печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.01.2021 Печерський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
потерпілого - ОСОБА_11 ,
представника потерпілого ОСОБА_12 , ОСОБА_13
захисника - адвоката ОСОБА_14 ,
в присутності обвинуваченого - ОСОБА_15 ,
розглянувши матеріали по кримінальному провадженню №0004025 відносно
ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Сираї, Козелецького району, Чернігівської області,зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, працюючого фізичною особою-підприємцем, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
07 червня 2016 року близько 18 години 10 хвилин ОСОБА_15 керував технічно справним автомобілем марки «MITSUBISHI LANCER» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. А.Барбюса зі сторони вул. Філатова в напрямку вул. Тверської в м. Києві.
Під час руху ОСОБА_15 допустив порушення вимог п.п. 2.3(б), 16.11 та вимог дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху України, в яких зазначено:
-п.2.3 (б) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну;
-п.16.6 на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
Дорожній знак 2.1 «Дати дорогу» - воді повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_15 виявились в тому, що він, керуючи вказаним транспортним засобом перебуваючи на нерегульованому перехресті вул. А.Барбюса та вул. Ковпака, у місті Києві, під`їжджаючи до нерівнозначного перехрестя, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, продовжив рух не зменшуючи швидкість руху перед нерегульованим нерівнозначним перехрестям рухаючись в напрямку вул. Тверська в місті Києві, при цьому не надав дорогу транспортному засобу «SKODA OKTAVIA» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_11 , який рухався по вул. Ковпака по головній дорозі, позначеною дорожнім знаком 2.3 «Головна дорога» Правил дорожнього руху України.
Внаслідок зіткнення вказаних транспортних засобів водію автомобіля «SKODA OKTAVIA» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_11 спричинені тілесні ушкодження.
Згідно з висновком експерта № 1233/Е від 19.08.2016 р. у ОСОБА_11 виявлені наступні тілесні ушкодження:
- закрита травма лівого променево-зап`ясткового суглобу у вигляді перелому шиловидного відростка ліктьової кістки.
Вказана закрита травма лівого променево-зап`ясткового суглобу за ступенем тяжкості відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.
Локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони дією тупого предмету, могли утворитися в термін вказаний у постанові, тобто 07.06.2016 р. при транспортній травмі.
Порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_15 перебуває в причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_15 вину визнав повністю та пояснив, що 07 червня 2016 року близько 18 години 10 хвилин керував технічно справним автомобілем марки «MITSUBISHI LANCER» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись вказаним транспортним засобом по проїзній частині вул.. А.Барбюса зі сторони вул.. Філатова в напрямку вул.. Тверської в м. Києві по другорядній дорозі. Перед проїздом нерегульованого перехрестя з нерівнозначними дорогами несвоєчасно побачив автомобіль «SKODA OKTAVIA» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_11 , який рухався по вул.. Ковпака по головній дорозі та не дав дорогу вказаному транспортному засобу в результаті чого сталось зіткнення вказаних автомобілів.
Крім визнання своєї вини у вчиненні злочину, вина ОСОБА_15 підтверджується дослідженими під час судового засідання доказами:
- допитаний під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_11 показав, що 07 червня 2016 року близько 18 години 10 хвилин керував технічно справним автомобілем марки «SKODA OKTAVIA» д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись вказаним транспортним засобом по проїзній частині вул.. Ковпака по головній дорозі, автомобіль марки «MITSUBISHI LANCER» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі, не надав йому переваги в русі, в результаті чого сталось зіткнення вказаних автомобілів. Внаслідок зіткнення вказаних транспортних засобів йому спричинені тілесні ушкодження у виді закритої травми лівого променево-зап`ясткового суглобу у вигляді перелому шиловидного відростка ліктьової кістки та пошкоджено належний йому транспортний засіб.
- допитаний під час судового розгляду свідок ОСОБА_16 підтвердив, що автомобіль марки «MITSUBISHI LANCER» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі, не надав переваги в русі автомобілю марки «SKODA OKTAVIA» д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого сталось зіткнення вказаних автомобілів.
- даними протоколу огляду огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07.06.2016 р., з якого вбачається, що місцем ДТП є перехрестя вулиць А.Барбюса та Ковпака в м. Києві за участю автобілів «MITSUBISHI LANCER» д.н.з. НОМЕР_1 та «SKODA OKTAVIA» д.н.з. НОМЕР_2 . Під час огляду зазначених автомобілів виявленні їх механічні пошкодження.
- даними висновку експерта № 1233/Е від 19.08.2016 року, з якого вбачається, що у потерпілого ОСОБА_11 згідно записів в медичних картах, виявленні тілесні ушкодження: закрита травма лівого променево-зап`ясткового суглобу у вигляді перелому шиловидного відростка ліктьової кістки, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості як такі, що визвали тривалий розлад здоров`я. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупого твердого предмету, що і можливо при обставинах вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди;
Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_15 , що виразилась у порушенні правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_11 середньої тяжкості тілесні ушкодження, доведена повністю і його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_15 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, а саме, що ним вчинено з необережності злочин середньої тяжкості.
З даних про особу обвинуваченого ОСОБА_15 вбачається, що він має постійне місце проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні одну неповнолітню дитину, працює, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.
Обставиною, що пом`якшує покарання, у відповідності до ст. 66 КК України, судом визнається щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням наявності обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого,ступеня тяжкості вчиненого злочину, враховуючи особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, поведінку під час досудового розслідування та судового розгляду справи, суд знаходить можливим призначити ОСОБА_15 покарання у виді обмеження волі, строком на 1 (один) рік, що передбачено санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, без застосування додаткової міри покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_15 заявив клопотання про застосування відносно нього п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» та просив звільнити його від покарання, оскільки на день набрання чинності цим Законом в установленному законом порядку він має на утриманні неповнолітню дитину і не був позбавлений батьківських прав.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення ОСОБА_15 від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Потерпілий ОСОБА_11 та його представник заперечували щодо застосування амністії відносно обвинуваченого.
Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч. 2 ст. 86 КК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.
Відповідно до вимог п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», підлягають звільненню від відбування покарання особи, які визнанні винними у вчиненні необережного злочину , який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, які на день набрання чинності цим Законом в установленному порядку визнано інвалідами третьої групи.
Відповідно до ст. 10 зазначеного Закону України питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений (підсудний) або засуджений заперечує проти цього.
Особа, щодо якої вирішується питання про застосування амністії, дає свою згоду суду в усній чи письмовій формі з обов`язковим зазначенням цього в журналі судового засідання.
Згідно ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році» його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_15 вчинив з необережності злочин середньої тяжкості до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» (07.09.2017 року) і на зазначений день є особою, яка в установленеому законном порядку не позбавлена батьківських прав, що підтверджується листом Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації від 14.09.2020 р. № 100-100/ОП/С-790-2043, та батьком неповнолітньої доньки ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 15.02.2014 року.
Таким чином, ОСОБА_15 відноситься до осіб, які підпадають під дію п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Обставини, передбачені ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які б виключали можливість застосування амністії до ОСОБА_15 , судом не встановлені.
Клопотання про застосування положень про амністію ініціював сам засуджений, під час судового засідання наполягав на його задоволенні. Враховуючи вимоги, які викладені в ст. 10 Закону України «Про амністію в 2016 році», то суд зобов`язаний з`ясовувати наявність згоди на застосування цього акту саме у особи, щодо якої вирішується це питання. Надання ж згоди на за застосування положень законодавства про амністію з боку потерпілих не є обов`язковою.
Враховуючи, що ОСОБА_15 є особою, на яку поширюється дія Закону України «Про амністію в 2016 році» у зв`язку з тим, що на день набрання чинності цим Законом його в установленому законом порядку не позбавлено батьківських прав та він є батьком неповнолітньої доньки, кримінальне правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується не є тяжким або особливо тяжким, а також те, що Закон України «Про амністію в 2016 році» поліпшує становище обвинуваченого, зокрема, передбачає звільнення останнього від призначеного покарання, суд вважає необхідним клопотання обвинуваченого про його звільнення від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» задовольнити.
Судом роз`яснюється обвинуваченому ОСОБА_15 наслідки застосування амністії, а саме що в подальшому протягом десяти років до нього не може бути застосовано амністію.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Потерпілим ОСОБА_11 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_15 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність обвинуваченого ОСОБА_15 застрахована в ПАТ «УСК» Княжа Вієна Іншуранс Груп» на суму 50 000,00 грн., що підтверджується страховим полісом № АІ/8791961 від 06.11.2015 р. та в ПрАТ СК «Крона», що підтверджується договором страхування ДЦВ № 17-15-150 від 03.11.2015 р.
Страховик ПАТ «УСК» Княжа Вієна Іншуранс Груп» частково виконав свої зобов`язання, підтвердженні страховим полісом № АІ/8791961 від 06.11.2015 р., та виплатив потерпілому ОСОБА_11 страхове відшкодування в сумі 45 000,00 грн., що підтверджується цивільним позовом потерпілого ОСОБА_11 та листом ПАТ «УСК» Княжа Вієна Іншуранс Груп» від 28.07.2016 р. № 4159, страхове відшкодування в сумі 5 000,00 грн. не виплачено страховиком потерпілому ОСОБА_11 до теперішнього часу, тобто, ПАТ «УСК» Княжа Вієна Іншуранс Груп» є належним співвідповідачем по цивільному позову потерпілого ОСОБА_11 в межах страхової суми.
Страховик ПрАТ СК «Крона» не виконав свої зобов`язання, підтвердженні договором страхування ДЦВ № 17-15-150 від 03.11.2015 р., по виплаті потерпілому ОСОБА_11 страхового відшкодування в сумі 50 000,00 грн., підтвердивши листом від 25.09.2020 р. № 443 дійсність договору страхування ДЦВ № 17-15-150 від 03.11.2015 р., укладеного між ПрАТ СК «Крона» та обвинуваченим ОСОБА_15 , тобто, ПрАТ СК «Крона» є належним співвідповідачем по цивільному позову потерпілого ОСОБА_11 в межах страхової суми.
Це підтверджується судовою практикою Верховного Суду, зокрема у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, в якій вказано, що спрямування судової практики шляхом неврахування наявності договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності при вирішенні питання про відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою відповідальність відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» нівелює існування цього правового інституту як такого. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страховик бере на себе зобов`язання страхувальника в межах суми страхового відшкодування, а потерпілий має право вимоги до страховика. Звернення позивача з позовом про відшкодування шкоди в межах суми страхового відшкодування безпосередньо до страхувальника є підставою для відмови в позові.
Також, потерпілим ОСОБА_11 додано до цивільного позову в якості доказу звіт № 58/06/16 від 14.06.2016 р. про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) фізичної особи-підприємця ОСОБА_18 , складеного з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092. Вказаний звіт містить значні розбіжності між сумою вартості відновлювального ремонту КТЗ з врахуванням фізичного зносу та ВТВ (114 244,51 грн.) та сумою вартості матеріального збитку ( 207 432,11 грн.) та взагалі не містить суми вартості ліквідних та працездатних залишків автомобіля марки «SKODA OKTAVIA» д.н.з. НОМЕР_2 , на яку повинна зменшитись сума вартості матеріального збитку.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_18 неодноразово викликався в судове засідання для роз`яснення звіту № 58/06/16 від 14.06.2016 р. про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) та виправлення в ньому помилок для встановлення дійсної суми вартості матеріального збитку, завданої потерпілому ОСОБА_11 , але фізична особа-підприємець ОСОБА_18 жодного разу не з`явився в судове засідання, що унеможливило виправлення помилок у звіті та встановлення дійсної суми вартості матеріального збитку відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092.
Потерпілому ОСОБА_11 роз`яснюється можливість звернення до суду в порядку цивільного судочинства з позовом про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння кримінального правопорушення до ОСОБА_15 з залученням як співвідповідачів страховиків ПАТ «УСК» Княжа Вієна Іншуранс Груп» та ПрАТ СК «Крона».
Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 25 листопада 2019 року, відповідно до приписів ч. 6 ст. 170 КПК України, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), було накладено арешт на автомобіль "Mitsubishi Lancer" д.н.р. НОМЕР_1 VIN-номер НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_15 .
Приймаючи до уваги, що у задоволенні цивільного позову відмовлено, суд вважає за необхідне скасувати арешт щодо зазначеного майна.
Процесуальні витрати підлягають стягненню із засудженого.
Питання про речові докази вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_15 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік, без позбавлення права керування транспортними засобами.
Звільнити ОСОБА_15 від відбування призначеного за цим вироком покарання на підставі пункту «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Стягнути з ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, на проведення автотехнічної експертизи №264/ікт-694ат від 24.11.2016 в сумі 4233, 92 грн.
Скасувати арешт накладений ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 25 листопада 2019 року на автомобіль "Mitsubishi Lancer" д.н.р. НОМЕР_1 VIN-номер НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_15 .
В задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_11 відмовити.
Речові докази:
- оптичний диск з відеозаписом з камер відео спостереження, яка розташована на фасаді будинку АДРЕСА_3 ;
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Київським апеляційним судом.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1