Справа №173/712/18
Провадження №1-в/173/56/2021
У Х В А Л А
іменем України

26 березня 2021 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

У складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретареві ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Кременчуцького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання у виді штрафу у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`яні потоки Кременчуцького району Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07.05.2018 року за ч.1 ст. 249 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень,
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшло подання начальника Кременчуцького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання у виді штрафу у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 , засудженого вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07.05.2018 року за ч.1 ст. 249 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень.
Вимоги подання обґрунтовано тим, що вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07.05.2018 р. відносно ОСОБА_5 надійшов на виконання до Кременчуцького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» 18.01.2021 року. Відповідно до ч.1 ст.26 КВК України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу. ОСОБА_5 квитанцію про сплату штрафу в передбачений законом термін до органу пробації не надав. Станом на 18.02.2021 р. вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2018 року відносно ОСОБА_5 , який набрав законної сили 10.12.2018 року, не виконаний. При цьому з моменту винесення та набрання вироком законної сили пройшло більше 2 років. Відповідно до інформації ОСК ГУНП України в Полтавській області, станом на 28.01.2021 р. відсутні відомості, щодо засудження ОСОБА_5 за вчинення інших кримінальних правопорушень вчинених до закінчення строку давності виконання вироку Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2018 року. Крім того відносно засудженого відсутній обвинувальний вирок, яким він визнаний винним в ухиленні від відбування покарання у виді штрафу.

Представник Кременчуцького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Засуджений ОСОБА_5 , повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення подання.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно статті 152 КВК України підставами звільнення від відбування покарання є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 80 Кримінального кодексу України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років.
Згідно частини 3 статті 80 Кримінального кодексу України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності подвоюються.
Відповідно до частини 4 статті 80 Кримінального кодексу України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.
Стаття 80 Кримінального кодексу України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.
За таких обставин застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.
Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджений до певного виду покарання не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.
Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.
Отже, застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом трьох умов інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку: закінчення зазначених у ст.80 КК України строків; неухилення засудженого від відбування покарання; невчинення протягом встановлених ч.ч.1 та 3 ст.80 КК України строків нового середньої тяжкості, тяжкого, або особливо тяжкого злочину.
Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироком суду.
Судом встановлено, що вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07.05.2018 року ОСОБА_5 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень.
Вирок відносно ОСОБА_5 набрав законної сили 10.12.2018 року.
Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в діях обвинуваченого ухилення від виконання вироку суду, суд виходив з наступного.
Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку встановлюється за чітко регламентованою законодавством процедурою, та вирішується виключно судом, оскільки ухилення від відбування покарання у виді штрафу, відповідно до ч.1 ст.389 КК України, є злочином.
Отже, особа, визнається такою, що ухиляється від відбування покарання лише за наявності обвинувального вироку.
Відомостей щодо притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.389 КК України (ухилення від відбування покарання у виді штрафу), матеріали провадження не містять та суду не надано.
Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дії або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.
Таким чином, єдиною та безумовною підставою для визнання особою такою, що ухиляється від виконання покарання, призначеного їй за вироком суду, є лише наявність обвинувального вироку суду, яким особа буде визнана винною саме в ухиленні від відбування покарання.
Наявність лише факту невиконання засудженим сплати штрафу сам по собі не свідчить про ухилення від відбування цього покарання.
Відповідно до частини 1 статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Отже, в матеріалах провадження відсутні дані про ухилення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного вироком, а відтак, відсутні підстави для зупинення перебігу строку виконання обвинувального вироку і застосування частини третьої статті 80 КК України, висновки суду з цього приводу не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
Відтак, враховуючи обставину, що засуджений станом на 28.01.2021 р. до кримінальної відповідальності не притягувався, факт ухилення від виконання вироку суду не доведено, суд вважає, що строки виконання вироку, визначені статтею 80 Кримінального кодексу України, закінчились, а тому наявні обставини для звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку зі спливом строку давності виконання обвинувального вироку.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.80 КК України, ст.537, 539 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Подання начальника Кременчуцького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2018 року у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1