Справа № 199/3071/19
ВИРОК
іменем України

15.04.2021 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

прокурор ОСОБА_3

захисник ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження №0000268 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м.Дніпро, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, маючого малолітню дитину сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

-12.03.2007 Кіровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-30.07.2015 Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.1 ст.263 КК України до 3 років розбавлення волі, звільнився по відбуттю покарання 05.09.2017;

-18.02.2020 Покровським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, вирок набув чинності,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , який був судимий за умисний корисливий злочин проти власності (за ч.2 ст.187 КК України), повторно вчинив умисний корисливий злочин проти власності за таких обставин.

18.02.2019 приблизно о 21.00 годині ОСОБА_5 , перебуваючи у стані викликаному вживанням наркотичних засобів, разом з невстановленою особою знаходився біля буд. № 53 по вул. Калиновій м. Дніпро. В цей час до них підійшов раніше незнайомий їм ОСОБА_7 , який запропонував спільно розпити алкогольні напої, на що отримав від обвинуваченого та вказаної особи згоду.

У зв`язку з цим, ОСОБА_7 зайшов до магазину «У тещі», розташований у буд. № 61 по вул. Калиновій м. Дніпро, де за свої грошові кошти придбав спиртні напої. Далі, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_5 та невстановленою особою, направився до буд. АДРЕСА_2 , де на подвір`ї вказаного будинку разом почали вживати спиртні напої.

Цього ж дня, тобто 18.02.2019 приблизно о 22.30 годині, біля буд. № 53 по вул. Калиновій м. Дніпро ОСОБА_7 , знаходячись у компанії вищевказаних осіб, вирішив направитись до свого дому, про що повідомив ОСОБА_5 та невстановлену особу, проте останні заперечували та запропонували потерпілому залишитись.

Продовжуючи перебувати біля буд. 53 по вул. Калинова у м. Дніпро, ОСОБА_5 побачив, що ОСОБА_7 має при собі мобільний телефон марки «Fly» моделі «DS105» та грошові кошти. Визначивши вказані предмети об`єктами злочинного посягання у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, який був спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_5 , в той же день, тобто 18.02.2019 приблизно о 22.40 годині, знаходячись біля буд. № 53 то вул. Калиновій м.Дніпро, перебуваючи у стані викликаному вживанням наркотичних засобів, підійшов до потерпілого ОСОБА_7 ззаду та діючи умисно, вчиняючи злочин повторно, з корисливого мотиву, розуміючи, що його дії є очевидними для потерпілого та оточуючих, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, долонями обох рук штовхнув потерпілого ОСОБА_7 у спину, тим самим збивши його з ніг.

Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, обвинувачений ОСОБА_5 , діючи відкрито, з корисливого мотиву, з метою подолання можливого опору з боку ОСОБА_7 , сів верхи на потерпілого, який лежав на спині обличчям повернутий у лівий бік. В цей час ОСОБА_5 кулаками обох рук завдав не менше п`яти ударів в область обличчя, а саме: один удар в область нижньої щелепи праворуч, два удари в область щелепи ліворуч та два удари в область лівого ока.

В результаті своїх злочинних дій ОСОБА_5 , умисно спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: синця у лівій параорбітальній області (більш по нижній повіці) з частковим переходом на спинку носу; чотирьох саден: на нижній повіці лівого ока ближче до внутрішнього кута, на верхній повіці лівого ока, на верхній повіці правого ока та на правій щоці; трьох саден на тильній поверхні правої кисті в проекції голівки 3-ї п`ясної кістки, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Доводячи свої умисні злочинні дії до кінця, ОСОБА_5 , подолавши можливий опір ОСОБА_7 , з метою обшукати, своєю лівою рукою заліз в ліву бокову кишеню куртки потерпілого, після чого відкрито викрав у останнього мобільний телефон марки «Fly» моделі «DS105» іmеі-1: НОМЕР_1 , ішеі-2: НОМЕР_2 , вартість якого складає 250,00 гривень, грошові кошти в розмірі 70 гривень, всього на загальну суму 320,00 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою провину не визнав. Суду показав, що злочин грабіж потерпілого ОСОБА_7 , він не скоював. Йому зателефонував його товариш ОСОБА_8 , з яким вони разом відбували покарання у місті позбавлення волі та який знаходився на лікування у обласному туберкульозному диспансері. Під час телефонної розмови він пообіцяв ОСОБА_8 ліки, а саме, козиний жир, який пообіцяв завезти останньому до дому. Близько восьмої години вечора, на зупинці громадського транспорту він зустрів свою подругу « ОСОБА_9 », та разом із нею доїхав до АДРЕСА_3 , де зустрів ще одну подругу ОСОБА_10 , потім вже разом із ними двома зайшов до квартири ОСОБА_8 Конкретної адреси свого товариша не пам`ятає, але зазначає, що будинок в якому мешкає ОСОБА_8 знаходився неподалік від місця події, вказаної в його обвинувальному акті. Прийшовши до квартири ОСОБА_8 , він та його подруги попили чай разом із співмешканкою ОСОБА_8 , а згодом покинувши приміщення квартири, вийшли з під`їзду будинку, та вирушили разом у сторону зупинки громадського транспорту. По дорозі до зупинки він побачив, що на землі лежить чоловік. Він сказав подругам пройти вперед, а сам підійшов то чоловіка, який лежав на землі та запропонував йому допомогу, однак в цей момент на нього налетіли з дубинками поліцейські, які почали його бити.

Зазначає, що в проміжок часу з дев`ятої до десятої голини вечора він перебував у квартирі свого товариша ОСОБА_8 . Чоловік який лежав обличчям до землі був йому взагалі невідомий, спиртних напоїв із ним він не розпивав, до гральних автоматів того вечора не заходив. В той момент коли підійшов до того чоловіка, він його не торкався, речей його не брав, і взагалі просто проходив разом із подругам повз нього, та просто запропонував йому свою допомогу. Мобільний телефон потерпілого він з землі не піднімав. Потім на місце пригоди прибули два чоловіки у форменому одязі, та ще два чоловіки у цивільній одежі, та доставили його до районного відділку поліції. Потерпілий його оговорює, чому не відомо. З боку працівників карного розшуку та слідчих, тиску, впливу та катувань по відношенню до нього не було, лише зазначає, що били його ті працівники поліції, які затримали його біля лежачого на землі потерпілого. Зазначеним працівникам поліції він казав, що вони помиляються і він не нападав на потерпілого, та від них не тікав. Відбитки його пальців рук залишилися на телефоні, коли він можливо у слідчого брав телефон своїми руками. ОСОБА_11 допитували та вона з дитиною проживає у себе. Де можливо знайти подругу « ОСОБА_9 », він не знає.

Відповідно до ч.1 ст.337, п.1,2,3,4 ч.1 ст.368 КПК України суд вважає, що мало місце діяння, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_5 , це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та ОСОБА_5 винен у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, що підтверджується доказами, отриманими під час кримінального провадження, долученими судом та дослідженими під час судового розгляду.

Так, потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що 18.02.2019 року, по закінченню робочого часу, він приїхав на АДРЕСА_2 . При собі мав гроші, які отримав за роботу, після чого спочатку зайшов до ігрових автоматів, де в подальшому і зустрів раніше йому не знайомого ОСОБА_5 . Він запропонував ОСОБА_5 разом розпити спиртне, після вживання якого він повідомив ОСОБА_5 , що вже збирається йти до дому, після чого ОСОБА_5 побив його та відібрав мобільний телефон та грошові кошти у розмірі сімдесяти гривень.

На уточнюючі питання ОСОБА_12 показав, що він того дня вже був на підпитку, на веселі, і близько дев`ятої години вечора почав розпивати спиртні напої з раніше йому невідомим ОСОБА_5 , щоб поспілкуватися. Також із обвинуваченим був ще один чоловік, якого він не знав, і після вказаних подій більше не бачив. Близько десятої години вечора, вже перебуваючи біля магазину Простір, ОСОБА_5 побив його та відібрав мобільний телефон та грошові кошти у розмірі сімдесяти гривень. ОСОБА_7 уточнив, що саме він за власні кошти купував спиртні напої, і що ОСОБА_5 бачив у нього мобільний телефон та наявність при собі грошей. ОСОБА_5 його штовхнув у спину, після чого він впав. Після падіння він перевернувся на спину, ОСОБА_5 сів на нього, та побив. Бив його по обличчю сидячі на ньому, загалом наніс п`ять ударів, які прийшлись у щелепу, ніс та брови. Після побиття ОСОБА_5 почав рукою нишпорити у нього по карманам, з яких витягнув гроші у розмірі сімдесяти гривень та мобільний телефон. ОСОБА_5 затримали працівники поліції, та показали і він особисто побачив, що у останнього був його мобільний телефон та гроші, які йому одразу повернули. Зі слів працівників поліції ОСОБА_5 тікав від них. Коли біг викинув його мобільний телефон та гроші. Він каже правду. Підстав оговорювати ОСОБА_5 у нього не має, претензій матеріального характеру до ОСОБА_5 він не має.

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що він працює приватним чином водієм таксі, потерпілого ОСОБА_14 та обвинуваченого ОСОБА_5 не знав. У лютому 2019 року, між дванадцятою та першою годинами ночі, працівники поліції зупини його та запропонували бути понятим. Йому показували речі, які лежали не землі: ключі; цигарки; телефон чорного кольору без задньої кришки; дрібні гроші, та на місці події оглянути чоловіків. Один з них це ОСОБА_5 , який перебуває у залі судового засідання. Бачив, що у ОСОБА_5 кістці на руках з зовнішньої сторони були у бурих плямах крові, у потерпілого були крововиливи на обличчі та кров. За його участі проводили якісь слідчі дії, знімали відбитки рук, складали протокол, який він підписав. ОСОБА_5 бачив на відстані декількох метрів від себе, чи був той п`яний, сказати не може.

Свідок ОСОБА_15 суду показала, що вона є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_5 , та на підставі ст. 63 Конституції України відмовилась надавати покази.

Свідок ОСОБА_16 суду показав, що є діючим працівником Управління Державної служби охорони в Дніпропетровській області, потерпілого ОСОБА_17 та обвинуваченого ОСОБА_5 раніше не знав. У лютому місяці 2019 року надійшов сигнал про крадіжку. Вони приїхали з напарником ОСОБА_18 на вулицю Калинову для перевірки вказаної адреси. В цей проміжок часу вони отримали наступний виклик за адресою, що була через дорогу від попередньої адреси, після чого він побіг до вказаної адреси, а ОСОБА_18 вирушив на службовому авто. Під`їхавши, побачив як один чоловік потерпілий ОСОБА_17 лежав, а другий ОСОБА_5 придавив коліном потерпілого та витягував з його карманів речі лівою рукою, які клав собі в карман. Він крикнув: «Стій. Поліція», після чого ОСОБА_5 почав бігти від них, а він побіг за ним в сторону проспекту Слобожанський. ОСОБА_5 по дорозі викинув речі: мобільний телефон марки «Fly»; ключі; цигарки, гроші, як виявилось 72-74 гривні, після чого він наздогнав обвинуваченого, який повідомив, що це не його речі та гроші. Потерпілий пояснив, що це його речі. Вони надягли кайданки на руки ОСОБА_5 , на яких була кров і почали надавати першу медичну допомогу потерпілому ОСОБА_17 , оскільки у нього було розбите обличчя, розбитий ніс, були синці.

Свідок ОСОБА_18 суду показав, що є діючим працівником Управління Державної служби охорони в Дніпропетровській області - водієм, потерпілого ОСОБА_17 та обвинуваченого ОСОБА_5 раніше не знав. У місяці лютому він разом із своїм напарником ОСОБА_16 перебували за адресою АДРЕСА_4 . Він бачив, що чоловік з пляшкою горілки пішов з іншою людиною за аптеку. Потім до них надійшло повідомлення про крадіжку, яка відбулась на протилежній стороні вулиці, куди побіг ОСОБА_16 , а він вирушив туди на машині. Прибувши за вказаною адресою, він побачив, що невідома особа, як з`ясувалось був обвинувачений ОСОБА_5 , почала бігти від них, якого став переслідувати ОСОБА_16 , а він на машині поїхав на переріз обвинуваченому. Коли наздогнав, побачив, що ОСОБА_5 лежить на землі, поруч з ним находився ОСОБА_16 , а на відстані 3-4 метрів від обвинуваченого на землі лежить телефон. При чому ОСОБА_5 казав, що це не його телефон та інші речі. Вони одягли на ОСОБА_5 кайданки та почали надавати медичну допомогу потерпілому, у якого було розбито обличчя.

Свідок ОСОБА_19 суду показав, що потерпілого ОСОБА_17 та обвинуваченого ОСОБА_5 раніше не знав. Близько другої години ночі, йдучи по вул. Калиновій до нього підійшли працівники поліції та попросили бути понятим. На місці події бачив, що на землі лежали мобільний телефон, ключі та ще якась дрібнота. Бачив у потерпілого ОСОБА_17 кров, на шапці, та іншій одежі, обличчя затриманого ОСОБА_5 не бачив, тілесних ушкоджень на руках обвинуваченого ОСОБА_5 не бачив.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що він раніше тричі засуджувався за розбій, грабежі, збут наркотиків. З ОСОБА_5 познайомився у слідчому ізоляторі, коли вони разом перебували під вартою, потерпілого ОСОБА_17 не знав. Свідком події він не був, про те що відбулось йому стало відомо зі слів співмешканки ОСОБА_20 . Так, йому зателефонував ОСОБА_5 , який повідомив, що знайшов для нього банку козиного жиру для лікування. Після телефонної розмови ОСОБА_5 прибув до нього до дому, де останній разом із його співмешканкою ОСОБА_20 пили чай, згодом ОСОБА_5 пішов. ОСОБА_20 після того як ОСОБА_5 залишив приміщення квартири визирнула у вікно, де бачила як двоє молодих чоловіків напали на іншого чоловіка, та щось у нього забрали. Він того дня в дома не був, оскільки перебував на стаціонарному лікуванні в обласному туберкульозному диспансері. Зазначає, що того дня ОСОБА_5 прийшов до нього до дому із двома дівчинками. Як ОСОБА_5 та його подружки відходили від будинку, бачила ОСОБА_20 через вікно, також вона бачила, що на якогось чоловік напало двоє хлопців, та забравши у нього пакет втекли у невідомому напрямку, згодом на місце події приїхали працівники поліції, а ОСОБА_5 в цей час просто підійшов до потерпілого. Квартира в якій він проживає разом із ОСОБА_20 знаходиться на третьому поверсі, і остання бачила подію з вікна розташованого на кухні, за часом поміж восьмою та дев`ятою годиною вечора.

Свідок ОСОБА_21 суду показала, що обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_17 не знає. ОСОБА_5 бачить вперше. У лютому 2019 року вона працювала адміністратором у гральних автоматах Золотий кубок, розташованих за адресою АДРЕСА_2 . Того дня на вулиці біля грального закладу відбулась бійка, під час якої були викрадені речі чоловіка. Десь на початку десятої години вечора до зали зайшли два чоловіка у нетверезому стані, під час перебування у приміщенні вони програли сто гривень, і вже в період часу з десятої до одинадцятої години вечора їх вигнали із закладу. Вона брала участь у впізнанні за фотознімками, але впізнавала невпевнено, кого саме не пам`ятає, що це саме був ОСОБА_5 вона не вказувала, потім підписувала складені протоколи.

Свідок ОСОБА_20 суду показала, що обвинуваченого ОСОБА_5 знає, потерпілий ОСОБА_17 їй не відомий. У вечорі за часом між восьмої та дев`ятої години лютого 2019 року ОСОБА_5 прийшов до неї у гості разом із дома дівчинками, з якими вона поспілкувалась з годину та випила чай. ОСОБА_5 приніс із собою банку козиного жиру для її співмешканця ОСОБА_8 . Близько десятої години вечора ОСОБА_5 та його подруги покинули приміщення квартири, а вона в цей проміжок часу пішла до кухні щоб покурити біля вікна, де і побачила, як два чоловіка побили іншого чоловіка, в цей час, повз них проходив ОСОБА_5 . Вона бачила подію з вікна квартири яка розташована на третьому поверсі, і вказана подія відбувалась неподалік від будинку, біля якого розташовані ларьки які добре освітлювались. Одну подругу ОСОБА_5 звали « ОСОБА_22 », де живе їй не відомо. Хто був потерпілим та в чому він тоді був одягнений їй також не відомо. Зазначає, що до потерпілого підбігло двоє чоловіків, били руками та ногами, точну кількість нанесених ударів вона не знає, куди саме вони його били вона не бачила, потерпілий в цей час стояв, потім мабуть вже лежав на землі. Коли це відбувалось ОСОБА_5 виходив з під`їзду з двома дівчатами, та підійшов до потерпілого, та його затримали працівники поліції. Щоб він щось із ним, робив вона не бачила, дівчата йшли позаду ОСОБА_5 . Коли ОСОБА_5 підійшов до потерпілого, дівчата пройшли вперед.

Свідок ОСОБА_23 суду показала, що вона є слідчою за даним кримінальним провадженням, повідомляла ОСОБА_5 про зміну раніше повідомленої підозри та здійснювала допит підозрюваного ОСОБА_5 , експертизи не призначала. Вона не проводила огляд мобільного телефону потерпілого, та ОСОБА_5 не торкався вказаного телефону. Вона за участі свідка ОСОБА_21 проводила впізнання за фотознімками та свідок впізнала ОСОБА_5 та іншу невстановлену особу, які були 18.02.2019 року у вечірній та нічний час в приміщенні гральних автоматів, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 .

Свідок ОСОБА_24 суду показав, що він є слідчим за даним кримінальним провадженням, повідомляв ОСОБА_5 про підозру та здійснював його допит, направляв клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, направляв клопотання про призначення дактилоскопічної експертизи та направляв на експертизу речовий доказ мобільний телефон. При огляді та вилученні з місця скоєння злочину телефон був запакований у спец пакеті, тому міг оглядатися лише спецустановою. Інші дії з ОСОБА_5 він не проводив. Якщо в матеріалах справи є розписка, то телефон знаходиться у потерпілого. Не пам`ятає в якому вигляді був вилучений мобільний телефон, тому що він зберігався у спецпакеті, які не прозорі. Участі у огляді місця події кримінального правопорушення він не брав.

Відповідно до протоколу огляду від 19.02.2019 року та фото-таблиці до нього, на ділянці місцевості, на землі біля другого під`їзду будинку АДРЕСА_5 , лежить пачка з-під цигарок «Мальборо». Всередині вказаної пачки з-під цигарок мається цигарки у кількості 4-х штук. Поруч на відстані близько 20 см. лежить запальничка темного кольору з жовтою кнопкою. Поруч на землі лежать ключі у кількості 3 шт., один з яких ключ від домофону. Поруч на відстані 10 см. від ключів на землі лежать грошові кошти, номіналом 2 грн. у кількості 1 купюри ТД 7604553, купюра номіналом 2 грн. СИ 5438173, купюра номіналом 50 грн., у кількості 1 шт. ВТ 6936816, купюра номіналом 20 грн. у кількості 1 шт. ПИ 6362982. Від вказаних речей, на відстані близько 20 метрів біля будинку АДРЕСА_5 на землі біля стіни будинку лежить батарея зеленого кольору. Навпроти другого під`їзду, навпроти бака для сміття на землі лежить мобільний телефон «Fly», чорного кольору, по колу корпусу червона вставка. На корпусі мобільного телефону відсутня задня кришка, мається батарея чорного кольору з назвою «Fly»., модель BL 4701. На відстані близько 5 метрів від телефону знаходиться невідомий чоловік, який представився як ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_6 . Всі вказані речі вилучені та опечатані у спецпакет EXP 0127317. Вилучено 3 сліди пальців рук з поверхні мобільного телефону на 1 липку стрічку, яку поміщено у конверт.

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 19.02.2019 вбачається, що ОСОБА_7 просить органи поліції прийняти заходи до малознайомого парня на ім`я ОСОБА_26 , який шляхом ривка заволодів його мобільним телефоном «Fly», а також грошовими коштами у розмірі 70 грн., що мало місце біля будинку №53 по вул. Калиновій, близько 22-40 години 18.02.2019 року.

Відповідно постанови слідчого про зберігання речових доказів та вирішення питання про них від 19.02.2019 року, визнанні в якості речового доказу по кримінальному провадженню №0000268: зв`язка ключів два металевих, один від домофону; пачка сигарет «Мальборо»; запальничка чорного кольору з жовтою кнопкою; грошові кошти, номіналом 20 гривень ПИ 6362982; мобільний телефон «Fly» DS 105, Imei1: НОМЕР_1 , Imei2: НОМЕР_2 . Вказані речові докази передані на зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_7 .

З протоколу пред`явлення особи для впізнання від 19.02.2019 року та диском з відеозаписом до нього, проведеного за участю потерпілого свідка ОСОБА_7 , вбачається, що він серед пред`явлених осіб впізнав ОСОБА_5 як того, хто 18.02.2019 року близько 23-00 години біля будинку №53 по вул. Калиновій у м.Дніпро відкрито викрав його майно. Зазначив, що розпивав з ОСОБА_25 , який називався йому ОСОБА_26 та ще з одним чоловіком алкогольні напої. Впізнав за рисами обличчя, статури.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №480, складеного о 15-00 години 19.02.2019 року, заповненого 27.02.2019 року вбачається, що ОСОБА_5 перебував у стані наркотичного сп`яніння.

З висновку судово-медичного експерта №564 від 19.02.2019 року та фототаблиці до висновку, вбачається, що у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани волосистої частини голови ліворуч, садна волосистої частини голови праворуч, саден тильної поверхні правої та лівої кисті, що спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), частина при ударі об такий (такі), можливо в термін, на який вказує обстежений. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Зі слів ОСОБА_5 експерту, 18.02.2019 року біля 23.00 годин чоловік у форменому одязі поліції бив його дубинкою по голові, шиї та спині.

Згідно постанови прокурора ОСОБА_3 про відібрання зразків для проведення експертизи від 20.02.2019 року, постановлено для проведення експертизи відібрати зразки відбитків пальців рук та долонь ОСОБА_5 для проведення судових експертиз.

Відповідно до протоколу отримання зразків для експертизи від 20.02.2019 року слідчий СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_24 у приміщенні АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, розташованого за адресою: м.Дніпро, вул.Новоселівська, 17 при штучному освітленні відібрав у ОСОБА_5 зразки відбитків пальців рук та долонь, виготовив дві дактилокарти для проведення судово-трасологічної експертизи.

Згідно висновку судово-трасологічної експертизи №5/4.6/222 від 20.03.2019 року вбачається, що 3 сліди папілярних узорів пальців рук розмірами 15х23 мм, 13х40, 14х34 мм, від копійовані на відрізок липкої стрічки розмірами 45х97 мм, вилучені з поверхні мобільного телефону «Fly» 19.02.2019 року в ході огляду місця події біля будинку за адресою: АДРЕСА_5 , придатні для ідентифікації за ними особи (осіб). Три сліди папілярних узорів пальців рук розмірами 15х23 мм, 13х40, 14х34 мм, відкопійовані на відрізок липкої стрічки розмірами 45х97 мм, залишені, відповідно, мізинцем лівої руки, безіменним пальцем лівої руки та середнім пальцем лівої руки, особи чия дактилоскопічна карта заповнена на ім`я ОСОБА_5 .

Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №1165-19 від 13.03.2019 року вбачається, що станом на 18.02.2019 року ринкова вартість мобільного телефону марки «Fly DS105» становить 250 грн.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 26.03.2019 року та фото-таблицею до нього, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_7 вбачається, що останній відтворив механізм спричинених 18.02.2019 року тілесних ушкоджень. Так, потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що він сказав, що Випивати більше не буде, повернувся та тримаючи пакет з продуктами у правій руці, почав рухатись в бік зупинки громадського транспорту на вул. Калиновій. Однак, він встиг лише зробити 2 кроки та почув поштовх в спину, від якого він перечепився та впав на руки, після чого він почав перевертатися па спину і побачив, що до нього стрімко наближається ОСОБА_26 та його товариш, при цьому ОСОБА_26 наблизившись до нього, знаходячись праворуч від нього, стиснутою правою рукою в кулак наніс йому удар в область щелепи справа, при цьому своєю лівою рукою витяг з лівої бокової кишені належної йому куртки належний йому телефон. Після того, як ОСОБА_26 забрав його речі він та його товариш наносили йому удари руками стиснутими в кулаки в область обличчя. Кількість ударів він не пам`ятає, але не менше п`яти.

Після своїх пояснень, потерпілий ОСОБА_7 за допомогою статиста відтворив механізм спричинених йому тілесних ушкоджень, та вказав на перший удар: а саме поштовх руками в спину, після чого потерпілий ОСОБА_7 не втримав рівновагу та впав на землю, опершись на руки, другий удар: ОСОБА_27 знаходився праворуч від потерпілого ОСОБА_7 та правою рукою, стиснутою правою рукою в кулак, зправа на ліво, вказав на удар в область щелепи справа. Після проведення слідчого експерименту, від учасників зауважень та доповнень не надійшло.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №947е від 27.03.2019 року вбачається, що при огляді 19.02.2019 року у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синця у лівій параорбітальній області (більш по нижній повіці) з частковим переходом на спинку носу; чотирьох саден: на нижній повіці лівого ока ближче до внутрішнього кута, на верхній повіці лівого ока, на верхній повіці правого ока та на правій щоці; трьох саден на тильній поверхні правої кисті в проекції голівки 3-ї п`ясної кістки. Виявлені у нього тілесні ушкодження на обличчі та в області правої кисті, не відображають на собі характерологічні особливості та розміри травмуючого предмету, яким були нанесені, можливо лише вказати, що вони спричинені від механічної дії тупого твердого предмету (предметів), частина і при ударі об такий (такі), що діяв (діяли) в область обличчя та правої кисті. Виявлені у нього тілесні ушкодження на обличчі та в області правої кисті, не відображають на собі характерологічні особливості та розміри травмуючого предмету, яким були нанесені, можливо лише вказати, що вони спричинені від механічної дії тупого твердого предмету (предметів), частина і при ударі об такий (такі), яким могла бути і рука або інші предмети з аналогічними травмуючого властивостями, що діяв (діяли) в область обличчя та правої кисті.

Виявлені у нього тілесні ушкодження спричинені в короткий проміжок часу, послідовність нанесення, яких встановити не представляється можливим, у зв`язку з відсутністю судово-медичних експертних даних. Враховуючи характер, локалізацію та кількість виявлених у нього тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони спричинені від не менш як трьох механічних дій. Будь-яких судово-медичних даних за різночасовий термін отримання тілесних ушкоджень не виявлено. Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння (синець багряно-синюшного кольору, без чітких меж; садна під темно-червоними кривавими коринками, вище рівня оточуючої шкіри та з підсохлим буро-червоним дном, нижче рівня оточуючої шкіри), можливо вказати, що термін їх отримання становить біля 1-1,5 доби до моменту огляду. За своїм характером виявлені у нього тілесні ушкодження (як кожне оремо) відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. За своїм характером виявлені у нього тілесні ушкодження не є небезпечними для життя, так як останні не спричинили загрозливих для життя явищ в момент заподіяння. Локалізація та характер виявлених у нього тілесних ушкоджень, механізм їх спричинення встановлений при проведенні судово-медичної експертизи, не суперечать механізму, локалізації та характеру на які вказує ОСОБА_7 в ході проведення слідчого експерименту за його участі. Зі слів ОСОБА_7 експерту, 18.02.2019 року біля 22.00 години невідомий йому чоловік бив його кулаком по обличчю, при цьому він падав.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу обвинуваченого, що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду.

Сторона захисту наполягала, що винуватість ОСОБА_5 у скоєнні злочину не доведена стороною обвинувачення, тому просила виправдати обвинуваченого.

ОСОБА_5 під час судового розгляду стверджував, що він грабіж ОСОБА_7 не скоював.

В той день разом з двома подругами, одна на прізвище та ім`я ОСОБА_28 , друга на ім`я « ОСОБА_22 » (російською), був в гостях свого товариша ОСОБА_8 , якому приніс козиний жир для лікування, та з яким раніше перебував у слідчому ізоляторі та в місці позбавлення волі. Поспілкувавшись з співмешканкою товариша, він та його подруги пішли з квартири, у дворі побачили як двоє молодиків побили потерпілого, потім втекли. Він пропонував допомогу ОСОБА_7 , після чого його побили та затримали два працівники поліції, які викликали слідчу групу. Всі ці події бачила з вікна квартири співмешканка ОСОБА_8 ОСОБА_20 . Припускає, що на телефоні потерпілого ОСОБА_7 залишилися його відбитки пальців рук, коли можливо телефон оглядала разом з ним слідча.

Такі покази суду зі слів ОСОБА_20 дав ОСОБА_8 .

Суд відхиляє покази обвинуваченого та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_20 , у зв`язку з наступним.

Суд вважає, що свої покази ОСОБА_5 явно штучно підлаштовує під фактичні обставини, які встановлювалися під час дослідження доказів та є вочевидь надуманими.

Також, суд вважає, що і свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_20 , на думку суду надавши такі покази, явно зацікавлені та намагаються «підлаштуватися» під покази обвинуваченого з метою штучно створити для нього алібі, оскільки ОСОБА_8 є товаришем ОСОБА_5 , з яким разом знаходився у слідчому ізоляторі під вартою та достатньо тривалий час разом відбували покарання у місці позбавлення волі, а ОСОБА_20 є співмешканкою ОСОБА_8 .

Потерпілий ОСОБА_7 вказує на ОСОБА_5 , а не на інших осіб, що саме обвинувачений, з яким він вживав спиртне, побив його та викрав майно, зокрема телефон, гроші, що також підтверджують свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_18 .
Жоден з них не вказує, що ОСОБА_5 знаходився разом з двома особами, зокрема з ОСОБА_29 .

Свої покази потерпілий ОСОБА_7 підтвердив під час слідчого експерименту за його участі.
Суд надає дійсності показам потерпілого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , оцінку котрим суд дав та які на своїх показаннях, даних суду під присягою, попереджені про кримінальну відповідальність, настоюють, стверджують, що дають їх добровільно, при цьому усвідомлюють наслідки і кримінальної відповідальності за дачу суду завідомо неправдивих показань, і наслідки відповідальності обвинуваченого на підставі їх свідчень. До обвинуваченого упереджено не відносяться, не мають підстав говорити неправду.

Що стосується свідка ОСОБА_29 , остання, незважаючи на багато чисельні виклики у судові засідання за даним кримінальним провадженням, до суду для дачі показів не прибула, хоча не заперечувала, що до неї надходили повістки про виклик до суду, прибували працівники поліції для виконання ухвал про її примусовий привід у судові засідання.

Судом приймались та вичерпані передбачені КПК заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді постановлення багато чисельних ухвал про примусовий привід свідка, які поліцією не виконані за об`єктивних причин, пов`язаних з поведінкою свідка ОСОБА_29 щодо примусового або добровільного прибуття до суду, наявністю у неї малолітніх дітей, відсутністю за місцем проживанням, відмовою спілкуватися з працівниками поліції, також у вигляді постановлення ухвали про накладання на свідка ОСОБА_29 грошового стягнення, що було проігноровано свідком.

Під час судового розгляду прокурор у зв`язку з викладеним відмовився від подальшого виклику та допиту свідка ОСОБА_29 , застосування до свідка заходів забезпечення кримінального провадження, що обвинувачений ОСОБА_5 підтримав повністю, не заперечував та не наполягав.

Суд відхиляє заяву ОСОБА_5 , що телефон потерпілого можливо оглядався за його участі слідчими та він під час огляду можливо брав у свої руки, тому на них залишилися відбитки його пальців, з огляду на наступне.
Так, відповідно до протоколу огляду від 19.02.2019 року та фото-таблиці до нього, на ділянці місцевості, на землі біля другого під`їзду будинку АДРЕСА_5 , біля ОСОБА_5 були знайдені та вилучені телефон, гроші потерпілого ОСОБА_7 , а відповідно до висновку експерта на телефоні потерпілого маються відбитки пальців рук обвинуваченого ОСОБА_5 . Всі вказані речі вилучені та опечатані у спецпакет EXP 0127317. Вилучено 3 сліди пальців рук з поверхні мобільного телефону на 1 липку стрічку, яку поміщено у конверт.

Судом враховується правову позицію, яку висловив Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 28.03.2019 року (справа №154/3213/16, провадження № 51-6359км18), а тому виходить з наступного.

Відповідно до ст.237 КПК України огляд - це слідча дія, під час якої слідчий, прокурор оглядає місцевість, приміщення, речі та документи з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. При проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Разом з тим, на відміну від обшуку, вилучення таких речей під час огляду не завжди має примусовий характер пошуку прихованих слідів злочину та не пов`язане із вторгненням у сферу особистих прав та інтересів громадян.

Збирання доказів, в тому числі й речових, відбувається через інститут слідчих дій. Не можна ототожнювати такі поняття, як слідчі дії та заходи забезпечення кримінального провадження.

Неправильним є намагання шляхом застосування заходів забезпечення кримінального провадження досягти мети, яка саме таким заходам не властива.

Необхідно брати до уваги, що згідно з ч. 4 ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слід враховувати можливість без застосування заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі й документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. У цьому контексті потрібно зазначити, що речі і документи могли би бути отримані шляхом проведення слідчих дій, тобто без застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Крім того, відповідно до ч. 1 ст.223 цього Кодексу саме слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Зважаючи на наведене, підміна окремих процесуальних дій одного процесуального інституту процесуальними діями іншого такого інституту суперечить завданням кримінального провадження.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до цього докази - це єдність фактичних даних (даних про факти) та їх процесуальних джерел. Фактичні дані - це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Оскільки речові докази є джерелом отримання інформації, то для її безпосереднього отримання слід здійснити ряд процесуальних дій (огляд, експертизу та ін.). Таким чином, під час вилучення майна та визнання його речовим доказом не встановлено таких обставин, які б згідно з положеннями ст.87 КПК України свідчили про недопустимість цього доказу.

Крім того, свідки ОСОБА_23 та ОСОБА_24 слідчі за даним кримінальним провадженням, суду показали, що телефон потерпілого був вилучений під час огляду місця злочину, поміщений у спецпакет та опечатаний. Пакет не відкривався, Ніякого огляду телефону потерпілого за участі ОСОБА_5 або ними самостійно не проводилося, телефон у спецпакеті було направлено до експертної установи. Після проведення експертизи телефон гроші та інше майно були повернуті потерпілому.

Відповідно до висновку судово-трасологічної експертизи №5/4.6/222 від 20.03.2019 року - 3 (три) сліди пальців рук, вилучені з поверхні мобільного телефону на 1 липку стрічку, яку поміщено у конверт, надійшли до експертів разом з іншим конвертом, який містить дактилокарту ОСОБА_5 . Вказаний висновок експертизи містить інформацію, внесену експертом при дослідженні, що конверти запаковані, опечатані, підписані, тобто, не мають пошкодження або відкривалися, тому вказане свідчить, що сліди пальців рук знаходяться в тих же пакуваннях, в яких вони були вилучені, і не відкривалися до проведення експертного дослідження.

Також, суд відхиляє покази та заяву ОСОБА_5 , що його незаконно затримали поліцейські ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , які його побили, коли він намагався надати допомогу ОСОБА_7 .
З висновку судово-медичного експерта №564 від 19.02.2019 року та фототаблиці до висновку, вбачається, що у ОСОБА_5 виявлені легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминущі наслідки.

Вказана заява ОСОБА_5 перевірялася судом, та ухвалою суду від 23.12.2019 року було доручено Державному бюро розслідувань в особі його Територіального управління, розташованого у місті Полтаві, перевірити заяви обвинуваченого про застосування до нього незаконних методів під час затримання працівниками поліції ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , про дії невідомих оперативних працівників карного розшуку Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, які в райвідділу не надали доступу його свідку на ім`я « ОСОБА_30 » дати покази, яка бачила як він розмовляв з потерпілим та не здійснював нападу на останнього. При чому судом постановлено вжити заходів для проведення відповідної перевірки зазначених фактів та про результати такої перевірки повідомити суд, заявника ОСОБА_5 , для чого виконати вимоги ст. 214 КПК України.

Постановляючи ухвалу, судом врахована правова позиція Верховного Суду, який в своїй постанові від 06.11.2018 по справі № 567/513/16-к дійшов наступного висновку: виходячи із положень статті 3 Конвенції, за обставин, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з нею, а саме застосування недозволених методів під час проведення слідства та дізнання, у поєднанні із загальним обов`язком держави за статтею 1 Конвенції, слід провести ефективне офіційне розслідування. Це означає, що таке розслідування повинно бути ретельним, а органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (правова позиція ЄСПЛ, викладена в рішеннях у справах «Яременко проти України» (п. 57 рішення від 12.06.2008), «Вергельський проти України» (п. 97 рішення від 12.03.2009), «Олексій Михайлович Захарків проти України» (рішення від 24.06.2010), «Нечипорук і Йонкало проти України» (рішення від 21.04.2011). Як визначив Європейський суд з прав людини у справі «Вергельський проти України» (п. 97 рішення від 12.03.2009) та у справі «Яременко проти України» (п. 57 рішення від 12.06.2008), в тих справах, коли особа висуває небезпідставну скаргу про те, що вона була піддана поганому поводженню зі сторони суб`єктів владних повноважень в порушення ст. 3 Конвенції, це положення, якщо його тлумачити у світлі загального обов`язку держави відповідно до ст. 1 Конвенції, вимагає за своїм змістом, щоб було проведено ефективне офіційне розслідування.

За наслідками розгляду вказаної заяви обвинуваченого ОСОБА_5 , яка не підтвердилась під час досудового розслідування, та виконання ухвали суду від 23.12.2019 року, слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, 23.03.2021 року винесено постанову про закриття кримінальне провадження №0000015 від 10.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, розпочатого на підставі вищевказаної ухвали суду, у зв`язку із встановленням відсутності в діях працівників поліції ОСОБА_16 та ОСОБА_18 складу кримінального правопорушення.

Таким чином, слід зазначити, що покази ОСОБА_5 у судовому засіданні спростовуються показами потерпілого, свідків, протоколом впізнання потерпілим обвинуваченого, висновками експертів, протоколами огляду, оцінку яким суд дав, які узгоджується між собою і у суду відсутні причини не довіряти показанням вказаних осіб або вважати їх такими, що не відповідають дійсності, або вважати показання такими, які є зацікавленими.

З огляду на викладене, суд розцінює відповідні покази ОСОБА_5 та не визнання ним своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого КК України, як усталену модель захисту, форму реалізації права на захист, поведінку захисно-установчу в суб`єктивно складній, несприятливої для нього судово-слідчій ситуації, як усталену практику перекладання провини за злочин з себе на інших невідомих осіб, зокрема у даному випадку, «на двох молодиків», та обрану останнім лінією захисту і бажання будь-яким засобом уникнути відповідальності за вчинення ним умисного тяжкого кримінального правопорушення, покарання за вчинений злочин, і вважає, що показання обвинуваченого не впливають будь-яким чином на доведеність його вини у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, тому суд не може його показання взяти до уваги.

Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_5 не скоєно кримінального правопорушення, та недійсності окремих доказів судом відхиляються, оскільки вони зводяться до особистого тлумачення норм матеріального та процесуального закону і хибній оцінці одиничних доказів. При цьому, сторона захисту оцінює і тлумачать такі докази на свій лад, вибірково, спотворюючи їх зміст та відособлено від інших доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність.

Оцінивши зазначені докази, суд приходить до висновку про їх належність, допустимість і достовірність. Наведені докази повністю узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого. Порушень вимог закону щодо відкриття доказів стороні захисту, суд не вбачає.

Також, суд зазначає, що належних та допустимих доказів захисту на спростування доводів обвинувачення під час судового розгляду суду не надано.

Під час вирішення питання про допустимість доказів важливе значення має істотність порушення прав і свобод людини, а тому не усі порушення, допущені сторонами при збиранні доказів, є підставою для визнання доказів недопустимими, а відтак і вирішення питання про порушення права на справедливий суд. З огляду на зазначене суд приходить до висновку про відсутність процесуальних порушень з боку сторони обвинувачення, що могли вплинули на об`єктивність та повноту обставин, що підлягають доказуванню відповідно до вимог ст. 91 КПК України.

А тому суд, дослідивши та оцінивши всі докази по справі, вважає, що стороною обвинувачення доведено вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення в повному обсязі.

Суд вважає, що дії ОСОБА_5 повинні бути кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я особи.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд керується вимогами ст.65 КК України і враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена у справі «Езе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 9 жовтня 2003 року, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Відповідно до положень ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Загальні засади призначення покарання спрямовані на забезпечення принципів законності, обґрунтованості, індивідуалізації, гуманності і справедливості, співмірності покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.

При призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні умисного тяжкого корисливого злочину проти власності, за ч.2 ст.186 КК України, де об`єктом злочинного посягання є право власності, тобто, врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

ОСОБА_5 скоїв умисний тяжкий корисливий злочин, який представляє підвищену суспільну небезпеку, провину не визнав, на розкаявся.

ОСОБА_5 на час затримання ніде не працював, постійного доходу не мав, характеризується задовільно, має малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , має матір похилого віку, на обліку лікаря психіатра, лікаря нарколога, не знаходиться, страждає на хронічні серцево-судинні захворювання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує його судимість за умисний злочин, передбачений ч.1 ст.263 КК України, та те, що обвинувачений вчинив новий умисний злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, тобто, рецидив злочинів, що за ст.34, пунктом 1 ч.1 ст.67 КК України, суд вважає обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого.

Крім того, за даним кримінальним провадженням суд враховує, що ОСОБА_5 скоїв умисний тяжкий злочин перебуваючи у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, що відповідно до п. 13 ч.1 ст.67 КК України, суд вважає обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого.

При призначенні покарання, суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Встановлені судом фактичні обставини вчиненого ОСОБА_5 злочину, наведені обставини про його особу, дають підстави для висновку про антисоціальну спрямованість особи обвинуваченого та усталеність його протиправної поведінки, а також про те, що він зневажливо ставиться до суспільства та встановлених у ньому правил, і є особою зухвалою та схильною до вирішення своїх життєвих проблем, в тому числі матеріального характеру, шляхом вчинення умисних корисливих злочинів проти власності.

На підставі викладеного, з урахуванням характеру злочину, який було скоєно обвинуваченим, корисливий мотив злочину, відсутності обставин, що пом`якшують покарання, наявність обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки підстави для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачене законом із застосуванням ст.69 КК України, або із застосуванням статей 75, 76 КК України, судом не встановлені, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції останнього від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, тобто, призначення покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, цим вироком необхідно поглинути покарання, призначене ОСОБА_5 за вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 18.02.2020 року (3 роки позбавлення волі за скоєння за часом злочину - 21.09.2018), оскільки за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

При цьому, суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, слід залишити без змін, оскільки тяжкість та підвищена суспільна небезпека вчиненого обвинуваченим злочину, встановлені судом негативні відомості про його особу, дають підстави вважати можливим ухилення від суду, переховування, скоєння інших злочинів.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта з боку: Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства Юстиції України у розмірі 314,00 гривень; Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України у розмірі 1430 гривень.

Речовими доказами розпорядитися у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368-374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, тобто, призначення покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, цим вироком поглинути покарання, призначене за вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 18.02.2020 року, та остаточно ОСОБА_5 призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою.

Початок строку відбуття покарання засудженому ОСОБА_5 обчислювати з 20.02.2019 року.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта з боку: Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства Юстиції України у розмірі 314,00 гривень; Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України у розмірі 1430 гривень.

У відповідності з ст.100 КПК України речові докази: зв`язку ключів два металевих, один від домофону; пачку сигарет «Мальборо»; запальничку чорного кольору з жовтою кнопкою; грошові кошти, номіналом 20 гривень ПИ 6362982; мобільний телефон «Fly» DS 105, Imei1: НОМЕР_1 , Imei2: НОМЕР_2 , залишити власнику майна ОСОБА_7 ; три сліди папілярних узорів пальців рук розмірами 15х23 мм, 13х40, 14х34 мм ОСОБА_5 , які відкопійовані на відрізок липкої стрічки розмірами 45х97 мм, та дві дактилокарти ОСОБА_5 зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Обвинувачений, захисник, прокурор та потерпілий мають право подати апеляційну скаргу на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська до Дніпровського апеляційного суду.

На підставі ч.6 ст.376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику, а потерпілому копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення вироку.

Головуючий суддя: ОСОБА_1