СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/3181/21
ун. № 759/9288/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2021 року м. Київ
Слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про накладення арешту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000867 від 30.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
11.05.2021 року до слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора, в якому останній просить накласти арешт на майно, а саме на земельну ділянку з кадастровим номером :75:757:0040) площею 0,0633 га та садового будинку з надвірними будівлями що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з забороною її відчуження, продажу та перереєстрації на час досудового розслідування.

Обґрунтовуючи дане клопотання, прокурором зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, у невстановлений період часу, невідома особа, шахрайським шляхом заволоділа земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_4 .. Вході досудового розслідування ОСОБА_5 повідомив, що у червні 2020 року до нього звернувся громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який тимчасово проживає у Королівстві Великобританії та Північної Ірландії та знаходиться на консульському обліку з проханням надати йому правову допомогу у питанні незаконного відчуження належного йому на праві власності майна невідомими особами. Так, на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, місто Київ, двадцять восьмого липня двохтисячного року, посвідчений нотаріально, АВК № 992988 та Договір купівлі-продажу садового будинку, місто Київ, двадцять восьмого липня двохтисячного року, посвідчений нотаріально, АВМ № 992987, де потерпілий ОСОБА_4 придбав земельну ділянку з розташованим на ній житловим будинком за адресою: АДРЕСА_2 на території Садового товариства «Дружба». Згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку серії КВ № 130608 від 17.05.2005 року вищевказана земельна ділянка дійсно належить йому на праві приватної власності. Так, у червні 2020 року ОСОБА_4 дізнався про те що, будинок у тому числі земельна ділянка з розташованим була незаконно відчужена невідомими особами. 3 метою перевірки зазначених гр. ОСОБА_4 інформаці, адвокатом ОСОБА_5 було замовлено Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. З даного витягу дійсно вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :75:757:0040, шо знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на території СТ «Дружба» належить на праві приватної власності фізичній особі ОСОБА_6 (місце проживання невідоме). Як стверджує потерпілий ОСОБА_4 , він не підписував та не укладав жодних документів, на підставі чи внаслідок яких вказане домоволодіння у тому числі земельна ділянка та споруджені на ній об`єкти нерухомості разом чи окремо могли вибути з його власності чи бути відчуженими від його імені. 10.02.2021 було зроблено Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, де було встановлено, що 20.12.2019 було внесено запис про право власності, державний реєстратор: приватний нотаріус ОСОБА_7 , Київський міський нотаріальний округ, м. Київ. Підстава для державної реєстрації: Заява вимога про усунення порушень, серія та номер: 1621, виданий 05.11.2019, видавник: ПНКМНО ОСОБА_8 , Рекомендоване повідомлення, серія та номер: НОМЕР_1 , виданий 05.11.2019, видавник АТ «Укрпошта», власник: ОСОБА_6 . Так само, було встановлено, що згідно Договору Іпотеки, м. Київ, двадцять третього серпня дві тисячі дев`ятнадцятого року, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 виданий ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса : АДРЕСА_3 - Іпотекодавць та Іпотекодержатель ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , паспорт НОМЕР_5 , виданий АДРЕСА_4 . Предметом договору виступає вимога 1.21. Іпотекодавець на забезпечення своєчасного та повного виконання своїх зобов`язань за Договором позики передає в іпотеку Іпотекодержателю земельну ділянку 34 (тридцять чотири) розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; кадастровий номер земельної ділянки :75:757:0040, площею 0,0633 га, цільове призначення для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, категорія земель, землі сільськогосподарського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння, і випасання худоби, категорія земель, землі сільськогосподарського призначення, вид використання земельної ділянки, для ведення садівництва, посвідченого ОСОБА_8 , приватним нотаріусом Київського міського ноторіального округу, 23 серпня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1396. В рамках кримінального провадження було встановлено, що в Договорі Іпотеки від 23 серпня 2019 року зазначений паспорт НОМЕР_3 виданий Мінським РУ ГУ МВС України в м. Києві 20 травня 2006 року де орган Оболонського УП ГУНП у м. Києві, зареєстровало факт ЄО № 19984 від 31.03.2016 року, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 07.03.2016 по АДРЕСА_5 втратив документи, а саме паспорт громадянина України. Так, з долучених копій паспорта громадянина України до матеріалів кримінального провадження, які надав представник потерпілого ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , вбачається, що документ 001189112 паспорт громадянина України є власністю України дата видачі 10.11.2017, орган, що видав 8029.

Враховуючи вище викладене та беручи до уваги, що земельна ділянка з кадастровим номером земельної ділянки :75:757:0040) площею 0,0633 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , визнана речовим доказом та орган досудового розслідування приходить до висновку щодо доцільності накладення арешту на вказану земельну ділянку на час досудового розслідування, оскільки незастосування заборони розпоряджатися нею, може призвести до її подальшого відчуження, псування, використання, перетворення, передачі або до інших наслідків.

Окрім того, прокурор просив розглянути клопотання за відсутності власника майна в порядку ч. 2 ст. 172 КПК України

На підставі наведеного прокурор просив клопотання задовольнити.

В судове засіданні прокурор не з`явився, направив до суду клопотання про розгляд клопотання за його відсутності.

Власник майна до суду не викликався в порядку ч. 2 ст. 172 КПК України.

Слідчий суддя розглянувши дане клопотання, долучені до нього матеріали, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого, виходячи з наступного.

Пунктом 15 ч.1 ст. 7 КПК України встановлено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з п. 18) ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно ч.1, ч. 2 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання. Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Оскільки стороною кримінального провадження доведено необхідність накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів та враховуючи, що майно не яке прокурор просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, є об`єктом кримінального правопорушення та з метою попередження пошкодження майна або настання інших наслідків, вважаю за необхідне накласти арешт на майно шляхом накладення заборони на його відчуження, яке є співрозмірним обмеженням права власності, яке відповідає завданням кримінального судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000867 від 30.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,- задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме на:

- земельну ділянку з кадастровим номером :75:757:0040) площею 0,0633 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- садовий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ,

шляхом накладення заборони на їх відчуження.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором. Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, без виклику якої було постановлено ухвалу, - строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1