Справа № 127/6910/21
Провадження №11-сс/801/242/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7
та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19.03.2021 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.03.2021 р. за №0000231, якою задоволено частково клопотання слідчого СВ Відділу поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці Вінницької області, українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Слідча ОСОБА_9 звернулася до суду з вказаним клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_6 , мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_10 17.03.2021 близько 15:40 год. зайшли у приміщення аптеки «Оптові ціни», що знаходиться по АДРЕСА_3 , де помітили раніше невідомого їм ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В цей час у ОСОБА_10 та ОСОБА_7 виник спільний злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння майном ОСОБА_11 , для чого вони вступили між собою у попередню змову. Реалізуючи цей умисел та попередню змову, діючи з корисливих спонукань, повторно, опираючись на дії один одного, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що ОСОБА_11 є особою похилого віку, попрямували до нього, коли той сидів на лавці у приміщенні вищевказаної аптеки та складав придбані медикаменти.
Далі, ОСОБА_10 , діючи за попередньою домовленістю із ОСОБА_7 , залишився стояти біля вхідних дверей аптеки, а ОСОБА_7 , раптово підійшовши до ОСОБА_11 , вихопив поліетиленовий пакет, який знаходився на лавці біля ОСОБА_11 , всередині якого знаходились: пенсійне посвідчення, паспорт громадянина України, водійське посвідчення, ідентифікаційний код платника податків, видані на ім`я ОСОБА_11 , грошові кошти у сумі 1950 гривень, купюрами номіналом по 200, 100 та 50 гривень, та, незважаючи на крики ОСОБА_11 , почав бігти до виходу. Після цього ОСОБА_10 відчинив двері вищевказаної аптеки і вони разом з ОСОБА_7 вибігли із приміщення з викраденим майном.
Після цього ОСОБА_10 та ОСОБА_7 залишили місце скоєння злочину. Внаслідок таких їх дій завдано ОСОБА_11 матеріальної шкоди на суму 1950,00 грн.
За підозрою у скоєнні даного злочину в порядку ст. 208 КПК України 17.03.2021 0 20:00 год. ОСОБА_7 затримано та 18.03.2021 повідомлено про підозру.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованому йому злочину, повністю підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, а саме: Оглядом місця події за адресою: м. Вінниця, площа Привокзальна, 1;Допитами свідків та потерпілого; протоколом впізнання проведеними з свідками та потерпілим; протоколом затримання в порядку ст.208 КПК України , іншими матеріалами кримінального провадження.
ОСОБА_7 підозрюється у вчинені тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.186, КК України, яке карається позбавленням волі на строк від двох до шести років.
Слідча зазначила, що враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_7 , який хоча відповідно до ст. 89 КК України є таким, що не має судимості, однак відносно нього 21.09.2020 та 09.12.2020 до Вінницького міського суду з обвинувальними актами направлено кримінальні провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.185 КК України, проте, належних висновків після цього не зробив та знов обґрунтовано підозрюється у вчиненні корисливого тяжкого кримінального правопорушення, а тому наявні усі підстави вважати про схильність останнього до вчинення протиправних діянь. Крім того, ОСОБА_7 офіційно не працює, в нього відсутнє постійне джерело доходу, а тому вказані обставини дають підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України та виконанню на підозрюваним ОСОБА_7 покладених обов`язків.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав за обставин, викладених в ньому, та просив клопотання задовольнити. На питання суду, зазначив, що зазначені у клопотанні дані щодо місця проживання та реєстрації ОСОБА_7 є технічною помилкою, на підтвердження чого надав копію паспорта ОСОБА_7 .
Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання, просили відмовити у повному обсязі.
Адвокат ОСОБА_8 зазначив, що підозра не обґрунтована, кваліфікація злочину невірна, ризики не доведені. Крім того ОСОБА_7 вважається таким, що не має судимості, має постійне місце проживання.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19.03.2021 року клопотання задоволено частково.
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах досудового розслідування, з моменту затримання строком 60 (шістдесят) днів, а саме: до 20:00 години 15 травня 2021 року.
Одночасно визначено розмір застави в сумі 45400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена у визначеному порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Визначено, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
У разі внесення застави зобов`язано підозрюваного ОСОБА_7 виконувати обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання закордонний паспорт та інші документи, які дають право на виїзд за кордон.
В іншій частині вимог клопотання відмовлено.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено на час дії ухвали суду.
Упродовж застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено утримувати ОСОБА_7 у Вінницькому СІЗО Вінницької установи виконання покарань №1 УДПтСУ у Вінницькій області.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19.03.2021 року скасувати та відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою звільнивши затриману особу із зали суду.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що до слідчого судді було доставлено затриманого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте він не може вважатись особою, якій у порядку, передбаченими статтями 276-279 КПК України повідомлено про підозру, оскільки повідомлення про підозру слідчим за погодженням з прокурором повідомлено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що слідчому судді було наголошено. Проте, ні слідчий, ні прокурор клопотання про застосування запобіжного заходу від 19.03.2021 р. не доповнили, не змінили та не замінили новим клопотанням. Слідчий суддя в свою чергу розцінив ці розбіжності, як технічну помилку, не враховуючи заперечення сторони захисту, обрав запобіжний захід особі, яка не є в даному випадку підозрюваною особою, оскільки є відмінною особі, якій вручалось клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що вказує на неповноту судового розгляду. Також жоден ризик, передбачений ст.177 КПК України ні слідчим, ні прокурором не доведено. Вважає, що наявність у Вінницькому міському суді різних кримінальних проваджень відносно ОСОБА_7 , а також те, що підозра і клопотання про застосування запобіжного заходу стосуються особи 1981 року народження, не можуть братися до уваги.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.
Підозрюваний ОСОБА_7 апеляційну скаргу свого захисника підтримав і також просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.
Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді суду першої інстанції без змін, вважає її законною та обґрунтованою.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступ захисника, підозрюваного, заперечення прокурора, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Статтею 29 Конституції України визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно вимог ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.
За частиною першою та п.9 ч.2 ст.131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Перевіряючи в апеляційному порядку ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19.03.2021 року судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону судом дотримані.

Слідчий суддя належно обґрунтував своє рішення щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 строком на 60 днів, а саме до 20:00 години 15.05.2021 року з визначенням останньому застави в розмірі 45 400 гривень.

Вирішуючи питання щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави слідчий суддя суду першої інстанції встановив та виходив з того, що ОСОБА_7 , який хоча відповідно до ст.89 КК України є таким, що не має судимості, однак відносно нього 21.09.2020 та 09.12.2020 до Вінницького міського суду з обвинувальними актами направлено кримінальні провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.185 КК України, проте, належних висновків після цього не зробив та знов обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного корисливого кримінального правопорушення, крім того, надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, що ОСОБА_7 має антисоціальну поведінку, низькі соціально стримуючі фактори, відсутні джерела постійного доходу, що підтверджує наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ОСОБА_7 може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Слідчий суддя прийняв за ґрунтовні доводи прокурора те, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможуть запобігти його спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.
Також вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особисте зобов`язання.
Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язалися за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу, не знайшлося, а тому слідчий суддя вважав, що застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особиста порука не виявляється можливим.
Також слідчий суддя вважав за неможливе застосування останньому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки ОСОБА_7 зможе переховуватися від органів досудового розслідування суду або вчинити інше кримінальне правопорушення.
Разом з тим, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи особу ОСОБА_7 , його матеріальний стан та характер вчиненого злочину, завдану шкоду, прийшов до висновку, що достатньої для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, передбачених названим Кодексом буде застава саме у вигляді 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 45 400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень, а не в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, про що ставить питання в своєму клопотанні слідчий.

Так, за частиною першою та п.9 ч.2 ст.131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.
У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.
Згідно ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якої підозрюється особа.
При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу відповідно до ст.178 КПК України, суд, крім наявності ризиків, зобов`язаний оцінити в сукупності серед інших такі обставини: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, яке відповідно ст.12 КК України віднесено до тяжкого злочину.
Це узгоджується також із з нормою п.4 ч.2 ст.183 КПК України, за змістом якої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції, що розглядаючи клопотання слідчого, як того вимагає закон було встановлено наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Тому з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді суду першої інстанції були всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового слідства та/або суду, продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення. Також слідчий суддя суду першої інстанції, враховуючи вимоги ст.29 Конституції України, ст.5 Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, в повній мірі дослідив і дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 його вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання підозрюваного, а також інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.
Апеляційний суд погоджується, що встановлені слідчим суддею суду першої інстанції обставини свідчать про відсутність у підозрюваного соціально-стримуючих чинників та схильність до вчинення злочинів.
Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Таким чином, беручи до уваги характер та обсяг висунутого звинувачення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим, поведінку підозрюваного у взаємозв`язку з можливими ризиками, на які вказано слідчим та не спростовані стороною захисту, а також даними про особу підозрюваного,який в силу ст.89 КК України є не судимим, проте раніше двічі засуджувався за вчинення злочинів, за які його суд на підставі ст.75 КК України звільняв від відбування покарання з випробуванням, а також наявність у Вінницькому міському судді Вінницької області на розгляді кримінальних проваджень від21.09.2020 та 09.12.2020 не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, а тому висновок слідчого судді суду першої інстанції про необхідність застосування щодо підозрюваного саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є правильним та обґрунтованим, оскільки встановлені ним обставини дають підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Суд апеляційної інстанції не може погодитися з доводами захисника підозрюваного про те, що стороною обвинувачення не доведено необхідність для обрання найбільш суворого запобіжного заходу для запобігання зазначеним слідчим у клопотанні ризикам, оскільки вважає, що прокурором не доведенонаявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які виправдовують застосування відносно ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу.

Так, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).
На думку колегії суддів доводи захисника щодо відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного є непереконливими, оскільки належні докази, які б свідчили про достатні стримуючі фактори в матеріалах провадження відсутні.
Також колегія суддів вважає неспроможними доводи апеляційної скарги захисника щодо неповноти судового розгляду слідчим суддею вказаного клопотання з тих підстав, що суд обрав запобіжний захід особі, яка не може вважатися підозрюваною в силу вимог ст.276-279 КПК України, та є відмінною особі, якій вручалось клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а доповнення, зміна або заміна новим клопотанням про застосування запобіжного заходу станом на 19.03.2021 не відбулась.
Як було встановлено в ході судового розгляду слідчим суддею суду першої інстанції, так і апеляційним судом, що також не заперечувалось стороною захисту, підозрюваний ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є тією ж самою особою, що й підозрюваний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В матеріалах судового провадження наявна постанова слідчого СВ ВП №1 Вінницького РУП ГУ НП у Вінницькій області старшого лейтенанта ОСОБА_9 від 18.03.2021 року, про уточнення анкетних даних (а.п.33), в якій зазначено, що всі документи у кримінальному провадженні №0000231 від 17.03.2021 вважати із зазначенням даних підозрюваного ОСОБА_7 , що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Так, у відповідності до п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Також відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.
Згідно ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Встановлено, що при визначенні розміру застави відносно підозрюваного ОСОБА_7 слідчий суддя вищезазначених вимог закону дотримався.
За таких обставин, колегія суддів враховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні Великої палати Європейського суду від 08.01.2008 у справі «Мангурас проти Іспанії» дійшла до переконання, що застава у визначеному слідчим суддею суду першої інстанції розмірі забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги захисника викладених в ній висновків суду не спростовують.
Порушень правових позицій Європейського суду з прав людини чи істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419,422 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19.03.2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави відносно підозрюваного ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України - залишити без змін.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4