Справа № 953/7430/21
н/п 1-кс/953/5161/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2021 р. слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , розглянувши клопотання представника власника майна ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженню №0000914 від 22.07.2020 року, -

ВСТАНОВИВ:
До Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000914 від 22.07.2020 року, а саме транспортного засобу Тоуоtа Саmгу, д.н.з. НОМЕР_1 , ключів від транспортного засобу, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Тоуоtа Саmгу, д.н.з. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 .
В обґрунтування скарги зазначає, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18.05.2021 року накладено арешт на транспортний засіб Тоуоtа Саmгу, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 . Користувався вказаним автомобілем ОСОБА_4 . При цьому, ОСОБА_2 не знав і не здогадувався, що його автомобіль використовувався у протиправних діях ОСОБА_4 чи іншими особами. Транспортний засіб Тоуоtа Саmгу, власником якого є ОСОБА_2 , не може бути речовим доказом у розумінні ст. 98 КПК України, оскільки вказаний транспортний засіб не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення ст.303 КК України (сутенерство або втягнення особи в заняття проституцією), тобто це вказаний автомобіль був лише засобом пересування. Сам по собі той факт, що у вказаному автомобілі знайдені речі, які можуть бути знаряддям вчинення злочину - не роблять автоматичний вказаний транспортний засіб також речовим доказом по вказаному конкретному кримінальному провадженні, тому арешт не може бути накладений на нього з метою збереження інших речових доказів. Все що було у вказаному автомобілі, вже було вилучено працівниками правоохоронного органу, а тому накладати арешт на вказаний автомобіль немає жодної необхідності. Тако, зазначає, що ОСОБА_2 не є цивільним відповідачем у вказаному кримінальному провадженні, тому вказаний автомобіль не може бути предметом забезпечення можливого цивільного позову.

Старший слідчий СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 надав заперечення на клопотання представника власника майна ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 , в якому просив розглядати клопотання за його відсутності, в задоволенні скасування арешту майна просив відмовити, обґрунтовуючи тим, що відділом розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами, злочинними організаціями СУ ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000914 від 22.07.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України.

Так в ході досудового розслідування було встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення причетна ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 . В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_4 у своїй злочинній діяльності використовує транспортний засіб Тоуоtа Саmrу, д.н.з. НОМЕР_1 , як засіб переміщення жінок з числа втягнутих у заняття проституцією до адреси клієнтів, з метою надання їм платних послуг сексуального характеру, тим?самим виконуючи дії спрямовані на сутенерство. Крім того, ОСОБА_4 виконував відведену йому роль у спільному злочинному плані, яке полягало у забезпеченні переміщення на транспортному засобі, жінок на адреси клієнтів. Таким чином, транспортний засіб Тоуоtа Саmгу, д.н.з. НОМЕР_1 , є речовим доказом, який підтверджує факт та обставини вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 303 КК України, у розрізі сутенерства оскільки за допомогою вказаного транспортного засобу вчинялись дії по забезпеченню заняття проституцією жінками.

Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч.4 ст.107 КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши документи та оцінивши докази за клопотанням про скасування арешту майна, приходить до наступного.

Слідчим суддею встановлено, та як вбачається зі змісту витягу з ЄРДР № 0000914, що відділом розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами, злочинними організаціями СУ ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000914 від 22.07.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18.05.2021 року у справі № 953/7430/21 (н/п 1-кс/953/4751/21), за клопотанням прокурора накладено арешт на майно яке було вилучене в ході проведення обшуку 29.04.2021, зокрема на транспортний засіб Toyota Camry VIN- НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , користувачем якого є ОСОБА_4 , власником є ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частин 1, 2 статті 174 Кримінального процесуального кодексу України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже, власник або володілець майна під час розгляду клопотання про скасування арешту майна повинен довести, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як зазначено в ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, як матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя вважає, що вказаний транспортний засіб має ознаки речових доказів, оскільки він може містити на собі сліди скоєння кримінального правопорушення або інформацію щодо обставин вчинення злочину, яка має значення для даного кримінального провадження і ці обставини стануть предметом перевірки під час досудового розслідування в тому числі для проведення експертних досліджень. Тому, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування.

Вимоги клопотання, на цій стадії досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, що чітко узгоджується з нормами ст. 170 КПК України.

Згідно положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії", при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (рішення Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" , рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі " Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Враховуючи вищевикладене, клопотання представника власника майна ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженню №0000914 від 22.07.2020 року, на теперішній час задоволенню не підлягає.

Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні цього заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 174, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженню №0000914 від 22.07.2020 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1