ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/573/21 Справа № 204/2265/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
законного представника підозрюваного ОСОБА_8 ,
захисників-адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, студента «Запорізького політехнічного коледжу», не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України у кримінальному провадженні № 0000081, -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2021 року було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції №6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , погоджене прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000081 від 23.03.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та обрано щодо останнього запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, без застосування електронного засобу контролю, строком на два місяці, тобто до 23 травня 2021 року включно.
Роз`яснено підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло де він проживає, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 такі обов`язки:
- з 21.00 до 06.00 годин не залишати без дозволу слідчого, прокурора або суду місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;
- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
- не відлучатися за межі місця де він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Рішення суду мотивоване тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, ризики, наведені в клопотанні слідчого частково доведені, тому, враховуючи дані про особу підозрюваного, а також те, стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків у вигляді переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків, інших учасників процесу у даному кримінальному провадженні чи перешкоджання іншим чином кримінальному провадженню, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час.
В апеляційній скарзі:
- прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
Зазначає, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, не одружений, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого Кримінальним кодексом України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, що дає підстави вважати, що ОСОБА_7 , усвідомлюючи невідворотність покарання, з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.
На думку прокурора, враховуючи сукупність вищевикладених обставин, а саме: наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні умисного, тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років; особу підозрюваного, застосування до ОСОБА_7 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, та виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
В апеляційному суді прокурор підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив їх задовольнити в повному обсязі.
Підозрюваний, його законний представник та захисники заперечували проти задоволення апеляційних вимог сторони обвинувачення, вважали ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши наявні матеріали, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Як видно з наданих матеріалів, слідчим відділом СВ відділенням поліції №6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ведеться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000081, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.03.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
ОСОБА_7 органом досудового розслідування інкриміновано те, що він керуючись злочинним умислом, спрямованим на незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, діючи спільно, за попередньою змовою, придбав у невстановлений органом досудового розслідуванням час, місці та спосіб, не встановлену кількість, особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабіс, у розфасованому вигляді, у 15 поліетиленових згортках та у 1 згортку із полімерного матеріалу, які залишив зберігати при собі з метою подальшого незаконного збуту. Після чого, 23.03.2021 року співробітниками поліції в період часу з 21:38 години до 22:49 години, ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, за адресою: м. Дніпро, по вулиці Уральська, поблизу будинку №17, де під час особистого обшуку було виявлено та вилучено заборонені предмети та речовини, а саме: чотирнадцять розфасованих поліетиленових згортків, та один поліетиленовий згорток. Згідно висновку експерта від 24.03.2021 року, речовина рослинного походження зеленого кольору, масою 3,2757 г, є канабісом та відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, який ОСОБА_7 придбав та зберігав при собі з метою збуту.
23.03.2021 року по вказаному кримінальному провадженню ОСОБА_7 в порядку ст. ст. 276-278 КПК України, повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
25.03.2021 року слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Оскаржуваною ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2021 року в задоволенні поданого клопотання слідчого було відмовлено та обрано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час.
Відповідно до ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону ним були дотримані у повному обсязі.
На переконання колегії судів ухвалюючи рішення слідчий суддя з достатньою повнотою врахував всі обставини, які відповідно до ст. ст. 177, 178, 184 КПК України могли вплинути на його висновки.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Обґрунтованими є висновки слідчого судді про доведеність наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Разом з тим, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , зокрема те, що останній є неповнолітнім, раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації у місті Запоріжжя, є студентом «Запорізького політехнічного коледжу», колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що стороною обвинувачення не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж винятковий у вигляді тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання ризикам, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Посилання в апеляційній скарзі прокурора та тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі доведеності його вини в інкримінованому злочині, відсутність міцних соціальних зв`язків, були ретельно перевірені та оцінені слідчим суддею, в сукупності з іншими доказами по справі. Сама по собі тяжкість кримінального правопорушення не може бути підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу.
В апеляційному суді прокурор пояснив, що ОСОБА_7 співпрацює зі слідством.
Порушень вимог чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді або її зміни, не встановлено.
Суд вірно дійшов висновку, що застосований запобіжний захід здатен в повній мірі забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 .
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема те, що у розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Отже, ухвала слідчого судді є законною, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора, - залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 303, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України у кримінальному провадженні № 0000081, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4