Справа № 468/842/20-к
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

іменем України

17.06.2021 року слідчий суддя Баштанського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника третьої особи ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про надання дозволу на реалізацію речових доказів по кримінальному провадженню №0000263 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 356, 364 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:
15.06.2021 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Баштанського РВП ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про надання дозволу на реалізацію речових доказів по кримінальному провадженню №0000263 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 356, 364 ч.2 КК України, а саме зерна ячменю врожаю 2020 року загальною вагою 85920 кг, на яке ухвалою слідчого судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 26.06.2020 року накладений арешт.

З клопотання вбачається, що 21.06.2020 року до ЄРДР за №0000263 були внесені відомості за ч.1 ст. 185 КК України за заявою ОСОБА_6 про вчинення невідомими особами крадіжки зерна озимого ячменю із земельної ділянки, розташованої на відстані близько 1,5 км від с. Трудове Баштанського району Миколаївської області.

З клопотання слідує, що 04.07.2020 року до ЄРДР за №0000003 були внесені відомості за ст. 356 КК України за заявою Баштанської міської ради щодо самовільного зайняття земельної ділянки площею 42,6147 га з кадастровим номером :05:000:0449, яка відноситься до земель комунальної форми власності.

06.07.2020 року кримінальні провадження за №0000263 та за №0000003 об`єднані прокурором в одне провадження під №0000263.

17.07.2020 року прокурором діяння передбачене ч.1 ст. 185 КК України перекваліфіковане на ч.4 ст. 185 КК України.

17.07.2020 року до ЄРДР за №0000039 були внесені відомості за ст. 364 ч.2 КК України за повідомленням УСР в Миколаївській області щодо можливого зловживання службовим становищем посадової особи ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області під час перевірки законності використання земельної ділянки площею 42,6147 га з кадастровим номером :05:000:0449.

20.07.2020 року кримінальні провадження за №0000263 та за №0000039 об`єднані прокурором в одне провадження під №0000263.

05.10.2020 року з кримінального провадження №0000263 прокурором в окреме провадження виділені матеріали щодо заяви ОСОБА_6 про вчинення невідомими особами крадіжки зерна озимого ячменю, вчиненої у великих розмірах, якому присвоєний №0000456.

26.06.2020 року ухвалою слідчого судді Баштанського районного суду Миколаївської області накладений арешт на зерно ячменю врожаю 2020 року загальною вагою 85920 кг.

28.06.2020 року вказаний речовий доказ переданий на зберігання ФОП ОСОБА_7 , від якого 11.06.2021 року надійшов лист про погіршення якості зерна у зв`язку з тривалим терміном зберігання та погодними умовами.

Слідчий просить надати дозвіл на реалізацію вказаного речового доказу (зерна ячменю врожаю 2020 року), з метою забезпечення збереження вказаного речового доказу та недопущення його псування та знищення, оскільки це не перешкоджатиме розслідуванню кримінального провадження. Реалізацію речових доказів слідчий просив доручити ТОВ «Интернационалист».

Від слідчого надійшла заява про підтримання клопотання та розгляд справи за його відсутності.

Прокурор та представник третьої особи клопотання підтримали.

Заслухавши прокурора та представника третьої особи, дослідивши матеріали клопотання (витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.06.2021 року; копію ухвали слідчого судді Баштанського районного суду від 26.06.2020 року; копію протоколу огляду місця події від 28.06.2020 року; копію слідчої довідки від 17.12.2020 року; фото зображення; копію заяви ФОП ОСОБА_7 від 10.06.2021 року; копію повідомлення ТОВ «Интернационалист» від 01.07.2020 року з додатками; копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05.10.2020 року; копію постанови прокурора про виділення матеріалів досудового розслідування від 05.10.2020 року; копію заяви ОСОБА_4 від 06.07.2020 року; копію постанови про залучення в якості потерпілого від 06.07.2020 року), слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Із закріпленої в ст. 26 КПК України диспозитивності, як загальної засади кримінального провадження, слідує, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Відповідно до частин 6 та 7 статті 100 КПК України реалізація речових доказів у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню, здійснюється за клопотанням слідчого або прокурора до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, яке розглядається згідно із ст.ст. 171-173 КПК України.
При цьому з урахуванням вимог ч. 2 ст. 171 КПК України відповідне обґрунтування необхідності реалізації речових доказів має бути викладене в письмовому клопотанні та підтверджене доданими до клопотання документами і слідчий суддя з урахуванням принципу диспозитивності обмежений виключно відповідним обґрунтуванням письмового клопотання та доданими до нього документами.
Крім того, відповідно до ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 6 статті 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: 1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження; 2) передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження; 3) знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан.

З тексту клопотання слідує, що слідчий просить надати дозвіл на реалізацію арештованого за ухвалою слідчого судді зерна ячменю, яке визнане речовим доказом в кримінальному провадженні №0000263.

Натомість, з клопотання слідчого також слідує, що в кримінальному провадженні №0000263 спочатку об`єднувались самостійні кримінальні провадження, а потім було виділене в окреме кримінальне провадження щодо крадіжки зерна ячменю за ч.4 ст. 185 КК України.

При цьому, визначення кримінального провадження міститься в п. 10 ч.1 ст. 3 КПК України, відповідно до якого кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Таким чином, і ст. 3 КПК України, і ст. 214 КПК України вказують на кримінально каране діяння, як на підставу внесення відомостей до ЄРДР та здійснення досудового розслідування.
За такого, для відмежування одного кримінального провадження від іншого необхідно виходити з його визначення, що міститься в п. 10 ч.1 ст. 3 КПК України, яке, у свою чергу, нерозривно пов`язане з поняттям кримінального правопорушення, визначення якого міститься в ч.1 ст. 11 КК України, відповідно до якого кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.
За такого, за кожним передбаченим КК України діянням розпочинається самостійне кримінальне провадження.
Слідчий вважає, що арештовані речі є речовими доказами в кримінальному провадженні №0000263 за ст. 356, 364 ч.2 КК України, виходячи з номеру такого провадження, але з врахуванням того, що в такому провадженні об`єднувались та виділялись провадження щодо кількох самостійних правопорушень, слід з`ясовувати щодо якого діяння, по якому на певному етапі здійснювалось дане кримінальне провадження, вилучені речі визнавались речовими доказами та були арештовані.

З ухвали слідчого судді Баштанського районного суду від 26.06.2020 року слідує, що зерно ячменю було визнане речовим доказом та на нього був накладений арешт саме в кримінальному провадженні за фактом крадіжки зерна ячменю (ст. 185 КК України), доказів того, що такі речі визнавались речовим доказом та мають значення речових доказів також в кримінальних провадженнях щодо самоправства (ст. 356 КК України) або щодо зловживання службовим становищем посадової особи ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області (ст. 364 КК України) матеріали клопотання не містять.

За такого, доля речових доказів не може бути вирішена в кримінальному провадженні, в якому розслідуються діяння, щодо яких такі речі речовими доказами не визнавались взагалі, оскільки такі речі визнані речовими доказами в кримінальному провадженні, яке на теперішній час виділене та розслідується окремо.

Крім того, виходячи з матеріалів клопотання, метою надання дозволу на реалізацію зерна ячменю є не його збереження як доказу, а саме розпорядження ним - його продаж, після якого воно як речовий доказ для органу досудового розслідування буде втрачене.

При цьому, значення для досудового розслідування певного речового доказу полягає саме у його збереженні як матеріального об`єкту, предмету матеріального світу, а отримані від реалізації такого речового доказу грошові кошти вже не будуть речовими доказами в розумінні ст. 98 КПК України та арешт майна на річ в кримінально-процесуальному сенсі жодним чином не зможе автоматично поширюватись на грошові кошти, які можуть бути отримані від реалізації такої речі.

Натомість, на вказане зерно ячменю ухвалою слідчого судді Баштанського районного суду від 26.06.2020 року накладений арешт та заборонені його відчуження чи розпорядження ним з метою його збереження як речового доказу та запобігання, в тому числі, його відчуження.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арешт майна діє до його скасування у передбаченому КПК України порядку.

Тому за наявності діючого арешту речових доказів, щодо яких встановлена заборона на розпорядження та відчуження, - реалізація таких речових доказів буде порушенням вжитих заходів по арешту майна.

Є також ряд інших обставин, які ставлять під сумнів обґрунтованість клопотання слідчого, але вказані вище обставини вже є безумовною підставою для того, щоб слідчий суддя відмовив в задоволенні клопотання про надання дозволу на реалізацію речових доказів.

Таким чином, оскільки під час розгляду клопотання стороною обвинувачення не було доведено, що арештоване зерно ячменю, які вона вважає за необхідне передати для реалізації, є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні щодо самоправства та зловживання службовим становищем, та що припинена заборона на його відчуження та розпорядження ним, тому це є підставою для відмови в задоволенні клопотання.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 3, 100, 170-173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні клопотання слідчого СВ Баштанського РВП ОСОБА_5 , погодженого з прокурором Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про надання дозволу на реалізацію речових доказів зерна ячменю врожаю 2020 року загальною вагою 85920 кг, по кримінальному провадженню №0000263 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 356, 364 ч.2 КК України, відмовити.

Слідчий суддя: