Ухвала

17 червня 2020 року
м. Київ
справа № 1-18/08
провадження № 51-69 зно 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянувши заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали Верховного Суду України від 8 квітня 2010 року за нововиявленими обставинами,
встановила:
У своїй заяві ОСОБА_4 порушує питання про перегляд за нововиявленими обставинами ухвалу Верховного Суду України від 8 квітня 2008 року, якою касаційні скарги засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та їх захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було залишено без задоволення, а вирок апеляційного суду Донецької області від 29 грудня 2008 року щодо них без змін.
Перевіривши відповідність заяви вимогам ст. 462 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд дійшов висновку, що вона не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції з огляду на таке.
Так, згідно з ч. 2 ст. 459 КПК нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
За змістом пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК, звертаючись з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, особа, яка подає заяву, повинна вказати на обставини, що згідно з ч. 2 ст. 459 КПК визнаються нововиявленими, а також належним чином обґрунтувати свої доводи щодо наявності відповідних обставин у кримінальному провадженні.
Проте вказаних приписів закону засуджений ОСОБА_4 не виконав, оскільки у заяві не зазначено обставин, що згідно з ч. 2 ст. 459 КПК визнаються нововиявленими та могли би вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду й засудженому під час розгляду справи Верховним Судом, а також доводів на підтвердження наявності відповідних обставин.
Як убачається зі змісту заяви ОСОБА_4 , на його думку, Верховний Суд України порушив його право на захист, відмовивши надати йому адвоката для захисту його прав у суді касаційної інстанції. Проте вказане спростовується копією ухвали Верховного Суду України від 8 квітня 2010 року, оскільки з неї вбачається, що захист ОСОБА_5 та ОСОБА_4 здійснювали захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Крім того, Верховний Суд України розглянув та спростував доводи, викладені у касаційних скаргах ОСОБА_4 про неналежне здійснення захисником ОСОБА_7 його захисту.
За змістом ч. 2 ст. 464 КПК не пізніше наступного дня після надходження заяви до суду суддя перевіряє її відповідність вимогам статті 462 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами або виключними обставинами.
Як зазначив Верховний Суд у справі № 442/2307/14-к, вирішення судом питання про відкриття провадження означає, що питання стосується того, чи є підстави для відкриття провадження, тобто таке формулювання дає судді повноваження як відкрити, так і відмовити у відкритті провадження, і вирішення цього питання залежить від наявності або відсутності підстав для відкриття провадження.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити засудженому ОСОБА_4 у відкритті провадження за нововиявленими обставинами.
Керуючись ст. 462, ст. 464 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали Верховного Суду України від 8 квітня 2010 року за нововиявленими обставинами.
Постанова оскарженню не підлягає.

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3