Провадження № 1-кп/344/586/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом щодо

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Познань Республіки Польща, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого заступником директора туристичної агенції «Станіслав тур», одруженого, на утриманні малолітня дитина, раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.357, ч.3 ст.332 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_12 вчинив незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом, а також організацію незаконного переправлення особи через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, з корисливих мотивів.

Кримінальні правопорушення вчинено за наступних обставин.

В серпні 2019 року ОСОБА_12 , будучи працівником туристичної агенції «Станіслав тур» по АДРЕСА_2 та отримуючи в клієнтів їх особисті документи для організації виготовлення їм віз з метою виїзду за кордон, вирішив заволодіти паспортом громадянина України в одного з клієнтів з метою його подальшого використання під час виготовлення іншим особам підроблених документів для незаконного переправлення їх через державний кордон України.

Так, в кінці липня 2019 року в туристичну агенцію «Станіслав тур» по вул. Січових Стрільців, 58, що в м. Коломия звернувся ОСОБА_13 з метою виготовлення йому візи для виїзду за кордон. Для цього останній передав працівникові агенції ОСОБА_12 свої паспорти громадянина України, серії НОМЕР_2 , виданий 19.02.2012 Ірпінським МВ УДМС України в Київській області, та громадянина України для виїзду за кордон, номер НОМЕР_3 , виданий 01.08.2014 року.

В кінці серпня 2019 року ОСОБА_12 , маючи при собі вищевказані паспорти громадянина України та громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, незаконно заволодів ними шляхом привласнення та, утримуючи дані документи в себе, в подальшому їх використав для виготовлення підроблених документів ОСОБА_14 з метою незаконного переправлення останнього через державний кордон України.

Крім того, в кінці серпня 2019 року ОСОБА_12 , будучи працівником туристичної агенції «Станіслав тур» по АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, вирішив незаконно переправити громадянина Російської Федерації через державний кордон України.

Так, в зазначений період часу до ОСОБА_12 , який знаходився в приміщенні туристичної агенції « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по АДРЕСА_2 , звернувся громадянин Російської Федерації ОСОБА_14 з проханням переправити його через державний кордон України за відповідну винагороду. ОСОБА_12 погодився на пропозицію ОСОБА_14 та, діючи з корисливих спонукань, домовився з ОСОБА_14 незаконно переправити його через державний кордон України за грошові кошти в сумі 2000 євро.

ОСОБА_12 з метою реалізації свого злочинного наміру, для безперешкодного перетину державного кордону України ОСОБА_14 , з корисливих мотивів, організував йому виготовлення у відділенні ДП «Документ», що в м. Івано-Франківську паспорта громадянина України для виїзду закордон з іншими анкетними даними на громадянина України ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , використавши його паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 19.02.2012 Ірпінським МВ УДМС України в Київській області та паспорт громадянина України для виїзду за кордон номер НОМЕР_3 , виданий 01.08.2014, якими він незаконного заволодів.

06 вересня 2019 року о 12 год 42 хв ОСОБА_12 для організації незаконного переправлення через державний кордон України прибув разом із ОСОБА_14 у відділення ДП «Документ» по вул. Незалежності, 44 м. Івано-Франківськ, де ОСОБА_12 з метою засвідчення особи та виготовлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, умисно надав ОСОБА_14 паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_13 серії НОМЕР_2 виданого 19.02.2012 Ірпінським МВ УДМС України в Київській області та паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_13 для виїзду за кордон номер НОМЕР_3 , виданий 01.08.2014.

ОСОБА_14 , перебуваючи у відділенні ДП «Документ» по вул. Незалежності, 44 у м. Івано-Франківську, діючи відповідно до порад ОСОБА_12 , представився ОСОБА_13 та подав працівникам ДП «Документ» паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_13 , серії НОМЕР_2 , виданого 19.02.2012 Ірпінським МВ УДМС України в Київській області та паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_13 для виїзду за кордон, номер НОМЕР_3 , виданий 01.08.2014, які йому не належать, для виготовлення йому паспорта громадянина України для виїзду закордон під іменем ОСОБА_13 .

За вказані злочинні дії ОСОБА_12 отримав від ОСОБА_14 грошові кошти в сумі 500 євро в якості завдатку.

В подальшому 11.09.2019 працівники відділення ДП «Документ», що в м. Івано-Франківську по вул. Незалежності, 44, матеріали щодо яких виділені в окреме кримінальне провадження, не пересвідчившись в особі ОСОБА_14 , виготовили йому через УДМС України в Івано-Франківській області паспорт громадянина України для виїзду за кордон номер НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

16 вересня 2019 року о 14 год 17 хв ОСОБА_12 неподалік приміщення офісу туристичної агенції, що в м. Коломия, вул. С. Стрільців, 58 зустрівся з ОСОБА_14 , з яким на власному автомобілі «Chevrolet», модель «Aveo», державний номерний знак НОМЕР_5 , поїхали в м. Івано-Франківськ для отримання ОСОБА_14 виготовленого паспорта громадянина України для виїзду за кордон із зміненими анкетними даними та подальшої поїздки і безпосереднього перевезення через державний кордон України.

Цього ж дня, о 17 год 46 хв ОСОБА_15 разом із ОСОБА_14 прибули у відділення ДП «Документ» по вул. Незалежності, 44 в м. Івано-Франківську, де ОСОБА_14 , будучи скоординованим згідно вказівок ОСОБА_15 , представляючись працівникам відділення ОСОБА_13 та надаючи їм для посвідчення своєї особи паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_13 , який йому надав ОСОБА_12 , отримав на себе паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , номер НОМЕР_4 , виданий 11.09.2019.

Вийшовши із приміщення відділення ДП «Документ» ОСОБА_14 заплатив ОСОБА_12 за організацію незаконного його переправлення через державний кордон України решту грошей, згідно попередньої домовленості, в загальній сумі 1500 євро.

Після цього, ОСОБА_12 , доводячи свій злочинний намір до кінця, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного переправлення громадянина Російської Федерації ОСОБА_14 через державний кордон України по підробленому паспорту громадянина України для виїзду закордон, сів з ОСОБА_14 у власний автомобіль «Chevrolet», модель «Aveo», державний номерний знак НОМЕР_5 та направився з ОСОБА_14 до пункту перетину державного кордону України.

01 березня 2021 року прокурором Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_12 у присутності його захисника ОСОБА_11 укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_12 беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.357 та ч.3 ст.332 КК України, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, враховуючи відсутність претензій у потерпілого від кримінального правопорушення, відсутність матеріальних та моральних збитків, а також те, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, сторони угоди узгодили покарання за ч.3 ст.357 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 850 гривень, за ч.3 ст.332 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 гривень, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю, без конфіскації майна. На підставі ст.70 КК України, шляхом повного складання призначених покарань, призначити ОСОБА_12 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді штрафу в розмірі 3050 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 850 гривень, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю, без конфіскації майна.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 свою вину у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень визнав повністю та беззастережно, згоду на застосування узгодженого виду покарання підтримав, а угоду про визнання винуватості від 01 березня 2021 року просив затвердити. Наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, який буде застосовано до нього в разі затвердження укладеної угоди, та виключні підстави оскарження вироку розуміє. Вказав, що угоду про визнання винуватості укладено в присутності його захисника ОСОБА_11 . Розкаявся у вчиненому, активно сприяв досудовому розслідуванню.

Захисник ОСОБА_11 підтримала думку свого підзахисного.

Потерпілий ОСОБА_13 у судове засідання не з`явився, 25.02.2021 надав письмову згоду прокурору ОСОБА_9 на укладення ним із ОСОБА_12 угоди про визнання винуватості, не заперечує щодо призначення ОСОБА_12 покарання у вигляді штрафу, збитки не завдано, претензій до обвинуваченого не має.

Прокурор вважає, що угода відповідає встановленим вимогам закону і повинна бути затверджена судом з призначенням узгодженого сторонами покарання.

Суд, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_12 під час розгляду кримінального провадження суть обвинувачення та вид узгодженого покарання, його права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України та наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, з`ясувавши при цьому, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, статей 468-475 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду, а також роз`яснивши сторонам, що у такому випадку вони будуть обмежені в підставах апеляційного та касаційного оскарження вироку, прийшов до висновку, що сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого відносно визнання винуватості та укладенні відповідної угоди немає і це не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз чи обіцянок.

Суд також враховує наступне.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_12 в судовому засіданні визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком (ч.3 ст.357 КК України) та тяжким злочином (ч.3 ст.332 КК України), та виходячи з положень статей 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості при викладених вище обставинах може бути укладена.

Зміст угоди відповідає положенням обвинувального акта та вимогам ст.472 КПК України, а обвинувачення, з яким погоджується обвинувачений ОСОБА_12 , є обґрунтованим і свідчать про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, що підтверджуються доказами та відповідає фактичним обставинам, не суперечить інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб.

Правильною є і узгоджена сторонами кваліфікація діянь обвинуваченого за ч.3 ст.357, ч.3 ст.332 КК України, так як обвинувачений ОСОБА_12 вчинив незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом, а також організацію незаконного переправлення особи через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, з корисливих мотивів, що ґрунтується на зазначених вище обставинах кримінальних правопорушень і відповідно до ст.349 КПК України при визнанні обвинуваченим своєї вини не потребує підтвердження іншими доказами.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_12 за місцем роботи та місцем проживання характеризується позитивно, працює заступником директора туристичної агенції «Станіслав тур», одружений, на утриманні має одну малолітню дитину - ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , раніше не судимий, на обліках в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

При узгодженні покарання сторонами враховано як ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого, так і особу обвинуваченого, фактичні обставини вчинених правопорушень, як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України, визнано щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень. Також згідно ч.2 ст.66 КК України сторони обґрунтовано вважають за можливе обставинами, що пом`якшують покарання, також визнати відсутність претензій у потерпілого від кримінального правопорушення, відсутність матеріальних та моральних збитків, а також те, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності. Обставин, що обтяжують покарання не встановлено, що відповідає як закону, так і фактичним даним кримінального провадження.

За таких обставин, визначаючись у призначенні основного покарання, сторони обґрунтовано вважають за можливе призначити обвинуваченому покарання за ч.3 ст.357 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 850 гривень, та за ч.3 ст.332 КК України відповідно до ст.69 КК України перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції ч.3 ст.332 КК України та призначити основне покарання у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 гривень, у межах, встановлених для такого виду покарання в Загальній частині КК України, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю та без конфіскації майна. На підставі ст.70 КК України, шляхом складання призначених покарань, визначити ОСОБА_12 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді штрафу в розмірі 3050 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 850 гривень, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю та без конфіскації майна.

Зважаючи на те, що у даному кримінальному провадженні відсутні претензії у потерпілого, а також матеріальні та моральні збитки, сторони обґрунтовано погоджуються на призначення ОСОБА_12 покарання без призначення додаткових покарань, передбачених в санкції ч.3 ст.332 КК України, а саме позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю та конфіскації майна, як обов`язкових.

Суд, визначаючись у питанні можливості затвердження угоди виходить з того, що кваліфікація діянь ОСОБА_12 за ч.3 ст.357, ч.3 ст.332 КК України є правильною, а запропоноване угодою покарання також відповідає положенням ст.65 КК України щодо тяжкості кримінальних правопорушень, суд вважає обґрунтованим призначення покарання за ч.3 ст.357 КК України у виді штрафу, та призначення основного покарання за ч.3 ст.332 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю, без конфіскації майна, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, конкретних обставин справи, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також обставин, що пом`якшують покарання, якими згідно ч.1 та ч.2 ст.66 КК України суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, відсутність претензій у потерпілого від кримінального правопорушення, відсутність матеріальних та моральних збитків, а також те, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи інших дій, ніж ті, що передбачені в угоді, відповідає фактичним обставинам правопорушення, не суперечить інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, відповідає встановленим національними та міжнародними законодавчими актами вимогам і підлягає затвердженню з призначенням узгодженої сторонами міри покарання.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз відповідно до ч.2 ст.124 КПК України покласти на обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлявся. Запобіжний захід щодо ОСОБА_12 у виді застави до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Питання речових доказів слід вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100, 124, 368, 370, 373, 374, 468-476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Угоду про визнання винуватості від 01 березня 2021 року, укладену між прокурором Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_12 - затвердити.

ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.357, ч.3 ст.332 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.3 ст.357 КК України штраф в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

- за ч.3 ст.332 КК України із застосуванням ст.69 КК України штраф в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю, без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України визначити ОСОБА_12 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання призначених покарань - штраф в розмірі 3050 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 51 850 (п`ятдесят одна тисяча вісімсот п`ятдесят) гривень, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю, без конфіскації майна.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_12 у виді застави - до набрання вироком законної сили залишити без змін. Після набрання вироком законної сили заставу у розмірі 115 260 грн, що внесена 03.10.2019 за ОСОБА_12 - повернути заставодавцю ОСОБА_17 .

Стягнути з ОСОБА_12 в дохід держави із зарахуванням на рахунок UA0009612, отримувач: ГУК в Івано-Франківській обл. /ТГ м.Івано-Франківськ/24060300, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код отримувача: 37951998, код класифікації доходів: 24060300 "Інші надходження" - 4396 грн 28 коп процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення судових експертиз № СЕ 19/109/10-33БЛ/19 від 08.10.2019 та № СЕ 19/109/09-227ТД/19 від 24.10.2019.

Речові докази: згідно постанови від 17.09.2019: дві картки «ПриватБанку» та автомобіль марки «Chevrolet», модель «Aveo», державний номерний знак НОМЕР_5 повернути обвинуваченому ОСОБА_12 ; згідно постанови від 28.10.2019: 10 DVD-R дисків зберігати при матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення; грошові кошти 28 купюр номіналом 50 євро та 1 купюра номіналом 100 євро, - повернути законному володільцю СБ України згідно протоколу огляду особи, залученої до конфіденційного співробітництва та вручення їй грошових коштів від 16.09.2019; інші речі й документи згідно постанови від 28.10.2019 повернути обвинуваченому ОСОБА_12 .

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 17.09.2019 на майно: дві картки «ПриватБанк» та автомобіль марки «Chevrolet», модель «Aveo», державний номерний знак НОМЕР_5 , який вилучено в ОСОБА_12 під час обшуку - до вступу вироку в законну силу залишити без змін, після набрання вироком законної сили скасувати.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його оголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Суддя О.Зеленко