ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2448/21 Справа № 211/1103/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 липня 2021 року про продовження строку тримання під вартою стосовно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз: 28.09.2020 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, звільнений від відбування покарання з іспитовим строк на 2 роки на підставі ст. 75 КК України,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням суду, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 липня 2021 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 17 вересня 2021 року, включно та визначено заставу в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 45 400 гривень.
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції, зазначив, що ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні нетяжкого та тяжкого злочину - крадіжці за попередньою змовою групою осіб, поєднаною з проникненням у житло, вчиненій повторно, за який законом передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі строком від трьох до шести років. Обвинувачений ОСОБА_6 має місце реєстрації в Кривому Розі, проте не має постійного джерела доходу, не працює та не навчається, розлучений, на утриманні має малолітніх доньок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Суд першої інстанції вважав, що залишаючись на свободі та усвідомлюючи неминучість покарання у виді позбавлення волі, він може переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, яке є суспільним інтересом, незважаючи на презумпцію невинуватості, яка превалює над принципом поваги до свободи особистості та незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_9 , яка у справі у судовому засіданні поки що не допитана.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити йому вид запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Вважає, що клопотання прокурора не відповідає вимогам ст. 177 КПК України, а суд першої інстанції залишив поза увагою помилкові твердження прокурора, що він може переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. На думку обвинуваченого, суд не врахував, що він має міцні соціальні зв`язки, працюючих батьків, постійне місце проживання, а також перебування на його утриманні двох малолітніх дітей. Зазначає, що до його затримання він працював, проте неофіційно і може працювати та утримувати своїх дітей самостійно, не перебуваючи на утриманні платників податків. Зауважує, що суд не взяв до уваги, що на засідання до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу він з`являвся без порушень у визначені дати, що на його думку, спростовує твердження прокурора про можливе його переховування від суду.
Позиції учасників судового провадження.
Всі учасники апеляційного провадження про час та дату апеляційного провадження повідомленні належним чином, клопотань про їх особисту участь в судовому засіданні до суду не подавали, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України апеляційний суд здійснює розгляд без участі сторін.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи обвинуваченого про відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними.
З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000183 від 23.09.2020 за обвинуваченням ОСОБА_6 ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України.
Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
В даному випадку для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, суд повинен був з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що залишаючись на свободі та усвідомлюючи неминучість покарання у виді позбавлення волі, він може переховуватись від суду та перешкоджати кримінальному провадженню. Крім того, в клопотанні про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою, прокурор також посилався і на ризик продовження вчинення кримінальних правопорушень (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).
Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено те, що обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на наступне.
За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні інше.
З матеріалів кримінального провадження слідує, що ОСОБА_6 28.09.2020 року був засуджений Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців та звільнений від відбування покарання з іспитовим строк на 2 роки на підставі ст. 75 КК України.
Згідно з обвинувальним актом у цьому кримінальному провадженні, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні чотирьох аналогічних корисливих злочині проти власності, один з яких вчинений після постановлення попереднього вироку та під час іспитового строку. Крім того, згідно з матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_6 не має постійного та офіційного джерела доходу.
З огляду на вищевикладене, ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України у виді можливого вчинення іншого кримінального правопорушення є обґрунтованим, з огляду на його попередню протиправну поведінки, відсутності джерела доходу та обвинувачення у вчиненні злочинів майнової спрямованості.
Враховуючи відсутність постійного та легального джерела доходу, а також посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на працюючих батьків, суд апеляційної інстанції доходить висновку про безпідставність тверджень обвинуваченого про перебування на його утриманні двох малолітніх, як підставу для зміни запобіжного заходу.
Відповідно до роз`яснень щодо правильного застосування законодавства, які містяться в абз. 4 п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 N 7 зі змінами та доповненнями, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Таким чином, будучи обізнаним, що у випадку визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушення в яких він обвинувачується у цьому кримінальному провадженні, покарання йому може бути призначене тільки у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням, а також суворість такого покарання ОСОБА_6 може переховуватись від суду, а тому висновки суду першої інстанції про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ґрунтуються на матеріалах справи та є достатньо мотивованими.
Як слідує з матеріалів провадження, ОСОБА_6 має зареєстроване місце проживання, за яким фактично проживає, розлучений, має двох малолітніх дітей, є працездатною особою, проте офіційно не працевлаштований, не має офіційного джерела доходу.
Апеляційний суд враховує сімейний стан обвинуваченого та наявність у нього двох малолітніх дітей, проте вважає, що з огляду на наведене вище, ці обставини не можуть нівелювати ті ризики, які встановленні судом.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що існують ризики, які були підставою для застосування та продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого, а саме ризики переховування від суд та вчинення іншого кримінального правопорушення і для їх запобігання є необхідним продовження застосування саме такого запобіжного заходу, у зв`язку з чим відповідні висновки суду є обґрунтованими.
При вирішенні питання про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою, суд апеляційної враховує питання розумності строків провадження та вважає, що строки судового розгляду та тримання обвинуваченого під вартою у цьому кримінальному провадженні не є надмірними і не порушують вимоги ст. 28 КПК України та ст. 5 та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінальних правопорушень, кількість епізодів злочинної діяльності та об`єм висунутого обвинувачення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про його особу, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі достатні мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 199, 331, 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 липня 2021 року про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4