Дата документу 28.04.2021 Справа № 554/2688/21
Провадження № 1-кс/554/7421/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2021 року м. Полтава
Під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що у грудні 2020 року службові особи УБН в Полтавській області ДБН НП України внесли до актів обстеження об`єктів чи приміщень, в яких здійснюється зберігання наркотичних засобів та прекурсорів, завідомо недостовірні відомості щодо проведення перевірок, фактично не відвідуючи вказані об`єкти.
Встановлено, що на адресу управління боротьби з наркозлочинністю в Полтавській області ДБН НП України надійшла заява директора філії ГПУ «Полтавагазвидобування» АТ «Укргазвидобування»ОСОБА_4 від 28.12.2020 року, а також заява директора філії Управління з переробки газу та газового конденсату (УПГГК) АТ «Укргазвидобування» ОСОБА_5 від 21.12.2020 щодо отримання дозволу на використання об`єктів і приміщень, призначених для провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів.
При цьому, на момент подання вказаної заяви Філія ГПУ «Полтавагазвидобування» АТ «Укргазвидобування», а також філія Управління з переробки газу та газового конденсату (УПГГК) АТ «Укргазвидобування» не уклали договір про обладнання окремих приміщень засобами охоронної та пожежної сигналізації із виведенням сигналу «тривога» на пульти централізованого спостереження суб`єкта охоронної діяльності, про що було відомо уповноваженим особам управління боротьби з наркозлочинністю в Полтавській області ДБН НП України.
Не зважаючи на це, заяви філії ГПУ «Полтавагазвидобування» АТ «Укргазвидобування», а також філії УПГГК АТ «Укргазвидобування» в порушення п.13 Порядку № 469, були прийняті та без фактичного обстеження приміщень та об`єктів службовими особами УБН в Полтавській області ДБН НП України та службовими особами Управління поліції охорони в Полтавській області, було складено та підписано Акти обстеження об`єктів чи приміщень, призначених для провадження діяльності, пов`язаної зі зберіганням, перевезенням, придбанням, реалізацією (відпуском) використанням та знищенням прекурсорів (далі Акти обстеження) за № 14 від 23.12.2020 та за № 16 від 29.12.2020, до яких було внесено завідомо неправдиві відомості щодо обставин проведення перевірки приміщень та об`єктів для зберігання прекурсорів та їх відповідність до Технологічних вимог Ліцензійних умов № 282 та Вимог № 52, за наступними адресами:
-Полтавська область, Лохвицький район, с. Сенча, вул. Миколаївська, 93;
-Полтавська область, Гадяцький район, с. Плішевець, вул. Польова, 17;
-Полтавська область, Зіньківський район, смт. Опішня, вул. Соборна, 40;
-Полтавська область, Лохвицький район, с. Вирішальне, вул. Миру, 3;
-Полтавська область, Лохвицький район, с. Сенча, вул. Перемоги, 99;
-Полтавська область, м. Полтава, вул. Домобудівельна, 4.
В подальшому, на підставі складених Актів обстеження за № 14 від 23.12.2020 та за № 16 від 29.12.2020 року, до яких було внесено завідомо недостовірні відомості щодо факту проведення відповідних перевірок, т.в.о. начальника УБН в Полтавській області ДБН України було складено та видано дозвіл філії ГПУ «Полтавагазвидобування» АТ «Укргазвидобування», а також філії УПГГК АТ «Укргазвидобування»на використання об`єктів і приміщень, призначених для провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, який став підставою для подальшого отримання АТ «Укргазвидобування»ліцензії на обіг підконтрольних речовин, строком на 5 років, а саме з 14.01.2021 по 14.01.2026 року.
Таким чином, в діях службових осіб управління боротьби з наркозлочинністю в Полтавській області ДБН НП України вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, а саме складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.
Вказаний документ вилучено слідчим на виконання клопотання судового експерта, з метою забезпечення подальшого проведення будівельно-технічної експертизи згідно постанови від 12.04.2021 року.
Таким чином, під час проведення вищевказаного обшуку, виявлено документи, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. При цьому, вилучений в ході обшуку документ містить відомості, які можуть мати значення для кримінального провадження. Власником вилучених документів є АТ «Укргазвидобування».
Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді. Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом.
При цьому, у подальшому щодо вказаного всього переліченого вище майна планується проведення низки слідчо-процесуальних дій: оглядів, судових експертиз, допитів тощо.
На даний час щодо вказаного документу проведено та продовжують проводитися слідчі дії, у зв`язку з чим відповідною постановою слідчого від 23.04.2021 року його визнано речовим доказом.
На підставі викладеного, слідчий просить задовольнити клопотання.
В судове засідання слідчий не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав, просив задовольнити.
Представник власника майна в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 26.03.2021 року надано дозвіл на проведення обшуку у виробничих приміщеннях АТ «Укргазвидобування», за адресою: Полтавська область, с. Селещина, вул. Хмельницького Б., 9.
Слідчим доведено, що майно, вилучене під час проведення обшуку від 22.04.2021 року, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучене, відповідно до протоколу обшуку від 22.04.2021 року майно, підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

Накласти арешт на майно, яке було виявлено та вилучено під час проведення обшуку у виробничих приміщеннях АТ «Укргазвидобування», за адресою: Полтавська область, с. Селещина, вул. Хмельницького Б, 9, зокрема на: копію Зонування та рух матеріальних потоків складу ГПУ «Полтавагазвидобування», на 1 арк., до скасуванняарешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1