Провадження № 11-кп/4820/538/21
Справа № 686/1476/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 липня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, апеляційні скарги обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 червня 2021 року,-

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою клопотання прокурора задоволено.

Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 по 23 серпня 2021 року включно.

В разі внесення ОСОБА_7 застави в розмірі 157650 грн. на нього будуть покладені такі обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до суду,

-не відлучатися із населеного пункту де він проживає без дозволу суду,

-повідомляти суд про зміну місця проживання,

-утриматись від спілкування із свідками та потерпілим у даному провадженні,

-здати уповноваженому органу на зберігання свій паспорт чи інші документи, що мають право на в`їзд в України чи виїзд з України.

Суддя мотивував своє рішення тим, що обвинувачений вказав, що місця проживання в Україні немає, він раніше судимий, обвинувачується у вчиненні злочину, під час іспитового строку за попереднім вироком, соціальні зв`язки у нього відсутні, що є підставою для задоволення клопотання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою обрати йому запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Вважає, що суддя безпідставно продовжив строк запобіжного заходу щодо нього, оскільки потерпілий вже допитаний, а всі інші ризики є надуманими, та суддею не перевірені.

Крім того, у нього встановлена форма закритого туберкульозу, що є підставою для зміни йому запобіжного заходу, оскільки в умовах слідчого ізолятора він не може знаходитися.

Звертає увагу, що в матеріалах справі невірно вказана інформація стосовно нього, що є суттєвим при розгляді справи.

Захисник ОСОБА_8 , в поданій апеляційній скарзі, просить оскаржувану ухвалу скасувати, ухвалити нову, якою змінити обраний ОСОБА_7 запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

Звертає увагу, що в оскаржуваному рішенні відсутні дані обвинуваченого, статті, за якими обвинувачується ОСОБА_7 , та не наведені мотиви прийнятого суддею рішення, що є суттєвим порушенням КПК України.

Зазначені в оскаржуваній ухвалі ризики, не відповідають фактичним обставинам, оскільки ОСОБА_7 знаходячись під вартою не може впливати на потерпілу, вчиняти інші злочини, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому такі ризики є необгрунтованими та безпідставними.

Вказує, що судом першої інстанції не дотримано вимог ст.5 Конвенції, не зазначена можливість застосування інших запобіжних заходів щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , але перераховані підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які суперечать рішенню ЄСПЛ у справі «Рудніченко проти України» від 11 липня 2013 року та «Мюллер проти Франції» від 11 січня 2001 року, згідно яких «посилання на минуле особи не може бути достатнім для обгрунтування відмови у звільненні».

Вважає, що зазначена обставина відсутність постійного місця проживання обвинуваченого ОСОБА_7 не може бути підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

Судом першої інстанції, на думку апелянта, не взято до уваги розмір майнової ш, яка складає всього 3149 грн., що є незначним розміром і свідчить про низьку суспільну небезпечність діяння, що також не може впливати на продовження такого виду запобіжного заходу.

Стверджує, що стан здоров`я ОСОБА_7 , а саме закрита форма туберкульозу, про що надана медична довідка, умови слідчого ізолятору, де знаходиться обвинувачений, створюють загрозу його здоров`ю і життю, що є катуванням для останнього.

На думку сторони захисту, ОСОБА_7 не тільки не перешкоджає розслідуванню кримінального правопорушення, про що зазначено в оскаржуваній ухвалі, а й сприяє швидкому та повному встановленню обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Крім того, клопотання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 не відповідає вимогам п.1 ч.3 ст.199 КПК України, не містить виклад обставин про те, що ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання під вартою особи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційних скарг, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження та доводи обвинуваченого та його захисника, на підтримання апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Установлено, що у провадженні Хмельницького міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні першої інстанції прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та мотивував його тим, що, станом на момент розгляду вказаного клопотання, наявні ризики, які дають підстави вважати, що він може здійснити дії, передбачені ст.177 КПК України, і жоден, із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім того згідно довідки ІТС від 13.08.2020 року ОСОБА_7 . Кіровоградським ГУНП оголошений у державний розшук у зв`язку із його відсутністю з невідомих причин за місцем проживання та/або роботи, як особа, що засуджена до кримінального покарання не пов`язаного із позбавленням волі.

ОСОБА_10 та його захисник в судовому засіданні суду першої інстанції заперечували проти задоволення клопотання прокурора та продовження строку, обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказуючи на необґрунтованість даного клопотання.

Із матеріалів судового провадження убачається, що ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2020 року застосовано до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 червня 2021 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 23 серпня 2021 року включно.

Колегія суддів приходить до висновку, що прокурором було наведено достатньо підстав для продовження строку дії застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 по 23 серпня 2021 року включно.

Відповідно до вимог ст.331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності з приписами ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, суду необхідно враховувати вимоги дотримання розумного строку як для застосування такого запобіжного заходу, так і продовження строку тримання під вартою.

Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України»).

До обвинуваченого ОСОБА_7 обґрунтовано було застосовано та продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до вищевказаних ухвал, з метою запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Взято судом до уваги, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, під час іспитового строку за попереднім вироком, соціальні зв`язки у нього відсутні, постійного місця проживання в Хмельницькому не має, оголошувався в державний розшук, у зв`язку з чим існують ризики переховування від органів досудового розслідування і суду, знищення чи схову речей, які можуть мати істотне значення для справи, незаконний вплив на потерпілого, вчинення іншого злочину, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що встановлені ризики, передбачені ст.177 КПК України, є доведеними і дають підстави для продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На думку колегії суддів, не знайшли свого підтвердження доводи, зазначені у апеляційній скарзі сторони захисту, що в оскаржуваній ухвалі ризики, не відповідають фактичним обставинам, оскільки ОСОБА_7 знаходячись під вартою не може впливати на потерпілу, вчиняти інші злочини, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на момент обрання запобіжного заходу зазначені ризики існували і прокурором, в судовому засіданні першої та апеляційної інстанції, доведено їх існування, а слідчим суддею зазначені ризики досліджувалися, тому підстав не довіряти таким обставинам у суду немає.

Твердження сторони захисту в апеляційній скарзі, про те, що в оскаржуваному рішенні відсутні дані обвинуваченого, статті, за якими обвинувачується ОСОБА_7 , та не наведені мотиви прийнятого суддею рішення, що є суттєвим порушенням КПК України, є безпідставними, оскільки в оскаржуваній ухвалі зазначено номер кримінального провадження, який є єдиним, адже матеріали кримінального провадження містять всі необхідні данні.

Доводи апелянта обвинуваченого ОСОБА_7 , про те, що потерпілий вже допитаний, а всі інші ризики є надуманими, та суддею не перевірені, колегія суддів відхиляє, оскільки слідчий суддя перевірив зазначені в клопотанні прокурора ризики, та вірно зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, під час іспитового строку за попереднім вироком, соціальні зв`язки у нього відсутні, постійного місця проживання в Хмельницькому не має, оголошувався в державний розшук, у зв`язку з чим існують ризики переховування від органів досудового розслідування і суду, знищення чи схову речей, які можуть мати істотне значення для справи, незаконний вплив на потерпілого, вчинення іншого злочину, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, з чим погоджується колегія суддів.

Твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі, що у нього встановлена форма закритого туберкульозу, що є підставою для зміни йому запобіжного заходу, оскільки в умовах слідчого ізолятора він не може знаходитися, не береться до уваги, так як в умовах слідчого ізолятора працюють спеціально досвідченні працівники, які у разі необхідності, можуть надати необхідну допомогу та забезпечити його перебування під наглядом медпрацівників.

Всі інші доводи апеляційних скарг, на незначні порушення в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, не дають підстав для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки не ставлять під сумнів законність оскаржуваного рішення.

Обставини, що враховувались слідчим суддею та судом при обранні та продовженні дії строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою наразі не змінилися, тому підстав для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, немає.

Із зазначених підстав суд першої інстанції мотивовано прийшов до висновку що є підстави вважати, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду, з метою уникнення можливого покарання, яке є достатньо суворим, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Таким чином, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою обвинуваченого, враховуючи всі обставини вчинення злочину, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та не забезпечать належної процесуальної поведінки і виконання ним, покладених процесуальних обов`язків.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Також у своїх рішеннях суд зазначав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Матеріали клопотання прокурора про продовження застосування строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою містять достатні обставини та дані.

Більш м`який запобіжний захід, на переконання колегії суддів, не забезпечить та не буде сприяти належній процесуальній поведінці обвинуваченого ОСОБА_7 .

Колегія суддів зазначає, що встановлені судом першої інстанції ризики є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження при перегляді справи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування чи зміни ухвали місцевого суду.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 404, 407 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 червня 2021 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3