Справа № 675/1066/20
Провадження № 1-кп/675/15/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" червня 2021 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника адвоката ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав кримінальне провадження за № 0000016 по обвинуваченню

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, освіта неповна середня, раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в :
12 січня 2020 року близько 23 год. 00 хв. ОСОБА_10 під час телефонної розмови з ОСОБА_8 домовився із останнім про зустріч на території лугу, що з північно-східної сторони с. М`якоти Шепетівського (раніше Ізяславського) району Хмельницької області, з метою з`ясування неприязних відносин, що виникли з приводу їх обопільних стосунків із ОСОБА_12 .

У подальшому близько 23 год. 20 хв. ОСОБА_10 на належному ОСОБА_13 автомобілі марки «ВАЗ 2101» приїхав до обумовленого місця, де зустрівся із ОСОБА_8 .

Надалі, близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_10 в ході розмови з ОСОБА_8 , на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень для останнього, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання відповідних наслідків, діючи умисно, наніс ОСОБА_8 дерев`яною палицею два удари в область лівої скроневої ділянки голови, після чого викинув зазначену палицю та, сівши в вищевказаний автомобіль, покинув місце події.

Своїми протиправними діями ОСОБА_10 спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми: лінійного перелому лівої скроневої та тім`яної кісток з переходом на основу черепа, субдуральної гематоми лівої скроневої ділянки, епідурального крововиливу зліва на рівні перелому, забою скроневої долі правої півкулі великого мозку, лівобічного гемосинуса, лівостороннього фронтиту, травматичного розриву барабанної перетинки лівого вуха, лівобічної кондуктивної приглухуватості, лівобічного гострого середнього після травматичного отиту, конхлеоневриту, двобічного євстахіїту; рани лівої скроневої та тім`яної ділянок, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненому визнав частково. Суду показав, що 12 січня 2020 року протягом дня він неодноразово спілкувався по телефону із ОСОБА_8 та в ході останньої розмови вони домовилися про зустріч поблизу знаку с. М`якоти. Близько 23 год. 30 хв. він разом із своїм знайомим ОСОБА_13 приїхали на обумовлене місце, де потерпілий попросив, щоб останній від`їхав та залишив їх наодинці. Тому ОСОБА_13 на його прохання від`їхав з місця події на деяку відстань. У подальшому вони почали з`ясовувати стосунки із ОСОБА_8 , в ході чого останній вимагав у нього не телефонувати до ОСОБА_12 , а потім вдарив його головою у груди. У цей момент він нащупав ногою дерев`яну палицю, яка лежала поруч на землі, взяв її до рук та, почувши, що до них наближається товариш потерпілого і кричить, розгубившись, вдарив ОСОБА_8 зазначеною палицею по голові. Надалі, ОСОБА_10 викинув палицю, побіг до автомобіля, сів у нього та залишив місце події. Коли вони розпочали рух, то товариш потерпілого розбив за допомогою залізного болта лобове скло у автомобілі.

Обвинувачений ствердив, що наносив лише один удар потерпілому, не думав, що наніс останньому такі серйозні тілесні ушкодження, а наслідків свого діяння відразу не помітив, бо залишив місце події. У подальшому ОСОБА_12 йому повідомила про те, що він спричинив ОСОБА_8 черепно-мозкову травму, а тому 13 січня 2020 року він поїхав до батьків потерпілого, але останні не хотіли з ним спілкуватися та вигнали його.

ОСОБА_10 щиро розкаявся у вчиненому, попросив вибачення у потерпілого, пообіцяв у подальшому подібний діянь не допускати. Просив суд суворо його не карати.

Цивільний позов потерпілого в частині стягнення майнової шкоди обвинувачений визнав повністю, а в частині стягнення моральної шкоди визнав частково, пояснив, що згідний на відшкодування ОСОБА_8 моральної шкоди в розмірі 20 000 грн., вказав, що ним виплачено ОСОБА_8 в якості відшкодування моральної та майнової шкоди грошові кошти в загальній сумі 10 000 грн.

Винуватість ОСОБА_10 у скоєному підтверджується зібраними по справі та дослідженими судом у судовому засіданні доказами.

З показів потерпілого ОСОБА_8 вбачається, що він повідомив суду, що зустрічався із ОСОБА_12 . Раніше із нею мав стосунки обвинувачений. У зв`язку з цим ОСОБА_10 з жовтня 2020 року почав телефонувати йому та висловлювати погрози. ОСОБА_8 посварився із ОСОБА_12 , однак конфлікт між ним та обвинуваченим тривав і далі. 12 січня 2020 року протягом усього дня ОСОБА_8 та ОСОБА_10 спілкувалися по телефону. При останній телефонній розмові вони домовилися про зустріч. Того ж дня близько 23 год. 00 хв. вони зустрілися поблизу с. М`якоти, куди ОСОБА_10 приїхав на автомобілі разом із своїм товаришем. ОСОБА_8 запропонував обвинуваченому поспілкуватися та владнати конфлікт, однак ОСОБА_10 йому відповів: «Ти що, думаєш, я сюди поговорити приїхав?». Надалі, обвинувачений підійшов до автомобіля, дістав щось, схоже на биту, із заднього сидіння та взяв його в праву руку. У цей момент товариш обвинуваченого сів у транспортний засіб та від`їхав з місця події заднім ходом метрів на 100, залишивши ввімкненим світло фар. Вказаним вище предметом ОСОБА_10 наніс потерпілому удар в ліву частину голови, внаслідок чого він впав на коліно. Надалі, обвинувачений наніс йому ще один удар по голові, від чого потерпілий втратив свідомість. Тому далі він нічого не пам`ятає. Потерпілий ствердив, що тілесних ушкоджень обвинуваченому не наносив. У подальшому його сусід ОСОБА_14 завів потерпілого додому. Коли ОСОБА_8 перебував за місцем свого проживання, до нього приїхала ОСОБА_12 із сестрою та викликала швидку медичну допомогу.

Потерпілий також пояснив суду, що пробачив обвинуваченого за скоєне, завдану діями останнього матеріальну шкоду йому відшкодовано, також частково відшкодовано і моральну шкоду. Всього йому виплачено грошові кошти в сумі 10 000 грн. Оскільки він примирився із ОСОБА_10 , то просив суд не позбавляти його волі. Водночас, свій цивільний позов потерпілий підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Допитана у якості свідка ОСОБА_12 підтвердила суду, що раніше мала стосунки із обвинуваченим, а потім почала зустрічатися із потерпілим. 12 січня 2020 року близько 23 год. 00 хв. їй зателефонував ОСОБА_8 та повідомив, що ОСОБА_10 розбив йому голову, тому вона приїхала до його помешкання та викликала швидку медичну допомогу, на якій вони разом попрямували до лікарні, де потерпілому зашили рану. Очевидцем бійки вона не була. У той день ОСОБА_8 повідомляв їй, що йде на зустріч із обвинуваченим, щоб розібратися у ситуації, що між ними склалася. Також потерпілий розповів їй, що під час розмови він із ОСОБА_10 почали шарпатися, а потім обвинувачений його вдарив, до місця проживання його привів знайомий ОСОБА_14 . Свідок також підтвердила наявність неприязних стосунків між потерпілим та обвинуваченим з приводу обопільних стосунків із нею, неодноразове спілкування між ними з цього приводу по телефону.

Допитаний під час судового розгляду свідок ОСОБА_15 суду показав, що ходив із потерпілим ОСОБА_8 на зустріч із ОСОБА_10 . Коли вони близько 23 год. 00 хв. прийшли на обумовлене місце, то свідок залишився стояти неподалік. У подальшому на місце події під`їхав автомобіль, з якого вийшов обвинувачений, а водій транспортного засобу від`їхав далі. Потім ОСОБА_8 та ОСОБА_10 спілкувалися між собою протягом 5-10 хвилин. Надалі, свідок почув звук, схожий на звук від удару дерева по тупому предмету. При цьому ОСОБА_8 впав на одне коліно. Далі свідок почув другий удар, внаслідок чого потерпілий впав на землю. При цьому він помітив, що ОСОБА_10 тримав у руках якийсь предмет. У подальшому обвинувачений свиснув, до нього під`їхав автомобіль, він сів у нього та поїхав. Натомість, свідок завів потерпілого додому. При цьому він помітив на останньому плями крові, також ОСОБА_8 після отримання тілесних ушкоджень не міг нормально говорити. ОСОБА_15 підтвердив, що коли обвинувачений тікав на автомобілі, він, намагаючись його зупинити, щоб надати потерпілому медичну допомогу, випустив з рук шайбу до підводи, яку ніс у руках, внаслідок чого та впала у салон автомобіля, можливо пошкодивши при цьому лобове скло.

З показів свідка ОСОБА_13 вбачається, що на прохання обвинуваченого ОСОБА_10 вони разом на автомобілі свідка поїхали в с. М`якоти на зустріч із ОСОБА_8 . Під час руху автомобіля обвинувачений постійно спілкувався по телефону. Коли вони близько 23 год. 00 хв. приїхали на місце події, там вже був ОСОБА_8 . ОСОБА_10 вийшов із автомобіля, підійшов до потерпілого та спілкувався із останнім. Через 10 хв. обвинувачений сказав йому від`їхати далі, що він і зробив. Самої бійки свідок не бачив, йому було видно лише силуети хлопців. Коли вони поверталися додому, ОСОБА_10 розповів свідкові, що пошарпався із ОСОБА_8 , казав, що якийсь чоловік вибіг з-за кущів. Коли вони залишали місце події, незнайомий чоловік за допомогою болта розбив лобове скло в його автомобілі. Свідок вказав суду, що не бачив, щоб обвинувачений діставав палицю з транспортного засобу. Зазначив, що в автомобілі могла бути палиця, однак він усіх обставин тієї події вже не пам`ятає, тому не може ні заперечити, ні підтвердити цю обставину.

Відповідно до скриншотів з мобільного телефону, яким користується обвинувачений ОСОБА_10 , вбачаються факти неодноразового спілкування між потерпілим та обвинуваченим безпосередньо перед подією, яка мала місце 12 січня 2021 року.

Даними протоколу огляду місця події від 13 січня 2020 року з доданою ілюстративною таблицею до нього підтверджується, що тілесні ушкодження нанесено обвинуваченим ОСОБА_10 потерпілому ОСОБА_8 на території лугу, що з північно-східної сторони с. М`якоти Шепетівського району Хмельницької області. Під час проведення огляду виявлено та вилучено дерев`яну палицю довжиною 72 см., за допомогою якої було нанесено тілесні ушкодження потерпілому.

Як вбачається із висновку судово-медичної експертизи № 44 від 29 січня 2020 року в зв`язку з тим, що на неодноразові письмові запити слідчим, який виніс постанову про проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_8 , не надано необхідних медичних документів, так як останній продовжував лікування, провести експертизу та надати відповіді на поставлені запитання не представилося можливим.

Водночас відповідно до даних висновку додаткової судово-медичної експертизи № 200 від 28 квітня 2020 року у потерпілого ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми: лінійного перелому лівої скроневої та тім`яної кісток з переходом на основу черепа, субдуральної гематоми лівої скроневої ділянки, епідурального крововиливу зліва на рівні перелому, забою скроневої долі правої півкулі великого мозку, лівобічного гемосинуса, лівостороннього фронтиту, травматичного розриву барабанної перетинки лівого вуха, лівобічної кондуктивної приглухуватості, лівобічного гострого середнього після травматичного отиту, конхлеоневриту, двобічного євстахіїту; рани лівої скроневої та тім`яної ділянок, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення.

Дані тілесні ушкодження виникли від ударної травмуючої дії тупих твердих предметів, могли виникнути в строк та при обставинах, вказаних у постанові та обстежуваним. Для їх виникнення достатньо однієї травмуючої дії (удару). Водночас дані тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок двох ударів дерев`яною битою по голові.

Виникнення даних тілесних ушкоджень внаслідок падіння з висоти власного зросту є малоймовірним, а внаслідок самоушкодження - виключено.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту з долученим до нього відеозаписом від 12 травня 2020 року за участю потерпілого ОСОБА_8 останній показав, добровільно та детально розповів про обставини скоєння щодо нього кримінального правопорушення, зокрема щодо механізму спричинення йому обвинуваченим тілесних ушкоджень, що мало місце 12 січня 2020 року. Дані вказаного слідчого експерименту повністю співпадають із показаннями потерпілого, наданими ним у судовому засіданні.

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту з долученим до нього відеозаписом від 14 січня 2020 року за участю свідка ОСОБА_15 , свідок показав на місці події, добровільно та детально розповів про обставини та механізм заподіяння потерпілому обвинуваченим тілесних ушкоджень, що відбулося 12 січня 2020 року. Дані вказаного слідчого експерименту повністю співпадають із показаннями свідка, наданими ним у судовому засіданні.

Відповідно до постанови про визнання та приєднання речових доказів від 13 січня 2020 року виявлену та вилучену за місцем проведення огляду місця події дерев`яну палицю довжиною 72 см. визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

З протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 28 січня 2020 року з описом до нього вбачається, що на підставі ухвали слідчого судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 28 січня 2020 року в Хмельницькій обласній лікарні вилучено медичну картку стаціонарного хворого № 00844, заведену на ім`я потерпілого ОСОБА_8 .

Згідно заяв від 29 січня та 29 березня 2020 року потерпілий ОСОБА_8 добровільно надав слідчому для долучення до матеріалів даного кримінального провадження з метою проведення судово-медичної експертизи належні йому медичні документи, а саме: знімок мультизрізової комп`ютерної томографії головного мозку від 13 січня 2020 року з висновком та DVD-R диском, рентгенівський знімок голови від 13 січня 2020 року, знімок комп`ютерної томографії голови від 19 лютого 2020 року з DVD-R диском.

Як вбачається із протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 28 січня 2020 року з описом до нього, на підставі ухвали слідчого судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 28 січня 2020 року в КНП «Ізяславська ЦРЛ» вилучено медичну картку стаціонарного хворого № 34/177, заведену на ім`я потерпілого ОСОБА_8 .

Згідно із протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 24 квітня 2020 року з описом до нього, на підставі ухвали слідчого судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 22 квітня 2020 року в КНП «Ізяславська ЦРЛ» вилучено медичну картку амбулаторного хворого Ізяславської ЦРЛ, заведену на ім`я потерпілого ОСОБА_8 .

З протоколу огляду документів від 21 травня 2020 року встановлено, що предметом огляду є:

1) медична картка стаціонарного хворого № 34/177, заведена на ім`я потерпілого ОСОБА_8 . З даної медичної картки вбачається, що останній проходив лікування у КНП «Ізяславська ЦРЛ» з 16 год. 30 хв. до 18 год. 00 хв. 13 січня 2020 року, після чого був переведений до Хмельницької обласної лікарні. У вказаній медичній картці зафіксовано діагноз ОСОБА_8 та хід його лікування;

2) медична картка стаціонарного хворого № 00844, заведена на ім`я потерпілого ОСОБА_8 . З зазначеної медичної картки вбачається, що потерпілий проходив лікування у нейрохірургічному відділенні Хмельницької обласної лікарні з 19 год. 58 хв. 13 січня 2020 року до 08 год. 00 хв. 21 січня 2020 року, після чого був виписаний для проходження подальшого амбулаторного лікування. У вказаній медичній картці зафіксовано діагноз ОСОБА_8 та хід його лікування;

3) медична картка амбулаторного хворого, оформлена на ім`я потерпілого ОСОБА_8 , в якій відображено його амбулаторне лікування у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень 12 січня 2020 року;

4) рентгенівський знімок голови від 13 січня 2020 року, промаркований на ім`я ОСОБА_8 ;

5) знімок мультизрізової комп`ютерної томографії головного мозку від 13 січня 2020 року з висновком та DVD-R диском, промаркований на ім`я потерпілого ОСОБА_8 та виконаний у медичному діагностичному центрі «Експерт»;

6) знімок комп`ютерної томографії голови від 19 лютого 2020 року з DVD-R диском, виконаний на ім`я потерпілого ОСОБА_8 у медичному діагностичному центрі «Експерт».

Відповідно до даних постанови про визнання та приєднання речових доказів до матеріалів кримінального провадження від 21 травня 2020 року підтверджується, що у даному кримінальному провадженні визнано речовими доказами медичні документи, зазначені у вищевказаному протоколі огляду документів від 21 травня 2020 року.

Вищезазначені докази переконують суд, що дії обвинуваченого ОСОБА_10 необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК України як умисні тяжкі тілесні ушкодження, тобто умисні тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

Передбачених процесуальним законом підстав для визнання вищенаведених доказів неналежними або недопустимими суд не вбачає.

Разом з тим, твердження обвинуваченого ОСОБА_10 з приводу того, що він наніс лише один удар дерев`яною палицею потерпілому, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки такі доводи спростовуються показами потерпілого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_15 , даними проведених із останніми слідчих експериментів, а також висновком додаткової судово-медичної експертизи № 200 від 28 квітня 2020 року.

Так, відповідно до даних висновку додаткової судово-медичної експертизи № 200 від 28 квітня 2020 року виявлені у потерпілого ОСОБА_8 тілесні ушкодження могли виникнути як внаслідок одного, так і внаслідок двох ударів по голові.

Будучи допитаним у судовому засіданні, потерпілий ОСОБА_8 вказав на те, що обвинуваченим ОСОБА_10 йому було нанесено саме два удари в область лівої скроневої ділянки голови.

Свідок ОСОБА_15 підтвердив такі покази потерпілого, зазначивши, що, перебуваючи неподалік від потерпілого та обвинуваченого, чув два звуки, схожі на удари дерева по тупому предмету. Вказав і на те, що від першого удару ОСОБА_8 впав на одне коліно, а після другого удару потерпілий повністю впав на землю.

Такий же механізм заподіяння обвинуваченим потерпілому тілесних ушкоджень підтвердили потерпілий ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_15 під час проведення за їх участю слідчих експериментів. Дані вказаних слідчих експериментів повністю співпадають із показаннями, наданими ними у судовому засіданні.

Свідчення потерпілого та свідка ОСОБА_15 суд визнає достовірними, оскільки вони підтверджують обставини вчинення ОСОБА_10 інкримінованого йому кримінального правопорушення, є послідовними та узгоджуються між собою та підтверджуються іншими доказами, зібраними у кримінальному провадженні.

Також суд критично оцінює дані протоколу проведення слідчого експерименту від 26 травня 2020 року з відеозаписом до нього, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_10 , в ході якого останній вказував на те, що наніс потерпілому лише один удар.

Суд вважає, що відтворені обвинуваченим під час проведення із ним слідчого експерименту 26 травня 2020 року фактичні обставини кримінального провадження стосовно завдання лише одного удару потерпілому є надуманими та такими, що суперечать дійсним обставинам справи, іншим доказам, дослідженим судом, тому суд оцінює їх як спосіб захисту ОСОБА_10 від повідомленої йому підозри під час досудового розслідування.

Підходячи до обрання міри покарання обвинуваченому, виходячи із загальних засад призначення покарання, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його особливості, особу винного, зокрема, характеристику, сімейний стан, фактичні обставини провадження.

Вчинене ОСОБА_10 кримінальне правопорушення є тяжким злочином.

Судом ураховується, що ОСОБА_10 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, де здійснює догляд за хворою матір`ю, яка являється інвалідом першої групи, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Свою винуватість у нанесенні потерпілому умисних тяжких тілесних ушкоджень обвинувачений під час розгляду справи фактично визнав, не погоджуючись лише із кількістю нанесених ним ударів потерпілому.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_10 , є щире каяття, повне добровільне відшкодування майнової шкоди та часткове відшкодування моральної шкоди потерпілому.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_10 , судом не встановлено.

Тому обвинуваченому слід призначити покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, у межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі.

Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не встановлено.

На думку суду, саме таке покарання є необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, забезпечує співрозмірність діяння та кари.

З досудової доповіді органу пробації вбачається, що, дослідивши інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, встановлено, що проблемними питаннями, на які повинні бути спрямовані заходи впливу, є допомога по встановленню самоконтролю у складних стресових ситуаціях та працевлаштуванню. Аналіз зібраної інформації свідчить про середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та високий рівень ризику ймовірної небезпеки для суспільства (у тому числі для окремих осіб). Орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_10 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк. Заходи роботи з обвинуваченим повинні бути спрямовані на його працевлаштування, підвищення самоконтролю та здійснення нагляду за його поведінкою.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи фактичне визнання своєї винуватості обвинуваченим у спричиненні ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, щирий жаль з приводу вчиненого, часткове відшкодування заподіяної його діянням шкоди, його молодий вік, відсутність судимостей, вибачення перед потерпілим та позицію самого потерпілого, який просив не позбавляти волі ОСОБА_10 , суд дійшов висновку про можливість виправлення останнього без реального відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Потерпілим ОСОБА_8 подано до суду цивільний позов про стягнення на його користь із обвинуваченого ОСОБА_10 5282 грн. 83 коп. матеріальної шкоди та 100 000 грн. моральної шкоди, завданої злочином.

ОСОБА_10 цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди визнав повністю, а в частині стягнення моральної шкоди - частково, вказав, що майнову шкоду на даний час компенсував, а моральну шкоду згідний відшкодувати в розмірі 20 000 грн. У іншій частині позов ОСОБА_8 обвинувачений заперечив.

У відповідності з приписами ст. 127 КПК України підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення.

Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Установлено, що діями ОСОБА_10 потерпілому ОСОБА_8 завдано фізичний біль та страждання у зв`язку з ушкодженням здоров`я, душевні страждання у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього.

Отож, вимога потерпілого про відшкодування моральної шкоди є підставною.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Вирішуючи питання щодо розміру завданої моральної шкоди, що підлягає стягненню, враховується тривалість моральних страждань і переживань потерпілого, оскільки останньому ОСОБА_10 спричинив тяжкі тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалася, крім іншого, травматичним розривом барабанної перетинки лівого вуха, призвела до лівобічної кондуктивної приглухуватості, лівобічного гострого середнього після травматичного отиту, конхлеоневриту, двобічного євстахіїту. Вказане призвело до істотних змін у житті потерпілого та негативно позначилося на його моральному та психологічному стані.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, враховується, що здоров`я людини є найвищою соціальною цінністю, а тому на підставі ст. 1167 ЦК України така шкода підлягає відшкодуванню і з урахуванням наведених норм права та встановлених судом обставин справи.

Також суд враховує матеріальний стан обвинуваченого, який ніде не працює, здійснює догляд за матір`ю, яка є інвалідом першої групи, потребує дороговартісного лікування та не здатна до самообслуговування.

Беручи до уваги конкретні обставини провадження, наслідки, що наступили, характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, які переніс потерпілий ОСОБА_8 їх тривалість, зважаючи на обставини, за яких було заподіяно моральну шкоду, суд уважає, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_8 в частині відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню у розмірі 80 000 грн., що відповідатиме критеріям виваженості, справедливості та розумності.

Як встановлено судом, обвинуваченим сплачено цивільному позивачу 10 000 грн. у відшкодування завданої шкоди. Як пояснили обвинувачений та потерпілий, ці кошти включають матеріальну та моральну шкоду.

Відтак, оскільки завдана потерпілому матеріальна шкода виплачена йому обвинуваченим, на користь ОСОБА_8 підлягає стягненню з ОСОБА_10 75 282 грн. 83 коп. моральної шкоди, що складає різницю між сумою, яка належала б до стягнення, та фактично виплаченою сумою морального відшкодування (10 000-5282,83=4717,17 сума, яка зараховується у відшкодування моральної шкоди; 80 000-4717,17=75 282,83 сума моральної шкоди, яка підлягає стягненню).

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_10 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки та з покладенням відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази по справі:

-дерев`яну палицю, яка перебуває на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів відділу поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, знищити;

-медичну картку стаціонарного хворого № 34/177 Ізяславської ЦРЛ, заведену на ім`я ОСОБА_8 , медичну картку амбулаторного хворого Ізяславської ЦРЛ, заведену на ім`я ОСОБА_8 , які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, повернути КНП «Ізяславська центральна районна лікарня»;

-медичну картку стаціонарного хворого № 00844 Хмельницької обласної лікарні, заведену на ім`я ОСОБА_8 , яка зберігається при матеріалах кримінального провадження, повернути Хмельницькій обласній лікарні;

-знімок мультизрізової комп`ютерної томографії головного мозку від 13 січня 2020 року з висновком та DVD-R диском, рентгенівський знімок голови від 13 січня 2020 року, знімок комп`ютерної томографії голови від 19 лютого 2020 року з DVD-R диском, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, повернути потерпілому ОСОБА_8 .

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ізяславським РС УДМС України в Хмельницькій області 30 листопада 2015 року, на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 , 75 282 (сімдесят п`ять тисяч двісті вісімдесят дві) грн. 83 коп. моральної шкоди.

У задоволенні решти вимог цивільного позову ОСОБА_8 відмовити.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1