Справа № 347/948/21
Провадження № 1-кп/347/205/21
У Х В А Л А
підготовчого судового засідання

15.06.2021 м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника

потерпілих ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Косів обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за реєстраційним № 0000171 від 18 травня 2020 року стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України

в с т а н о в и в :
В провадженні Косівського районного суду перебуває дане кримінальне провадження.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що жодного обвинувального акту він не отримував, такий йому під розписку не вручався, а відтак він не може перебувати в статусі обвинуваченого. Зважаючи на вищевикладені обставини, просив повернути обвинувальний акт органу досудового розслідування.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд кримінального провадження, вважаючи, що обвинувальний акт відповідає вимогам, передбаченим ст.291 КПК України. Також ствердив, що органом дізнання вживалися заходи щодо вручення обвинувального акту обвинуваченому ОСОБА_4 , направлялися відповідні повістки. Оскільки обвинувачений ухилявся від вручення йому обвинувального акту, а органом дізнання були вичерпані засоби щодо вручення обвинувального акту під розписку особисто, обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 було надіслано обвинуваченому за офіційним місцем працевлаштування в Косівську районну державну адміністрацію, та за місцем проживання. На підтвердження вказаних обставин, до матеріалів обвинувального акту додано відповідні копії поштових накладних з інформацією про поштові відправлення, з копіями фіскальних чеків. При цьому підтвердження повідомлення про вручення поштових відправлень, як ствердив прокурор, на адресу Косівської окружної прокуратури не поверталися.
Потерпілі, та їх представник не заперечували щодо призначення обвинувального акта до судового розгляду.

Заслухавши думку учасників судового провадження щодо заявленого клопотання, перевіривши доводи клопотання, та дослідивши обвинувальний акт з матеріалами, що надійшли разом з ним, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Для ухвалення рішення про повернення обвинувального акта прокурору суд має встановити невідповідність такого обвинувального акта вимогам Кримінального процесуального кодексу.

Згідно з ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 цього Кодексу.
Частина 1 ст. 291 КПК визначає, що обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем.
Так, відповідно до ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

До обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування; 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації. (ч. 2-4 ст. 291 КПК України).

Отже, слід зробити висновок що обвинувальний акт є спеціальним процесуальним рішенням, в якому відображаються підсумки досудового розслідування, зроблені слідчим та прокурором, що в свою чергу обґрунтовуються належними та допустимими доказами, визначенням юридичної кваліфікації діянь підозрюваного та формулюється в остаточному вигляді обвинувачення.
Саме тому він повинен бути складений із суворим дотриманням процесуального законодавства, щоб не допустити порушення прав та свобод особи.
Так, судом встановлено, що поданий до суду обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки він містить відомості, які передбачені п. 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України, підписаний прокурором, і до нього додано передбачені кримінальним процесуальним законом додатки.

У відповідності до ст.293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати його копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику.
Згідно з п.3 ч.4 ст.291 КПК України обов`язковим додатком до обвинувального акта є розписка саме підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу ).
Норма ст.291 КПК України є імперативною та має вказівку категоричного характеру й обов`язкової умови виконання цієї норми, визначаючи конкретного суб`єкта, який має виключне право та обов`язок надання копії обвинувального акту як підозрюваному, так і його захиснику.
Отже, з наведеного слідує, що надання копії обвинувального акта підозрюваному це процесуальна дія, яка надає можливість особі, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, бути невідкладно повідомленою про сутність і зміст висунутого проти неї обвинувачення і вжити заходів захисту від безпідставного обвинувачення.
Разом з тим, до матеріалів обвинувального акту не додано розписки з відміткою про вручення обвинуваченому ОСОБА_4 копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування. Натомість, додано копії поштових накладних з інформацією про поштові відправлення, з копіями фіскальних чеків, про відправлення обвинуваченому за місцем роботи та за місцем проживання обвинувального акту. За результатами перевірки трекінгу поштових відправлень, судом встановлено, що поштове відправлення, яке було надіслано за адресою проживання обвинуваченого не вручено, статус відправлення: повернуто за закінченням терміну зберігання (а.с.28). Поштове відправлення яке надсилалось за місцем роботи обвинуваченого, статус відправлення: відправлення вручено (а.с.29). При цьому суд звертає увагу, що за вказаною інформацією неможливо зробити однозначний висновок про вручення відправлення обвинуваченому особисто.
Натомість будь яких даних, які б підтверджували саме вручення, а не надсилання обвинувального акту, прокурором ні до обвинувального акту, ні в судовому засіданні не додано. При цьому, твердження прокурора про здійснення органом дізнання всіх можливих заходів щодо вручення обвинуваченому обвинувального акту, документально нічим не підтверджені. Водночас прокурор зазначив, що орган дізнання звертався до слідчого судді з метою застосування приводу до підозрюваного (обвинуваченого) однак за результатами розгляду слідчим суддею було відмовлено, з підстав відсутності в матеріалах провадження даних про належне повідомлення підозрюваного (обвинуваченого) ОСОБА_4 .
Суд також зазначає, що чинним кримінально-процесуальним законодавством не передбачено можливості вручення обвинувального акта підозрюваному шляхом надсилання поштою чи смс (ммс)-повідомленням, у зв`язку із його неприбуттям за викликом до слідчого, дізнавача чи прокурора для його вручення.
У зв`язку із цим, суд дійшов висновку про те, що оскільки ОСОБА_4 не було вручено копії обвинувального акту з додатками до нього, порушено його право визначене п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
На вказані порушення також звертає увагу у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини. Так, наприклад, у рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" зазначено, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів».
До того ж, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого пп. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
На думку суду, зазначене порушення (невручення обвинуваченому обвинувального акта) не може бути усунуте у ході судового розгляду, порушує право обвинуваченого на захист, а також може привести у подальшому до прийняття необґрунтованого рішення по справі.
Таким чином, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт слід повернути прокурору для усунення порушень вказаних в описовій та мотивувальній частині ухвали, а саме для вручення обвинуваченому ОСОБА_4 особисто під розписку обвинувального акту.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.7, 42, 291, 314 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Клопотання задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за реєстраційним № 0000171 від 18 травня 2020 року стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України повернути прокурору для вручення обвинувального акту особисто під розписку обвинуваченому ОСОБА_4 .
Ухвала про повернення обвинувального акту може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд Івано-Франківської області протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1