Справа № 303/228/13-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
представника потерпілих ОСОБА_6
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8
захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10
обвинуваченого ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 23.11.2012 року, про обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
У провадженні Ужгородського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 23.11.2012 року, про обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_11 заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_7 строку тримання під вартою, оскільки такий спливає 24.11.2018 року. В обгрунтування клопотання щодо продовження строку тримання під вартою зазначив, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченим запобіжний захід у виді тримання під вартою, не відпали, наявні ризики того, що ОСОБА_9 та ОСОБА_7 будуть переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків злочину, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином, можуть вчинити інше кримінальне правопорушення, знищити докази які доводяться вагомістю доказів про вчинення ОСОБА_9 та ОСОБА_7 інкримінованих їм кримінальних правопорушень, тяжкістю покарання, яке їм загрожує.

Представник потерпілих ОСОБА_6 , підтримав клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_12 - адвокат ОСОБА_10 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою його підзахисному, просив у задоволенні клопотання відмовити, оскільки ризики, визначені ст. 177 КПК України, відсутні, його підзахисний не має наміру переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином, чи вчинити інше кримінальне правопорушення та просив суд замінити запобіжний захід на більш м"який, а саме домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою його підзахисному, просив у задоволенні клопотання відмовити, оскільки ризики, визначені ст. 177 КПК України, відсутні, та на сьогоднішній день є надуманими, його підзахисний не має наміру переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином, чи вчинити інше кримінальне правопорушення та просив суд замінити запобіжний захід на більш м"який, а саме домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження по заявленому клопотанню прокурора про продовження ОСОБА_9 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 2.09.2018 року обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою по 24.11.2018 року включно.

У зв`язку зі спливом строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_9 та ОСОБА_7 суд зобов`язаний розглянути питання щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , суд також враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів (п. 35 рішення ЄСПЛ № 12369/86 від 26.06.1991 року "Летельє проти Франції).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Одночасно, в рішенні Харченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом свободи особистості.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, в тому числі особливо тяжких, пов"язаних з позбавленням життя людини, суспільну небезпеку злочинів у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_9 та ОСОБА_7 та тяжкість покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі, що загрожує їм у разі визнання їх винними у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, враховуючи, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченим запобіжний захід у виді тримання під вартою не відпали, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, застосування до обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_7 інших більш м"яких запобіжних заходів буде недостатнім для забезпечення запобігання цих ризиків.

А тому, з урахуванням вищенаведеного, та того, що судове провадження не завершено, суд приходить до переконання про необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст. 176-178, 331, 369-372 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_7 строку тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , на період судового розгляду кримінального провадження, по 19 січня 2019 року включно.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Борислав Львівської області, мешканця АДРЕСА_2 , на період судового розгляду кримінального провадження, по 19 січня 2019 року включно.

Копію ухвали надіслати начальнику ДУ" Закарпатської УВП (№ 9)".

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3