Справа №173/1234/21
Провадження №1-в/173/105/2021
У Х В А Л А

іменем України

12 липня 2021 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

У складі: головуючого судді Бурхан С.М.

при секретареві Малоок Л.В.

за участю прокурора Красовицького С.В.

начальника

Верхньодніпровського МРВ Доценко Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Верхньодніпровську Дніпропетровської області клопотання Верхньодніпровського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку випробування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 червня 2020 року за ч. 1 ст. 186 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового строку 1 (один) рік, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 червня 2020 року за ч. 1 ст. 186 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового строку 1 (один) рік.

Начальник Верхньодніпровського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області підполковник внутрішньої служби Доценко Л.А. звернулася до суду з поданням про звільнення від призначеного покарання ОСОБА_1 посилаючись на те, що за час перебування на обліку ОСОБА_1 зарекомендував себе посередньо, іспитовий строк визначений вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 червня 2020 року закінчився 23.06.2021 року. 08 серпня 2020 року відносно ОСОБА_1 порушено кримінальне провадження №0000183 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 15 ч.2 ст.186 КК України, яке знаходиться на розгляді у Кіровському районному суді м. Дніпропетровська. Станом на 09.07.2021 року вирок по даному кримінальному провадженню не ухвалювався.

В судовому засіданні начальник Верхньодніпровського МРВ Доценко Л.А. клопотання підтримала, просила суд звільнити ОСОБА_1 від відбуття покарання з випробуванням у зв`язку з закінченням строку випробування.

Прокурор заперечував проти задоволення подання, просив у його задоволенні відмовити, оскільки засуджений не виконав покладених на нього судом обов`язків, а тому не довів своє виправлення.

Засуджений ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, вивчивши матеріали клопотання, вислухавши думку учасників процесу, дійшов наступного висновку:

Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 червня 2020 року ОСОБА_1 засуджено за ч. 1 ст. 186 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового строку 1 (один) рік з покладенням обов`язків відповідно до ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_1 був поставлений на облік у Верхньодніпровському МРВ та 27 серпня 2020 року ознайомлений з умовами та порядком відбування покарання з випробуванням, попереджений про правові наслідки у випадку ухилення або систематичного невиконання обов`язків, покладених на нього вироком суду та систематичне притягнення до адміністративної відповідальності.

28 серпня 2020 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, внесеного до ЄРДР 08 серпня 2020 року за №0000183.

За вимогами ч.1 ст.78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Із роз`яснень п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», вбачається, що частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Системний аналіз закону та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України свідчать, що вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання.

Судом враховується, що станом на час розгляду подання, кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 судом не розглянуто, вирок не постановлено, а за позицією Конституційного Суду України, сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнати як кримінальну відповідальність, оскільки особа не несе кримінальної відповідальності, доки її не буде визнано судом винною у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили (рішення від 27 жовтня 1999 року у справі № 1-15/99).

З матеріалів подання вбачається, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, скоєного під час іспитового строку, звільнення останнього від призначеного йому покарання з підстав закінченням іспитового строку на даний час є передчасним.

Суд вважає, що відмова у звільненні засудженого від призначеного покарання ніяким чином не порушує права особи, яка не вчинила злочин, так як не несе для цих осіб ніяких негативних правових наслідків.

Окрім цього, у разі винесення судом виправдувального вироку або закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_1 , щодо обвинувачення останнього у вчиненні кримінального правопорушення в період іспитового строку, орган пробації не позбавлений можливості повторно звернутись до суду з поданням про звільнення засудженого від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.

Між тим, безпідставне звільнення від покарання особи, яка в період іспитового строку вчинила новий злочин, порушує такі загальні засади кримінального провадження, як законність та рівність всіх перед законом і судом.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 78 КК України, 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В

У задоволенні подання начальника Верхньодніпровського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області підполковника внутрішньої служби Доценко Л.А. про звільнення засудженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання за ч. 1 ст. 186 КК України призначеного вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 червня 2020 року у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового строку 1 (один) рік - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя С.М.Бурхан