КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 серпня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретарів ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали судового провадження за заявою засудженого ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 23 червня 2006 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 6 грудня 2019 року,
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9
захисника ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 6 грудня 2019 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 23 червня 2006 року.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, постановити нову, якою скасувати вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 23 червня 2006 року, згідно з яким засуджені ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 365 КК України, ОСОБА_6 ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 365 КК України, ОСОБА_12 ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 365 КК України.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник посилається на те, що рішення місцевого суду є незаконним та необґрунтованим з огляду на порушення норм матеріального права.
Так апелянт вказує на те, що під час розгляду заяви в судовому засіданні 6 грудня 2019 року ОСОБА_13 показав про те, що він самостійно повідомив працівникам міліції про місцезнаходження наркотичних засобів, що один з працівників міліції вийшов за понятими, а інші працівники міліції перебували біля нього, що, на думку захисника, свідчить про те, що працівники міліції не вчиняли будь-яких дій щодо пошуку наркотиків у квартирі, у зв`язку з тим, що їм і так відоме їх місцезнаходження.
Також захисник вказує на те, що ОСОБА_13 не має вищої юридичної освіти, а тому надати точну назву поведеної слідчої дії не зміг, а фактично проводився огляд місця події, так як наркотичні засіб - канабіс вилучався з одного місця, за згодою власника житла.
Захисник наголошує на тому, що обшук та огляд місця події мають різний правовий характер та за вказаної слідчої ситуації проводився огляд місця події за згодою власника житла, що свідчить про відсутність в діях працівників міліції складу злочину, передбаченого ст. 162 КК України.
Захисник звертає увагу, що у вказаній справі є два прямі докази, а саме: показання потерпілого ОСОБА_14 та показання потерпілої ОСОБА_15 всі інші покази є похідними від свідчень вказаних осіб, а ОСОБА_13 під час допиту у судовому засіданні повідомив, що він під час розгляду кримінальної справи надавав неправдиві відомості, а тому, на переконання захисника, слід застосовувати доктрину «плодів отруйного дерева», що сформульована Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Касторо проти Португалії», «Шабельник проти України», «Балицький проти України».
Захисник наголошує на тому, що показання ОСОБА_16 зазначені у вироку про те, що вона бачила, як ОСОБА_11 , перебуваючи у ванній кімнаті, підкинув наркотики, надавала на прохання ОСОБА_13 з метою уникнення останнім покарання, про що ОСОБА_13 підтвердив у судовому засіданні. ОСОБА_15 на даний час хворіє (інсульт), що унеможливлює її допит у судовому засіданні.
Окрім того, захисник посилається на те, що показаннями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_17 з приводу обставин, очевидцями яких вони були, свідчать, що вказані свідки були присутні у різний час, а показання свідка ОСОБА_18 підтверджують показання свідка ОСОБА_17 .
Показання свідка ОСОБА_19 , які зазначені у вироку, про те, що у ввечері 20 жовтня 2004 року до приміщення чергової частини Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві був доставлений потерпілий ОСОБА_13 , який був дуже побитий, спростовуються показаннями інших свідків - його колег, а також відсутність тілесних ушкоджень на ОСОБА_13 підтвердили свідки - лікарі карети швидкої медичної допомоги. Діагноз «закрита черепно-мозкова травма» встановлений на підставі скарг ОСОБА_13 , за відсутності об`єктивних підтверджень цього.
При цьому захисник наголошує, що ОСОБА_19 не вжив заходів та не повідомив про вказану подію працівникам прокуратури.
На переконання апелянта, слід дійти висновку, що до Солом`янського РУ ГУ МВС України працівники міліції доставили ОСОБА_13 з одним тілесним ушкодженням (походження якого ОСОБА_13 пояснив). Окрім того, ОСОБА_14 приїхав до Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві через 10 хв., а тому, як зазначає захисник, виникає питання, як працівники БНОН Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві могли побити ОСОБА_13 (експерт зафіксував 35 синців) так, щоб ніхто не бачив, оскільки неможливо виїхати на поле за м. Київ та приїхати до Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві за 10 хв.

Про день, час та місце апеляційного розгляду потерпілі ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , засуджені ОСОБА_12 , ОСОБА_11 повідомлялись у встановленому законом порядку, проте, до апеляційного суду не з`явились, будь-яких клопотань чи заяв до апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши захисника ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, вказавши, що нововиявленою обставиною є неправдиві показання потерпілого ОСОБА_13 , який на даний час притягується до кримінальної відповідальності за ст. 187 КК України та до суду не з`являться, всі інші обставини були предметом дослідження судом першої та апеляційної інстанції, прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, з огляду на таке.

Згідно з наявними матеріалами вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 23 червня 2006 року ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 визнані винуватими у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 365 КК України, та кожному з них призначено покарання:
- за ч. 2 ст. 162 КК України на три роки позбавлення волі,
- за ч. 2 ст. 365 КК України - на чотири роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на 2 роки.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, кожному призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на два роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 звільнені від основного покарання з іспитовим строком на два роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

За вироком суду ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_12 визнані винуватими у тому, що, являючись службовими особами та перебуваючи на посадах оперуповноважених відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві, перевищуючі свої службові та владні повноваження, надані за посадою, порушуючи вимоги закону «Про міліцію», 20 жовтня 2004 року о 20.30 год. за спільною домовленістю провели незаконний обшук в квартирі АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_13 , під час якого ОСОБА_11 підклав у приміщення ванної кімнати принесений з собою наркотичний засіб марихуану. Після чого ОСОБА_11 запросив до квартири в якості понятих, у присутності яких здійснив вилучення зазначеного наркотичного засобу.
Крім того, під час перебування у вказаній квартирі ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_12 нанесли тілесні ушкодження господарям квартири ОСОБА_13 та ОСОБА_15 . Після чого ОСОБА_13 вивезли у невстановлене місце, де під фізичним впливом змусили написати дозвіл на проведення обшуку в його помешканні без постанови суду. Отримавши таким чином вказаний дозвіл, ОСОБА_11 , ОСОБА_6 і ОСОБА_12 відвезли ОСОБА_13 до приміщення чергової частини Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві, де залишили в кімнаті для затриманих, не склавши при цьому відповідні документи щодо затримання Згідно з висновками судово-медичних експертиз в результаті побиття ОСОБА_13 спричинені легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я на строк більше шести діб, ОСОБА_15 були спричинені легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я на строк не більше шести діб.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду м. Києва від 12 грудня 2006 року вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 23 червня 2006 року щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_12 залишено без зміни, а апеляції прокурора та захисників - без задоволення.

28 березня 2019 року засуджений ОСОБА_6 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 23 червня 2006 року щодо ОСОБА_11 засудженого за ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 365 КК України, ОСОБА_6 засудженого за ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 365 КК України, ОСОБА_12 засудженого за ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 365 КК України (ас. 2-43 том 1).
Необхідність перегляду вироку за нововиявленими обставинами заявник обґрунтовував тим, що потерпілий ОСОБА_13 надав під час розгляду справи № 1- 758/05 у судовому засіданні завідомо неправдиві показання про те, що ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 без його дозволу провели обшук в квартирі, до нього застосовували фізичне насильство.
Такі ж показання, але з метою уникнення сином кримінальної відповідальності, надала і потерпіла ОСОБА_20 , а свідок ОСОБА_14 - батько ОСОБА_13 показав, що побачив тілесні ушкодження на обличчі свого сина та надав у судовому засіданні показання, що сина побили вищевказані працівники міліції, хоча під час нанесення тілесних ушкоджень його не було дома.
Оскільки показання цих осіб є прямими доказами, на підставі яких зібрано ряд непрямих доказів, вказані показання могли суттєво вплинути на судове рішення.

За результатами розгляду заяви, ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 6 грудня 2019 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 23 червня 2006 року.

Суд, заслухавши показання потерпілого та свідків, дослідивши матеріали, дійшов такого висновку, оскільки не знайшов правових підстав для скасування вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 23 червня 2006 року та винесення виправдувального вироку, як цього просив заявник.

Місцевий суд зазначив про те, що потерпілий ОСОБА_13 під час розгляду вказаної заяви змінив показання, вказавши про те, що працівники міліції щодо нього злочин не вчиняли, а він, маючи про собі коноплю, про що повідомив працівників поліції, надав дозвіл на проведення в його помешканні обшуку, а, коли зрозумів, що його можуть позбавити волі, влаштував скандал, під час якого вдарився один раз головою об косяк двері. Працівники міліції відвезли його в райвідділ, після виходу з якого його побили троє невідомих. Він використав цей факт, щоб помститися працівникам міліції. До правоохоронних органів за фактом побиття невідомими він не звертався.
Вказані показання судом оцінені, як неправдиві, оскільки вони спростовуються показаннями свідків і цілим рядом доказів, що були досліджені під час судового розгляду, за результатами якого було винесено вирок. При цьому суд зазначив, що показання свідка ОСОБА_17 не підтверджують показань ОСОБА_13 , оскільки вони суттєво різняться між собою. Свідок ОСОБА_21 суттєвих фактів суду не повідомила, а засуджений ОСОБА_12 залишився на тій самій позиції, оцінку якій вже було надано вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 23 червня 2006 року.
Окрім того, показання ОСОБА_13 спростовуються показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_19 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , даними картки виїзду медичної допомоги, відповідно до якої ОСОБА_13 був поставлений попередній діагноз: Закрита травма правої нирки, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку. Ці дані під час судового розгляду не оспорювалися, свідки повторно не допитувалися (ас. 213-215 том 1).

І з таким висновком суду першої інстанції погоджується й колегія суддів.

Відповідно до ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах. У цьому випадку суд лише перевіряє наявність передбачених у ч. 2 ст. 459 КПК обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути.

Колегія суддів зазначає, що згідно процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами підставою його здійснення є одна з визначених у ч. 2 ст. 459 КПК обставин, що на час подання відповідної заяви підтверджена належними засобами доказування.

З огляду на те, що за завідомо неправдиве показання потерпілого у ст. 384 КК передбачено кримінальну відповідальність, тому належним засобом доказування існування викладених у заяві засудженого обставин слід вважати процесуальне рішення за наслідками здійснення кримінального провадження, яким би було встановлено відповідні факти.

Проте належного підтвердження доводів у частині надання потерпілими завідомо неправдивих показань засуджений та його захисник не надали як суду першої інстанції, так і суду апеляційної інстанціх. Результатів здійснення кримінальних проваджень за вказаними фактами матеріали справи не містять.

Допитана в суді свідок ОСОБА_17 показала, що в день події прийшла до матері потерпілого. Вони знаходилися в квартирі удвох. Після того, як прийшли працівники міліції, поняті, почався обшук. ОСОБА_13 повідомив працівникам міліції, де лежать наркотики. Коли дістали наркотики, у ОСОБА_13 почалася істерика, він впав на підлогу та почав битися об нею головою. На підлозі був килим, а тому він собі нічого не розбив. В її присутності ОСОБА_13 ніхто тілесних ушкоджень не наносив.
Свідок ОСОБА_21 лише зазначила, що її дочка була у тверезому стані, та те, що вона забрала доньку через 1,5 години, а не через 1,5 доби.
Засуджений ОСОБА_12 вказав, що під час першого судового розгляду він говорив правду.

Як убачається з матеріалів справи, показання засуджених, потерпілих, свідків, у тому числі й тих, на показання яких посилається захисник в апеляційній скарзі, та письмові докази у справі були предметом безпосереднього судового дослідження, а також предметом перевірки апеляційним судом, зокрема, були проаналізовані показання підсудних, потерпілих, свідків, висновки судово-медичних експертиз, дані, що містять у протоколах очних ставок між підсудними та потерпілими, тощо, які покладені в основу обвинувального вироку, тобто, винуватість засуджених у вчиненні злочинів за встановлених вироком фактичних обставин доведена не тільки показаннями потерпілого ОСОБА_13 , наданими в суді під час розгляду кримінальної справи щодо ОСОБА_6 та інших, а й іншими доказами у справі в їх сукупності, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції.

З огляду на це, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що одне лише посилання, без підтвердження належними доказами, на завідомо неправдиві показанні потерпілого не може бути підставою для скасування вироку за нововиявленими обставинами, оскільки не є достатнім для сумнівів у законності остаточного й обов`язкового до виконання судового рішення, а тому на підставі ст. 467 КПК обґрунтовано залишив заяву засудженого без задоволення.

За встановлених обставин незгода сторони захисту з юридичною оцінкою судом доказів у кримінальному провадженні та встановленими обставинами кримінального провадження, не є нововиявленими обставинами та не є підставою для розгляду апеляційним судом обвинувачення по суті.

За таких обставин колегія суддів не знаходить підстав для скасування ухвали місцевого суду, а тому апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 6 грудня 2019 року якою залишено без задоволення заяву ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 23 червня 2006 року залишити без зміни, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________________________ _______________________ _________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3