Суддя ОСОБА_1
Справа № 636/4140/18
Провадження № 1-кп/644/145/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2021 року м. Харків
Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000923 від 09 червня 2018 року відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні суду знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.121 КК України, щодо якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , з тих підстав, що ризики зменшилися, проте не перестали існувати; застосований до обвинуваченого в даному кримінальному провадженні запобіжний захід є доцільним та таким, що на даний час ефективно забезпечує належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Обговорюючи питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, сторона захисту заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про продовження раніш застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого у зв`язку з тими обставинами, що прокурором не обґрунтовано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, відсутні підстави для продовження раніше застосованого запобіжного заходу.
Обвинувачений просив змінити раніше застосований запобіжний у вигляді тримання під вартою на домашній арешт .
Відповідно до Закону України від 13.04.2020 року «Про внесення зміни до пункту 20-5розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.
Учасники провадження не висловили заперечень проти розгляду питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого головуючим суддею одноособово .
Суд, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Ухвалою колегії суддів Чугуївського міського суду Харківської області від 29.10.2019 року змінено раніше обраний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою на гауптвахті відділення ВСП (м. Чугуїв) ОСОБА_7 , який в подальшому було продовжено ухвалами Орджонікідзевського районного суду м. Харкова.

З наданих суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується за ч.1 ст.121 КК України, що є тяжким злочином.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Крім того ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58).
Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення (злочину), свідчать про підвищену суспільну небезпеку.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченому переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.
Оцінюючи наведені прокурором доводи в їх сукупності та доводи приведені на їх противагу обвинуваченим та його захисниками, з огляду на конкретні обставини та на суспільну небезпечність діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , тяжкість можливого покарання за тяжкий злочин, скоєння якого інкримінується останньому, суд прийшов до висновку, що наразі зменшилися, проте не перестали існувати ризики, які стали підставою для обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відтак, за наявності системного зв`язку приведених ризиків, обґрунтованої підозри, тяжкості покарання за вчинення тяжкого злочину, скоєння якого інкримінується обвинуваченому, а також наявність публічного інтересу, у суду не має підстав для зміни обраного раніше запобіжного заходу.

Будь-яких нових обставин, які мають значення при вирішенні питання щодо запобіжного заходу обвинуваченому , в судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, запобіжний захід, обраний відносно обвинуваченого, відповідає характеру і тяжкості інкримінованого діяння, а разом з іншим, допомагає уникнути виникненню ризиків, існування яких доведено, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Твердження обвинуваченого щодо наявності підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту суд не буре до уваги, оскільки підставою для зміни запобіжного заходу може бути лише обґрунтоване підтвердження того, що ризики, які були враховані при його обранні на теперішній час відпали, що в свою чергу доведено не було. Між тим, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, що виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178,180,183, 331,369 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити.
Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на гауптвахті відділення ВСП (м. Чугуїв) ХЗВ ВСП на строк до 60 днів, тобто до 13 вересня 2021 року включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захисникам та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1