконтролю та самодисципліни, може провокувати конфлікти. Ознак надмірної агресивності, жорстокості та підкореності не виявляє. Провідні мотиваційні чинники поведінки полягають у задоволенні інтересів ігрового характеру у поєднанні з міжособистісним спілкуванням.

Рівень розумового розвитку ОСОБА_5 відповідає нижній межі норм його вікового періоду.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання про застосування до неповнолітнього заходів виховного характеру у вигляді направлення до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення строком на три роки. В той же час прокурор обґрунтовує необхідність застосування до неповнолітнього саме цього заходу виховного характеру тяжкістю вчиненого ним суспільно-небезпечного діяння.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_4 підтримала клопотання прокурора, але в частині терміну, на який необхідно направити ОСОБА_5 до спеціалізованої установи, покладається на розсуд суду.

Неповнолітній ОСОБА_5 , як особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів виховного характеру, визнав повністю свою провину у скоєнні суспільно-небезпечного діяння за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України та пояснив, що він дійсно вчинив суспільно-небезпечне діяння за вказаних в клопотанні обставин, щиро розкаюється у вчиненому. З березня 2021 року він проживає разом із матір`ю та вітчимом, постійно перебуває вдома та допомагає їм по господарству, навчається у школі та на даний час перейшов до 8 класу. Просив не направляти його до спеціалізованої установи, а залишити під нагляд матері.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_5 його мати ОСОБА_7 також просила не застосовувати до її неповнолітнього сина примусових заходів виховного характеру у вигляді направлення до спеціальної навчально-виховної установи та просила передати його під її нагляд. Наприкінці грудня 2020 року через сердечну хворобу помер її старший син. З 5 березня 2021 року її молодший син ОСОБА_14 проживає разом із нею та вітчимом. На даний час у них у родині склалися добрі стосунки. Вона має постійне місце роботи та займається вихованням сина. Її чоловік, який є вітчимом ОСОБА_5 також працює по договорах і вони здатні забезпечити своєму сину ОСОБА_5 належні умови проживання та навчання. Також зазначила, що вона має позитивний вплив на сина, може контролювати його поведінку та забезпечити його належне виховання.

Захисник неповнолітнього просив суд також задовольнити клопотання прокурора частково та застосувати до неповнолітнього ОСОБА_5 заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері, оскільки вважає, що на даний час поведінка неповнолітнього ОСОБА_15 значною мірою змінилася у кращу сторону. Він постійно проживає разом із родиною, навчається, мати та вітчим мають позитивний вплив на нього та достатній рівень матеріального забезпечення.

Заслухавши прокурора, представника потерпілої, неповнолітнього ОСОБА_5 , його законного представника ОСОБА_7 , захисника, перевіривши зібрані в ході досудового розслідування докази, встановивши інші обставини, які мають істотне значення для вирішення питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд дійшов висновку, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Згідно зі ст.498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ст.105 КК України, суд застосовує і до особи, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність.

Згідно з п.1,2 ч.2 ст.105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді застереження; обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років.

Частиною 3 ст.105 КК України передбачено, що до неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Відповідно до ч.1 ст.501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Обставини вчинення неповнолітнім ОСОБА_5 суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

До особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Суд ухвалюючи судове рішення щодо неповнолітнього, керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 15 травня 2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити.

Прокурор у своєму клопотанні обґрунтовує необхідність застосування до неповнолітнього ОСОБА_5 заходів виховного характеру у вигляді направлення до спеціальної навчально-виховної установи тяжкістю вчиненого ним суспільно-небезпечного діяння.

Однак найбільш суворий захід виховного характеру малолітнім може бути застосовано не у зв`язку із тяжкістю суспільно-небезпечного діяння, а у разі, якщо підліток вийшов з-під контролю батьків, негативно характеризується та не піддається виховному впливу.

В той же час, судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_5 проживає разом з матір`ю, позитивно характеризується за місцем навчання та проживання, його мати здатна забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Просила передати неповнолітнього сина їй під нагляд.

Згідно характеристики наданої директором ТОВ «Ліал зерно», ОСОБА_7 працює прибиральницею службових приміщень з 10.09.2020 року та зарекомендувала себе позитивно, як добросовісний працівник у своїй сфері. За характером спокійна та врівноважена, в колективі користується повагою.

Відповідно до висновку КУ «Новосанжарський центр соціальної служби» Новосанжарської селищної ради від 09.07.2021 року, умови проживання родини ОСОБА_7 хороші, складні життєві обставини відсутні.

При цьому, суд враховує, що ОСОБА_5 свою вину у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому, позитивно характеризуються. ОСОБА_5 вчинив суспільно-небезпечне діяння у віці 13 років, згідно ст. 22 КК України не досягнув віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність, отже він підпадає під критерії зазначені в статті 97 КК України.

При призначенні примусових заходів виховного характеру суд враховує обставини вчиненого, суспільну небезпечність, наслідки діяння, дані про особу неповнолітнього, характеристику неповнолітнього, умови життя, виховання і поведінку, його ставлення до вчиненого, час, який пройшов з часу вчинення неповнолітнім суспільно-небезпечного діяння та вважає, що до неповнолітнього можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі неповнолітнього під нагляд матері.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі ст.ст. 97, 105 КК України, керуючись ст.ст.368-372, 376, 497-501 КПК України, суд
ухвалив:

Клопотання щодо застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 20002039, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.12.2020 за ч.4 ст.152 КК України задовольнити частково.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_5 , уродженця с. Пристанційне Новосанжарського району Полтавської області, українця, громадянина України, учня 8 класу Стовбинодолинського НВК ЗОШ І-ІІ ступенів Новосанжарської селищної ради Полтавської області, проживаючого та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи виховного характеру, передбачені п.п.1,3 ч.2 ст.105 КК України, а саме: заходи виховного характеру у вигляді застереження та передачі неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_7 строком на три роки.

Речові докази у вигляді паперового конверту, в якому містяться мазки на стеклах та тампон із вмісту ротової порожнини, із вмісту піхви, з заднього проходу та контрольний тампон, - знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1