Справа № 273/2440/20
Провадження № 1-кп/273/26/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.08.2020 року за №0000228 , по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Острожок Баранівського району Житомирської області, жителя та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, розлученого, освіта вища, працює начальником охорони ТОВ «Беріт ім. Шевченка», раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю прокурора Новоград-Волинської окружної прокуратури ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

19 серпня 2020 року близько 07 години 40 хвилин, ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем ЗАЗ 110558-42, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вулиці Станційній в с. Дубрівка Баранівського району Житомирської області в напрямку центру даного населеного пункту. Під час руху по вказаній вулиці поблизу будинку №33 водій ОСОБА_3 , в порушенні вимог п. 2.3 б) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року ( із внесеними змінами) далі ПДР, не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну; в порушенні вимог п. 10.1 ПДР, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; в порушення вимог п.12.1 ПДР не обрав безпечної швидкості руху з урахуванням дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; в порушенні вимог п. 11.3 ПДР, на заокругленні проїзної частини праворуч не впоравшись із керуванням автомобіля ЗАЗ 110558-42, реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив виїзд на смугу зустрічного руху, де зіткнувся із мотоблоком «Вепр», яким керував ОСОБА_5 у зустрічному напрямку.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій мотоблока ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота: саден на передній черевній стінці, гематоми м`яких тканин передньої черевної стінки, розміщення прямих м`язів живота з обох боків вище пупа, розриву прямого м`язу живота справа повного відриву частини тонкої кішки від брижі, розриву, гематоми, розміщення коріння брижі тонкої кишки, заочеревинна гематома справа, що супроводжувалось масивною крововтратою з гемперітонеумом, які в своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент їх спричинення.

Допитаний у ході судового провадження обвинувачений ОСОБА_3 , вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю за викладених у обвинувальному акті обставинах та суду надав наступні показання.

Так, 19 серпня 2020 року близько 07 години 40 хвилин, він керуючи технічно справним автомобілем ЗАЗ 110558-42, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вулиці Станційній в с. Дубрівка Баранівського району Житомирської області в напрямку центру даного населеного пункту. Під час руху по вказаній вулиці поблизу будинку №33, не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, а саме: сонце засліпило передне скло автомобіля і перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, на заокругленні проїзної частині праворуч не впоравшись із керуванням автомобіля, допустив виїзд на смугу зустрічного руху, де зіткнувся із мотоблоком «Вепр», яким керував ОСОБА_5 у зустрічному напрямку. Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 , зазначив, що про вчинене він щиро шкодує, завдану шкоду відшкодував у повному обсязі, а також просив суд не позбавляти його права керувати транспортними засобами, оскільки у своїй роботі він потребує постійного користування автомобілем.

Потерпілий ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, претензій до обвинуваченого не має, оскільки останній відшкодував шкоду в повному обсязі, просив суворо не карати.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Також судом з`ясовано чи правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції.

Одночасно, обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи та оцінюючи обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що стороною обвинувачення доведено поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_3 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, а тому його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілому.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Суд враховує, що у постановах Верховного суду звернута увага на те, що відповідно до ст. 50, ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Таким чином, судом враховано те, що обвинувачений ОСОБА_3 , раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, за місцем роботи характеризується позитивно. Відповідно до довідки № 1004 від 15.09.2020 року, ОСОБА_3 , на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд

враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2004 слідує, що у кожному випадку призначення покарання за ч. 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керування транспортними засобами.

Санкція ч. 2 ст. 286 КК України з урахуванням конкретних обставин справи надає можливість суду як призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи. Вказане положення Закону України про кримінальну відповідальність носить альтернативний характер застосування і не є обов`язковим для суду.

У ході судового провадження встановлено, що обвинувачений є особою раніше не судимою, характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває. Потерпілий ОСОБА_5 , не наполягав на суворій мірі покарання та на додатковому покаранні. Обвинувачений відповідно до характеристики з місця роботи працює на посаді начальника охорони ТОВ «Біріт ім. Шевченка» з 2017 року, дане підприємство займається сільськогосподарським виробництвом, а тому обвинувачений у своїй діяльності потребує постійного користування транспортним засобом. З урахуванням вказаного та враховуючи всі зазначені обставини у їх сукупності, суд вважає за можливе не призначати обвинуваченому ОСОБА_3 , додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а саме те, що останній раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередоьо, ставлення до вчиненого, поведінку у ході судового провадження, відшкодування шкоди, думку потерпілого у частині призначення міри покарання, а тому суд переконаний, що саме покарання у виді позбавлення волі на певний строк призначене ОСОБА_6 , зі звільненням останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням, буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченоним, так і іншими особами.

Арешт накладений ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 21.08.2020 року підлягає скасуванню.

У порядку ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 , підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання, щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 371, 374 КПК України, ст. ст. 65 КК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (три ) роки позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 , обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироку законної сили не обирати.

Речові докази, а саме:

Автомобіль марки ЗАЗ 110558-42, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , жительці села Великоселецьке Оржицького району, Полтавської області, який перебуває у користуванні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 - повернути ОСОБА_3 .

Мотоблок «Вепр»,без реєстраційного номеру повернути власнику ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_2 , процесуальні витрати за проведення судових експертиз: технічного стану транспортного засобу № 11/2-935 від 01.10.2020 року в сумі 1307 грн.60, транспортно-трасологічної експертизи №11/2-934 від 06.10.2020 року в сумі 1634 грн.50 коп., механізму та обставин ДТП 11/2-981 від 09.10.2020 року в сумі 1307 грн.60 коп. на користь держави на загальну суму 4249 грн.70 коп.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вручити копію вироку обвинуваченому та прокурору - негайно.

Учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні копію вироку суду надіслати поштою не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1