Справа № 761/6013/21
Провадження № 1-кс/761/4303/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 грудня 2018 року, в рамках кримінального провадження №0000081,

ВСТАНОВИЛА:

15 лютого 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 грудня 2018 року, в рамках кримінального провадження №0000081.

Клопотання мотивовано тим, що ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва у справі № 761/44735/18 від 03.12.2018, задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_5 та накладено арешт на об`єкти нерухомого та рухомого майна належного ОСОБА_6 .

Поряд із цим, вищезазначеною ухвалою слідчого судді накладено арешт на майно ОСОБА_7 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 , який не має жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні, досудове розслідування в якому проводить ГСУ СБ України.

Однак, заявник вважає, що в накладенні арешту на майно, яке знаходиться у власності ОСОБА_7 , наразі відпала необхідність та арешт підлягає скасуванню у зв`язку із наступним.

Так, як вбачається з ухвали слідчого судді про застосування такого заходу кримінального провадження як арешт майна, слідчим суддею накладався арешт на майно підозрюваного у кримінальному провадженні ОСОБА_6 .

При цьому, фактичні висновки зроблені слідчим у клопотанні про накладення арешту, а саме в частині необхідності накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки вказана квартира, на дату винесення слідчим суддею ухвали, вибула із власності ОСОБА_8 , та перейшла у власність ОСОБА_7 , який є законним власником нерухомого майна на яке накладено арешт.

Так, в ухвалі слідчого судді вказано, що відповідно до матеріалів клопотання слідчого та додатків до нього, а саме інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №145460691 від 15.11.2018, власником квартири АДРЕСА_1 , є ОСОБА_6 який мав статус підозрюваного у кримінальному провадженні.

В той же час, згідно договору купівлі-продажу від 24.11.2018 посвідченого нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , ОСОБА_6 продав, а ОСОБА_10 придбав квартиру АДРЕСА_1 , що в тому числі підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Таким чином, на момент винесення слідчим суддею ухвали про накладення арешту на майно, а саме 03.12.2018, майно - вище зазначена квартира, не перебувала у власності ОСОБА_8 , а з 24.11.2018 єдиним законним власником майна був ОСОБА_10 , а слідчий при зверненні до суду не перевірив, актуальний стан права власності на вказаний об`єкт нерухомості.

На думку заявника, зазначене у своїй сукупності свідчить про те, що на даний час відпала необхідність у арешті майна та обумовлює необхідність його скасування.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав з мотивів наведених у ньому та просив задовольнити. Зазначив, що арешт підлягає скасуванню, оскільки такий арешт накладено з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, однак ОСОБА_10 не є підозрюваним у кримінальному провадженні.

Разом з тим, представник власника майна просив долучити до справи відповідні документи на підтвердження права власності ОСОБА_7 на квартиру.

Уповноважений слідчий ГСУ СБ України у кримінальному провадженні №0000081, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Слідчий суддя, вислухавши думку представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , вивчивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, дослідивши матеріали клопотання про накладення арешту на майно (справа № 761/44735/18, провадження №1-кс/761/30441/2018) в 1-му томі, вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У судовому засіданні встановлено, що Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000081 від 18.03.2014 за обставинами вчинення злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.5 ст.27 ч.5 ст.191, ч.3 ст.212, ч.1 ст.219, ч.2 ст.364, ч.2 ст.364-1 КК України.

26.10.2018 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 грудня 2018 року накладено арешт на ряд нерухомого майна, зокрема на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Зі змісту вказаної ухвали слідчого судді вбачається, що арешт на зазначене майно накладався, з метою конфіскації майна як виду покарання.

Так, згідно п.3 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Частиною 5 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

При цьому, з наявних у розпорядженні слідчого судді матеріалів, вбачається, що ОСОБА_10 не має жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні, а кримінальне провадження №0000081 здійснюється відносно підозрюваного ОСОБА_6 , за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.5 ст.191 КК України.

Враховуючи наведене, оскільки арешт на майно з метою відшкодування шкоди та стягнення отриманої неправомірної вигоди, згідно вимог ч.5 ст.170 КПК України може бути накладено лише на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, а майно, на яке слідчим суддею, станом на день постановлення ухвали про арешт, не належало підозрюваному ОСОБА_6 , а ОСОБА_10 не є особою щодо якої здійснюється кримінальне провадження, а тому слідчий суддя не знаходить правових підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Так, аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, свідчить про недоведеність можливого факту використання вказаного майна з метою його конфіскації як виду покарання, а так само, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна для третіх осіб.

Крім того, на день розгляду клопотання органом досудового розслідування не надано підтвердження наявності підстави продовження дії арешту майна, у зв`язку із чим слідчий суддя, виходячи з принципу змагальності сторін у кримінальному провадженні, приходить до висновку, що доводи, зазначені в клопотанні є обґрунтованими.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що орган досудового розслідування зобов`язаний довести необхідність та наявність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, наявність потреб досудового розслідування у такому арешті майна, актуальність цього питання, оскільки саме орган досудового розслідування був ініціатором питання про накладення арешту на майно.

Викладені обставини в сукупності свідчать про те, що ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту майна: квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, на час розгляду клопотання про скасування арешту майна відпали, що обґрунтовано матеріалами доданими до клопотання.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає доцільним скасувати арешт майна, не вбачаючи потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, а отже, клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 грудня 2018 року, у кримінальному провадженні №0000081, підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст. ст.170-174 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИЛА:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 грудня 2018 року, в рамках кримінального провадження №0000081, задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 грудня 2018 року, в рамках кримінального провадження №0000081, частково, а саме на:

квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголосити 22 березня 2021 року о 08 год. 10 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1