Справа № 600/267/18
Справа № 1-кс/951/17/2021
УХВАЛА

22 лютого 2021 року слідчий суддя Козівського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Козова скаргу ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.ст.303-307 КПК України, -

в с т а н о в и в :

09.02.2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою в порядку ст.303 КПК України, згідно з якою просить: «провірити виконання ухвали суду від 10.01.2020 за №600/267/18, справа №1-кс/951/7/2020; на час розгляду скарги витребувати дане кримінальне правопорушення із СВ Козівського ВП».
09.02.2021 року згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду визначено суддю ОСОБА_1 .
Ухвалою слідчого судді Козівського районного суду Тернопільської області від 10.02.2021 року відкрито провадження та призначено скаргу до розгляду.
22.02.2021 року в судовому засіданні ОСОБА_3 звернувся із клопотання, згідно з яким просить: «зобов`язати слідчого Тернопільського районного управління поліції, відділення поліції №1 (м. Бережани) к-н ОСОБА_4 у виконанні рішення суду від 10.01.2020 року за №600/267/18, справа №1-кс/951/7/2020, а саме про додатковий допит ОСОБА_5 від 23.07.2019 та від 15.08.2019 року з дотриманням вимог КПК України. Крім цього, вражає, що дана скарга обґрунтована та просить таку задовольнити.
Слідчий в судове засідання не з`явився, однак подав клопотання, згідно якого просить проводити розгляд скарги без його участі та зазначає, що скарга ОСОБА_3 ґрунтується на його домислах, оскільки останнім не проводилось ознайомлення із матеріалами кримінального провадження.
Заслухавши пояснення ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги та з`ясувавши обставини по даній справі, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Тому враховується, що у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011р. у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у дослідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як це слідує з ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.303 КПК України, законодавцем визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Відповідно до ч.2 ст.303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з вимогами ст.ст.314-316 КПК України.
Частиною 1 статті 304 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Положеннями частини 5 статті 40 КПК України передбачено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Відповідно до ухвали слідчого судді Козівського районного суду Тернопільської області від 10.01.2020 року постановлено: «зобов`язати слідчого (слідчих) у кримінальному провадженні №0000165 від 04.07.2015 року розглянути клопотання ОСОБА_3 про додатковий допит ОСОБА_5 від 23.07.2019 року та від 15.08.2019 року з дотриманням вимог КПК України».
Як вбачається із змісту та вимоги скарги ОСОБА_3 , який порушив питання про провірку виконання ухвали слідчого судді Козівського районного суду Тернопільської області у кримінальному провадженні №0000165 від 10.01.2020 року, а згодом уточнив щодо зобов"язання слідчого виконати рішення суду, яка стосується різного роду питань, з огляду на те, що всі питання вже було вирішено в порядку ст. 303-307 КПК України, на думку слідчого судді, свідчать, що предмет оскарження виходить за межі судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні відповідно до повноважень слідчого судді.
При цьому, слід зазначити, що ОСОБА_3 даною вимогою не оскаржує бездіяльність, яка полягає у нездійсненні дій, зобов`язання вчинити які закон пов`язує з певними строками, право на оскарження якої передбачено п.1 ч.1 ст.303 КПК України, оскільки закон не визначає строку, протягом якого має бути виконано судове рішення, як і не передбачає повноважень слідчого судді щодо зобов`язання виконати ухвалу, яка набрала законної сили і є обов`язковою для виконання, окремим судовим рішення.
Відповідно до ч. 1, 2 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що скарга є безпідставною та не підлягає до задоволення в силу вимоги ст.303 КПК України.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 24, 303, 307 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні скарги ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.ст.303-307 КПК України у кримінальному провадженні №0000165 - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1