Справа № 199/1727/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2021 року

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

потерпілих - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження №0001482 відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 та ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,
В С Т А Н О В И В:

Прокурором заявлене клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою на 60 днів, яке обґрунтовується тим, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню, скоювати інші злочини.

Обвинувачений і його захисник заперечили проти задоволення клопотання прокурора та заявили власне клопотання про заміну запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі заставу, проти чого прокурор не заперечував, заперечували потерпілі.

Сторона захисту клопотання обґрунтовує тим, що обвинувачений не має наміру переховуватися від суду, йому немає необхідності перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або впливати на потерпілих та свідків.

Вирішуючи питання про доцільність зміни запобіжного заходу - тримання під вартою обвинуваченому на будь-який інший, не пов`язаний з позбавленням волі, або його продовження, суд бере до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватись суворістю можливого покарання у сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Застосування тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до свободи особистості, який закріплений ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення у справі «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

В кожному випадку, як підкреслює Європейський Суд з прав людини, суд за своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав і інтересів.

Враховуючи обставини, які в сукупності необхідно оцінювати при продовженні запобіжного заходу, а саме: вагомість доказів про можливе вчинення обвинуваченим корисливих умисних злочинів проти власності, в тому числі, умисного тяжкого злочину проти власності, за вчинення яких, у разі доведеності вини, йому загрожує покарання із застосуванням ст. 70 КК України, у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, відсутність постійного місця роботи, відсутність у нього особисто будь-якого житла у місті Дніпрі, тому є достатні підстави вважати реальною наявність мети продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для запобігання ухилення обвинуваченим від суду, перешкоджання встановленню істини по даному провадженню, здійснення тиску на потерпілих та свідків, скоєння інших злочинів.

Суд також враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Проте, розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд, враховуючи вищезазначене, відповідно до приписів ст. 183 КПК України вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, і необхідним та достатнім для виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання встановленим судом ризикам, є лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

При цьому, суд, перевіряючи підстави утримання обвинуваченого під вартою, не вбачає підстав для заміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, ґрунтуючись, окрім вищенаведених обставин, і на характері пред`явленого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, яке становить підвищену суспільну небезпеку та виправдовує перевагу суспільного інтересу над принципом поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Крім того, суд враховує те, що суду не надані відомості про стан здоров`я обвинуваченого, а також відсутність відомостей, що обвинувачений за станом здоров`я не може перебувати під вартою в умовах слідчого ізолятора або не може брати участь у судових засіданнях.

З огляду на викладене, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Сторона захисту просила суд встановити розмір застави для обвинуваченого ОСОБА_6 , який повідомлений про підозру у скоєні кримінального правопорушення без застосування насильства.

Суд вважає з огляду на те, що ОСОБА_6 повідомлений про підозру у скоєні умисного тяжкого кримінального правопорушення без застосування насильства, визначити розмір застави для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених діючим КПК України 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає загальну суму 113500 грн.

Керуючись ст.ст. 176-179, 182, 183, 193, 194, 331 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Продовжити ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 та ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, строк тримання під вартою до 03 червня 2021 року включно.
Визначити розмір застави для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 обов`язків, передбачених діючим КПК України 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає загальну суму 113500 грн.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити для виконання начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суддя: ОСОБА_1