Дата документу 20.04.2021 Справа № 335/587/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 355/587/19 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/822/21 Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.3 ст. 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2021 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополя Запорізької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працевлаштованого, місця реєстрації не має, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 19.11.2014 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ст.ст.185 ч.2, 186 ч.2, 190 ч.2, 70,71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць, звільнений 19.03.2018 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;
- 30.08.2018 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, з іспитовим строком 3 роки,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30.08.2018 та визначено остаточне покарання ОСОБА_9 , у виді позбавлення волі строком на 5 років.
До набрання вироком законної сили залишено без змін запобіжний захід у виді тримання під вартою, відносно обвинуваченого ОСОБА_9 .
На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_9 у строк призначеного покарання, строк його попереднього ув`язнення в період з 20 листопада 2018 року по день набрання вироком законної сили включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_9 в дохід держави процесуальні витрати на проведення експертиз 1144,00 ( одну тисячу сорок чотири) грн.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харків, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:
- 20.09.1999 року Харківським обласним судом за ч.3 ст.140, ч.2 ст.140, ст.17, ч.3 ст.81, ч.1 ст.89, ч.2 ст.206,ч.3 ст.222, ч.2 ст.145, ч.1 ст.187, ст.42 КК України до 10 років позбавлення волі;
- 21.01.2003 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ст.391, ст.71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, 27.12.2007 року звільнений по відбуттю строку покарання;
- 30.07.2009 року Центрально-Міським районним судом м. Макіївка Донецької області за ч.1 ст.187 КК України до 4 років позбавлення волі, 14.01.2013 року звільнений по відбуттю строку покарання,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
До набрання вироком законної сили залишено без змін запобіжний захід у виді тримання під вартою, відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .
На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_10 у строк призначеного покарання, строк його попереднього ув`язнення в період з 20 листопада 2018 року по день набрання вироком законної сили включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави процесуальні витрати на проведення експертиз 1144,00 (одну тисячу сорок чотири) грн.
Скасовано арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.11.2018 року.
В порядку ст.100 КПК України вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, 20.11.2018 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна поєднане з проникненням до житла, діючи повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою, прибули до будинку АДРЕСА_4 , за допомогою відмички відчинили замок вхідної двері в квартиру АДРЕСА_5 , звідки таємно викрали: грошові кошти в сумі 90000 гривень, купюрами номіналом по 500 гривень; ноутбук марки Acer TraveiMate574Z6-P613632MNSS`серійний номер LXT450C0020350D4741601 в корпусі чорного кольору з зарядним пристроєм, вартістю 3000 гривень; телевізор марки `Liberton1921ABUV` серійний номер `0LQ110179A.023` в корпусі чорного кольору,вартістю 1500 гривень; планшетний комп`ютер `Prestigio MultiPad Grace`3157 7` серійний номер PMP01, в корпусі чорного кольору, вартістю 1897 грн.; фотоапарат марки Canon з картою пам`яті вартістю 500 грн.; портативну безпровідну колонку вартістю 100 грн.; парфумовану воду марки City об`ємом 100 мл. в кількості 3 одиниць вартістю 300 грн.; парфумовану воду Оріфлейм об`ємом 50 мл.,вартістю 150 грн.; парфумовану воду Nucos One men об`ємом 100 мл., вартістю 150 грн., що належить потерпілому ОСОБА_13 , після чого зникли з місця скоєння злочину, спричинивши потерпілому ОСОБА_13 матеріальний збиток на загальну суму 97597 грн.
З викраденим майном ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , залишили вказану квартиру, після чого біля будинку АДРЕСА_6 були зупинені працівниками поліції.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 , не піддаючи сумніву, доведеність його вини, вважає вирок суду незаконним та таким, який підлягає зміні, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Просить апеляційний суд застосувати до обвинуваченого ст.69 КК України, оскільки обвинувачений щиро кається у скоєному та активно сприяв встановленню істини у розкритті злочину.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_12 , вважає вирок суду першої інстанції таким, що постановлений з порушенням норм процесуального та матеріального законодавства, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, не встановлені достатні докази для доведення винуватості в інкримінованому злочині.
Апелянт обґрунтовує скаргу тим, що обвинувачений ОСОБА_9 , свідки, які допитані в суді першої інстанції підтверджують невинуватість обвинуваченого ОСОБА_7 щодо факту вчинення кримінального злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_12 зазначає, що приїхав до Запоріжжя з м. Мелітополь на електричкою на залізничний вокзал, після чого домовився про зустріч, а потім вони поїхали до лікарні, де був весь день. Апелянт зазначає, що після лікарні домовився з ОСОБА_9 зустрітися в районі п`ятої міської лікарні, що у м. Запоріжжі. Через короткий проміжок часу апелянт був затриманий разом з ОСОБА_9 працівниками поліції.
Обвинувачений ОСОБА_12 зазначає у скарзі, що він не вчиняв інкримінованого злочину, нічого не знав про наміри ОСОБА_9 , вважає, що суд першої інстанції формально підійшов до оцінки доказів і всіх обставин кримінального провадження.
Окрім того, обвинувачений зазначає, що він має родину, місце проживання у м. Мелітополі, малолітню дитину, яка потребує догляду, позитивну соціально-побутову характеристику, проблеми із здоров`ям.
Просить суд апеляційної інстанції врахувати вказані обставини та переглянути кримінальне провадження.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_8 , вважає вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 таким, що постановлений з порушенням норм процесуального та матеріального законодавства, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати, що має наслідком скасування вироку та закриття кримінального провадження, відносно ОСОБА_7 .
Апелянт обґрунтовує скаргу тим, що обвинувачений ОСОБА_9 повідомив суду, що свою провину у скоєному він визнає, проте зазначив, що крадіжку із житла потерпілого він скоїв сам.
Обвинувачений ОСОБА_9 повідомив суду першої інстанції про те, що обвинувачений ОСОБА_12 не приймав участі у скоєнні ОСОБА_9 інкримінованого злочину, про вчинення такого злочину ОСОБА_12 нічого відомо не було.
Свідки, які допитані під час судового засідання підтвердили обставини та відомості щодо наявності алібі у ОСОБА_7 на час скоєння інкримінованого злочину.
Крім того, апелянт зазначає, що згідно даними, відображеними на фото-таблиці до протоколу огляду місця події, а також із показів самого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , обвинуваченого ОСОБА_9 вбачається, що спеціальні засоби кайданки, були застосовано до ОСОБА_7 до початку проведення слідчого дії огляду місця події.
Таким чином, обставини, встановлені під час судового розгляду свідчать, що на момент проведення огляду місця події, ОСОБА_17 , фактично був затриманий, однак усупереч вимогам ч.5 ст.208 КПК України, протоколу про його затримання не було складено і процесуальних прав не роз`яснено, право на захист не забезпечено.
Встановлені під час судового розгляду обставин справи свідчать про те, що фактично було проведено не огляд місця події, а обшук затриманої особи.
Апелянт вважає, що допущене порушення є істотним та є підставою для суду щодо поставлення під сумнів законності протоколу огляду місця події.
Крім того, у судовому засідання 19.03.2020 суд першої інстанції в порушення вимог ст.336 КПК України, не врахував заперечення ОСОБА_7 щодо проведення дистанційного судового провадження та провів судове засідання без вмотивованої ухвали. При цьому , у відповідності до журналу судового засідання (т.2 а.с.186-187) зазначено, що було надано заяву про розгляду справи в режимі відеоконференц зв`язку.
Проте матеріали кримінального провадження не містять заяви, ані вмотивованої ухвали суду про проведення дистанційного судового провадження.
Просить апеляційний суд вирок суду першої інстанції від 17.02.2021 відносно ОСОБА_7 скасувати, а кримінальне провадження відносно останнього закрити.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника обвинувачених, які підтримали апеляційні скарги; прокурора, який заперечував проти апеляційних скарг обвинувачених та їх захисника; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарг, колегія суддів, вважає, що апеляційні скарги обвинувачених і захисника задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За правилами ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Розглядаючи кримінальне провадження стосовно обвинувачених суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказі, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
У судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчиненому ним злочині визнав частково, пояснивши, що вони разом з ОСОБА_18 приїхали з м. Мелітополь до м. Запоріжжя, кожний по своїм справам, ні про що не домовляючись. Він самостійно відкрив відмичкою двері чужої квартири, звідки викрав телевізор, ноутбук, планшет, колонку, туалетну воду, поклавши все викрадене у клітчату сумку, та велику суму грошей купюрами по 500 грн., яку поклав до внутрішнього карману куртки. Після чого вони домовились по телефону зустрітися з ОСОБА_19 . Зустрівшись в районі 5-ї міської лікарні, він подарував ОСОБА_20 два флакони парфумів. Юр тоді був з палицею, кульгав. Біля зупинки громадського транспорту їх затримали працівники поліції, одягли на них кайданки.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 вину у інкримінованому йому злочині не визнав, пояснивши, що вони разом з ОСОБА_21 домовились поїхати 20.11.2018 року до м. Запоріжжя, кожний по своїм справам. Йому потрібно було в лікарню. Приїхали в м. Запоріжжя з м.Мелітополь електричкою на залізничний вокзал Запоріжжя-1 близько 10 години. Він телефонував другу, домовився про зустріч, потім друг відвіз його до лікарні приблизно о 12 год., яка знаходиться в Космічному районі м. Запоріжжя, у нього було направлення до лікаря, після 12 години він звільнився з лікарні. Далі він доїхав до пр. Металургів, де пересів в іншу маршрутку та поїхав до друга на ОСОБА_22 , де був там з друзями. Потім зателефонував ОСОБА_21 , домовились з ним зустрітися в районі 5-ї лікарні в м. Запоріжжя. Його друг на ім`я ОСОБА_23 своїм автомобілем довіз його до 5-ї лікарні. Вони зустрілися з ОСОБА_21 біля зупинки громадського транспорту на 5-й лікарні в м. Запоріжжя, йому ОСОБА_21 подарував два флакони з туалетною водою, які знаходились в пакеті, він поклав їх собі в карман. У ОСОБА_21 в руках була клітчата сумка. Далі їх затримали працівники поліції.
Незважаючи на зайняту обвинуваченими позицію, направлену на уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст. 185 КК України, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції після аналізу та оцінки всіх доказів, що містяться у кримінальному провадженні та досліджених безпосередньо у судовому засіданні, з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи у їх сукупності, дійшов до правильних висновків про винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, підтверджено рядом досліджених доказів.
Зокрема, покази свідків кримінального провадження ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_14 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_16 та потерпілої ОСОБА_13 є логічними і узгоджується з матеріалами кримінального провадження.
Потерпілий ОСОБА_13 пояснив, що двері в квартиру були відкриті, речі і документи в квартирі розкидані. Встановлено, що викрадено було телевізор, фотоапарат, планшет, колонка, парфуми і грошові кошти в розмірі 90000, 00 гривень. Потім співробітники поліції повернули гроші, викрадену техніку та парфуми.
Свідки ОСОБА_25 , ОСОБА_14 , ОСОБА_26 пояснили, що працюють співробітниками поліції і відпрацьовували район п`ятої міської лікарні на предмет квартирних крадіжок. Під час відпрацювання за вулицею Перемоги, вони помітили двох чоловік, які поводили себе дивно і мали при собі техніку. Похідність речей, які в них перебували, обвинувачені не змогли надати співробітникам поліції. Після прибуття слідчо-оперативної групи у обвинувачених виявили вкрадені речі потерпілого ОСОБА_13 . У ОСОБА_12 вилучені парфуми, які належали ОСОБА_13 .
Свідки ОСОБА_27 , ОСОБА_16 пояснили, що вони були запрошені в якості понятих при проведенні слідчих дій біля п`ятої міської лікарні, яка знаходиться на вулиці Перемоги у м. Запоріжжі. Зазначають, що вони підійшли до затриманих чоловіків, які були в наручниках, у одного з чоловіків була сумка в руках з цифровою технікою. В іншого чоловіка, як стало потім відомо його прізвище Юр знаходилась туалетна вода.
Що стосується тверджень обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника про неналежну оцінку достовірності показань свідків, потерпілого і доказів, то вони є безпідставними.
При оцінці достовірності цих показань істотних суперечностей, які б впливали на правильність установлених фактичних обставин кримінального провадження та ролі обвинуваченого при вчиненні злочину встановлено не було. Показання потерпілого, свідків надані у суді першої інстанції, були об`єктивно підтвердженні матеріалами кримінального провадження, тому у суду не було сумнівів у достовірності таких показань, що були послідовними та такими, що відповідають іншим зібраним та оціненим доказам у провадженні.
Зазначені покази мають логічний зв`язок з іншими доказами кримінального провадження протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.11.2018 року; протоколом огляду місця події від 20.11.2018 року; постановою слідчого від 20.11.2020 року вилучені речі під час огляду місця; протоколом огляду від 28.11.2018 року за участю потерпілого ОСОБА_13 , ухвалами слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.11.2018 року про арешт майна, які вилучені під час огляду місця події 20.11.2018 року; висновку експерта № 3-1188 від 19.12.2018 року; висновку експерта № 3-1186 від 17.12.2018 року.
Вказані докази, підтверджують, те що 20.11.2020 року в період часу з 07:00-15:30 годин було викрадено з квартири ОСОБА_13 майно, а саме грошові кошти в сумі 90000 гривень, купюрами номіналом по 500 гривень; ноутбук марки Acer TraveiMate574Z6-P613632MNSS`серійний номер LXT450C0020350D4741601 в корпусі чорного кольору з зарядним пристроєм, вартістю 3000 гривень; телевізор марки `Liberton1921ABUV` серійний номер `0LQ110179A.023` в корпусі чорного кольору,вартістю 1500 гривень; планшетний комп`ютер `Prestigio MultiPad Grace`3157 7` серійний номер PMP01, в корпусі чорного кольору, вартістю 1897 грн.; фотоапарат марки `Canon` з картою пам`яті вартістю 500 грн.; портативну безпровідну колонку вартістю 100 грн.; парфумовану воду марки `City` об`ємом 100 мл. в кількості 3 одиниць вартістю 300 грн.; парфумовану воду `Оріфлейм` об`ємом 50 мл., вартістю 150 грн.; парфумовану воду `Nucos One men` об`ємом 100 мл.,вартістю 150 грн.
Так, відповідно до показів свідків і документів встановлено, що під час відпрацювання території в районі п`ятої міської лікарні, що у м. Запоріжжі співробітниками поліції було зупинено обвинувачених, які мали при собі техніку, походження якої вони не змогли пояснити. Після чого викликана слідчо-оперативна група для проведення слідчих дій.
Протоколом огляду місця події від 20.11.2018 року, встановлено, що поруч з чоловіком на прізвище ОСОБА_9 була виявлена сумка тканева клітчата з двома ручками та застібкою між ними, в якій знаходився: телевізор марки «Liberton1921ABUV» серійний номер «0LQ110179A.023», ноутбук марки «Acer Travel Mate 5740Z6-P613632MNSS» серійний номер LXT450C0020350D4741601» в корпусі чорного кольору, разом з зарядним пристроєм, планшетний комп`ютер «Prestigio MultiPad Grace 3157 74G Black Metal (PMT3157_4G_D_CIS) серійний номер PMP01, в корпусі чорного кольору, фрагмент підставки для телевізора в корпусі чорного кольору, парфумована вода марки «City» об`ємом 100 мл. в кількості 3 одиниць, парфумована вода «Оріфлейм», об`ємом 50 мл., спрейовий дезодорант «АХЕ». Крім того, в ході проведення поверхневого огляду ОСОБА_9 у лівій зовнішній кишені куртки було виявлено та вилучено фотоапарат марки «Canon» з картою пам`яті, універсальний дріт живлення білого кольору, запальничку помаранчевого кольору з написом bic, у правій зовнішній кишені куртки ОСОБА_9 було виявлено: бездротову колонку сірого кольору, предмет зовні схожий на складений ніж,кишеньковий годинник в металевому корпусі сірого кольору з ланцюжком, запальничку рожево-чорного кольору з написом «Крікет»; у лівій зовнішній нагрудній кишені куртки: паспорт громадянина України та копія ідентифікаційного коду на ім`я ОСОБА_9 , грошові кошти номіналом 100 грн., однією купюрою,у лівій передній кишені штанів: мобільний телефон «Самсунг» в корпусі білого кольору IMEI НОМЕР_1 , у правій передній кишені штанів: грошові кошти 4 000 грн. купюрами по 500 грн.; у лівій внутрішній кишені куртки: дві пачки купюр по 500 грн. кожна з яких обмотана резинкою, в загальній сумі 86 000 грн., грошові кошти в сумі 71 грн. номіналом: 1 купюра - 50 грн., 4 купюри по 5 грн. і 1 купюра 1 грн.
Під час огляду чоловіка, який назвався ОСОБА_12 було виявлено у останнього чорну сумку, в якій знаходилися: бездротова гарнітура чорного кольору, металевий предмет з написом «Хоміннтенс», ліпка стрічка, 2 резинки, дротові навушники (гарнітура), 2 мобільні батареї з написом «самсунг» на кожній, фольга, паспорт громадянина України, копія ідентифікаційного коду на ім`я ОСОБА_17 , візитні картки з лезом та карткою «КБ Приватбанк» № НОМЕР_2 , листок непрацездатності на ім`я ОСОБА_12 , запальничка синього кольору, 1 перчатка шкіряна чорна, в правій кишені куртки чоловіка на ім`я ОСОБА_12 виявлено : флакон парфумів з написом «Нукос», мобільний телефон чорного кольору «Бравіс» IMEI НОМЕР_3 , листок з записом НОМЕР_4 , у лівій кишені куртки : флакон парфумів «Фаберлік», мобільний телефон в корпусі чорно-сірого кольору «Номі»; в задній правій кишені штанів: грошові кошти в сумі 146 грн., купюрами номіналом 50 грн. 2 штуки, 20 грн. 1 штука, 10 грн. 1 штука, 5 грн. 2 штуки, 2 грн. 3 штуки, металевий предмет прямокутної форми з січенями на ньому.
Згідно з протоколом огляду від 28.11.2018 року за участю потерпілого ОСОБА_13 , вилучених під час огляду місця події 20.11.2018 року речей, потерпілий ОСОБА_13 впізнав за зовнішнім виглядом фотоапарат марки «Canon» телевізор марки «Liberton1921ABUV» серійний номер «0LQ110179A.023», ноутбук марки «Acer TravelMate 5740Z6-P613632MNSS» серійний номер LXT450C0020350D4741601» в корпусі чорного кольору, разом з зарядним пристроєм, планшетний комп`ютер «Prestigio MultiPad Grace 3157 74G Black Metal (PMT3157_4G_D_CIS) серійний номер PMP01, в корпусі чорного кольору, та надав гарантійний талон на телевізор марки «Liberton1921ABUV» серійний номер «0LQ110179A.023», гарантійний талон та товарний чек № 378802 від 16.10.2010 на ноутбук марки «Acer Travel Mate 5740Z6-P613632MNSS» серійний номер LXT450C0020350D4741601» в корпусі чорного кольору, товарний чек та гарантійний талон (накладна Осн-260544) на планшетний комп`ютер «Prestigio MultiPad Grace 3157 74G Black Metal (PMT3157_4G_D_CIS) серійний номер PMP01, також впізнав кишеньковий годинник в металевому корпусі сірого кольору з ланцюжком по подряпині на корпусі кришки, а також за написом «МДС» на циферблаті, парфумовану воду «City» об`ємом 100 мл в кількості 3 одиниць, парфумовану воду «Оріфлейм» об`ємом 50 мл., флакону парфумів з написом «Нукос», за зовнішніми ознаками, за формою флаконів, кількістю рідини в них, за запахом, фрагмент підставки для телевізора по зламаному краю та по зовнішнім ознакам.
Таким чином, сукупність доказів, покладених в основу вироку суду, є достатньою для того, щоб стверджувати, що вина обвинувачених доведена поза розумним сумнівом.

Суд апеляційної інстанції вважає доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника про те, що протокол огляду є недопустимим доказом, замість огляду був проведений обшук безпідставними і такими, що не узгоджуються з чинним законодавством, з огляду на наступне.
Аналіз положень ст.ст. 214, 223, 237 КПК України вказує на те, що здійснення досудового розслідування до внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду.

Аналогічні положення містить і ч.3 ст.214 КПК України, якою визначено, що огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду.

Колегія суддів наголошує, що при наявності очевидних даних, які вказують на вчинення кримінального правопорушення і зумовлюють необхідність проведення огляду слідчий чи прокурор приймає рішення про його проведення. Необхідність оперативного проведення огляду, надає право на таке проведення до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що є відмінністю від обшуку, який може бути проведений лише коли кримінальне провадження зареєстровано та відповідні відомості внесено до ЄРДР.

Рішення слідчого, прокурора про проведення огляду, яке прийнято до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань ніде спеціально не фіксується, оскільки необхідність вчинення таких дій зумовлена настанням невідкладного випадку та потребою зафіксувати дані про подію злочину. Таким чином відмінністю між вказаними процесуальними діями є процесуальні підстави їх проведення. Для проведення огляду достатньо інформації про вчинений злочин і відповідного рішення слідчого або прокурора, яке не вимагає письмової форми, для проведення обшуку виключно судове рішення.

Дійсно, судом встановлено, що ОСОБА_24 15:33 годині 20.11.2018 повідомила, що 7:00 ранку пішла на роботу, після закінчення роботи повернулася додому та помітила, що відчиненні двері.

15:30 годин 20.11.2018 годині, о/у Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області, майор поліції прийняв заяву про вчинене кримінальне правопорушення за ознаками ч.3 ст.185 КК України.

На підставі вказаного, у проміжку часу 16:45-18:30 проведено огляд місця події за адресою АДРЕСА_7 .

Під час відпрацювання інформації про квартирну крадіжку, працівники поліції в районі п`ятої міської лікарні виявили обвинувачених, які мали при собі цифрову техніку та інше майно, яке належить потерпілому. Викликана слідчо-оперативна група, яка провела слідчу дію огляд місця події до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Проведення слідчої дії 20.11.2018 - огляд місця події, в контексті даного кримінального провадження проведений за наявністю зафіксованої інформації в процесуальній формі про вчинення злочину і очевидних даних, які вказують на причетність певних осіб у вчиненні кримінального правопорушення.

Такої позиції дотримується і ККС ВС у своїй практиці, яка викладена в постанові від 05.09.2019 року за справою №518/203/17, зазначив, що огляд місця події це слідча дія, яка має на меті безпосереднє прийняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів скоєння злочину. Огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчо-оперативних дій, а також джерелом отримання доказів, а тому може проводитися до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань і вимагає лише негайного внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після його завершення.

Після проведення всіх невідкладних слідчих дій, відомості про вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України внесені були 20.11.2018 о 18 годині 25 хвилин, що в свою чергу свідчить про виконання органами досудового розслідування вимог кримінального процесуального закону.

Таким чином, слідча дія - огляд місця події 20.11.2018 біля будинку 121 по вул. Перемоги у м. Запоріжжя, під час якого встановлено обвинувачених з викраденим майном, на думку апеляційного суду проведена відповідно до положень ст.ст.214, 237 КПК України, тобто докази під час такої слідчої дії отримані у порядку, установленому цим кодексом, а сам протокол огляду будь-яких порушень вимог кримінального-процесуального закону не містить.

Що стосується доводів апелянтів того, що суд першої інстанції не взяв до уваги свідчення свідка ОСОБА_28 , колегія судів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Оскільки свідчення ОСОБА_28 , не узгоджуються з показами самого обвинуваченого ОСОБА_7 та обставинами справи, такі покази на думку суду є нелогічними і не мають взаємного зв`язку з іншими доказами кримінального провадження.

Вказаний доводи обвинуваченого і захисника, суд апеляційної інстанції сприймає версію сторони захисту і обвинуваченого ОСОБА_7 , як сформовану позицію захисту для уникнення кримінальної відповідальності за скоєне кримінально-караного діяння.

Щодо відсутності у матеріалах провадження ухвали і заяви про проведення дистанційного судового провадження, на думку апеляційного суджу є таким, що істотно не вливає на суть самої справи. Оскільки така обставина за своїм характером та з огляду на обставини конкретної справи не свідчить, що перешкодило або могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Скасування судового рішення виключно на підставі формальної констатації та за відсутності інших підстав для скасування вироку суду жодним чином не сприятиме досягненню мети кримінального провадження і кримінальної відповідальності за скоєння суспільно небезпечних діянь, але водночас призведе до порушення права на судовий розгляд протягом розумного строку, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки призведе до необхідності здійснення нового судового розгляду, залишивши учасників кримінального провадження в ситуації правової невизначеності. Такий підхід був би проявом надмірного формалізму.
Окрім того, із змісту скарги обвинуваченого ОСОБА_29 та ОСОБА_7 випливає, також що апелянти в цій частині фактично порушують питання про недотримання судом визначених законом вимог, що стосуються призначення покарання пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).
Вирішуючи питання про розмір призначеного покарання обвинуваченим за вчинений кримінальний злочин, колегія суддів, зазначає, що відповідно до п.33 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.
Окрім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні за № 15-рп/2004 наголосив, що «…окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину…».
У справі «Скоппола проти Італії № 2» від 17.09.2009 р. ЄСПЛ виклав правову позицію, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Крім того, судова колегія наголошує, що в психологічному аспекті кримінальне покарання базується на закономірностях, що кримінальне покарання є дієвим з урахуванням суб`єктивної сторони злочину та перспективи зміни особистості засудженого, змусить останнього відчути каяття совісті, прагнення до позитивних самозмін та створити перешкоди у антисоціальному способу житті. Складовим змістовним елементом індивідуалізації кримінальної відповідальності, на думку колегії суддів є створення для особи правового впливу суспільства шляхом створення для нього стану судимості, в подальшому посилення ефекту кримінального покарання в разі вчинення нового кримінального правопорушення.
Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання виходив з вимог мети кримінального покарання, яка викладена в змісті ст.ст. 50 і 65 КК України (запобігання вчиненню нових злочинів і виправлення особи засудженого) й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання, які повинні відповідати характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винуватої.
Апеляційний суд зазначає, що застосування вимог ст.ст. 69, 75 КК України має бути виваженим і вмотивованим, мають бути визначені не тільки обставини, що пом`якшують покарання, але й наведені переконливі доводи про доцільність такої заміни з позиції дотримання загальних засад призначення покарання та його цілей. Суд має бути переконаним, що таке покарання буде достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також для запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, встановлено, що обставин, які пом`якшують або обтяжую покарання ОСОБА_10 та ОСОБА_9 не встановлено.
Доводи ОСОБА_9 про те, що він активно сприяв встановленню обставин, є безпідставними, оскільки судом першої і апеляційної інстанції навпаки встановлено, що обвинувачений намагався створити штучні перешкоди у вставленні істини у кримінальному провадження, відносно факту вчинення ОСОБА_18 інкримінованого злочину.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_9 встановлено, що останній не має стійких соціальних зв`язків, місця проживання і реєстрації, раніше судимий за вчинення корисливих злочинів. Вчинив новий злочин в період відбування покарання з іспитовим строком.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що останній має середньо-спеціальну освіту, має стійкі соціальні зв`язки, одружений, маючого на утриманні малолітню дитину, не працевлаштованого, має постійне місце реєстрації.
При призначенні кримінального покарання, суд також виходить не тільки з характеру особистості обвинувачених, а й ставлення обвинувачених після скоєння злочину, що проявилося в не намаганнібудь-яким чином, допомогти потерпілому ОСОБА_13 , надати йому допомогу, допомогти оговтатися від пережитого, компенсувати перенесені стражданні та полегшити душевний біль.

Окрім того, вчинення обвинуваченими систематичних злочинів протягом життя, що підтверджується матеріалам провадження, на думку суду апеляційної інстанції свідчить про їх стійке небажання ставати на шлях законослухняної поведінки, скоєння злочинів для обвинувачених вже стало звичним життям, що значною мірою підвищує суспільну небезпеку особи обвинуваченого.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про його стійкі соціальні зв`язки, позитивну соціально-побутову характеристику, проблеми із здоров`ям, судом першої інстанції при призначені кримінального покарання обвинуваченому було враховано належним чином.
Суд першої інстанції з врахуванням вказаних позитивних обставин особи ОСОБА_7 , призначив покарання у виді позбавлення волі на строк 3 років, тобто у вигляді мінімальної межі санкції ч.3 ст.185 КК України, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також дослідивши дані про особу обвинуваченого та врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Щодо доводів про те, що ОСОБА_12 має проблеми із здоров`ям, колегія суддів не заперечує зазначене твердження, а судом першої інстанції враховано такі відомості визначивши кримінальне покарання у межах санкції інкримінованого злочину.
Окрім того, відповідно до відомостей Запорізької міської медичної частини філії «ЦОЗ ДКВС України в Запорізькій області зазначено, що стан ОСОБА_12 є задовільний і він отримує лікування. Будь-які відомості, що обвинувачений не може перебуває в умовах ізоляції або підстави для істотного пом`якшення кримінального покарання у матеріалах провадження відсутні.
Апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_12 , ОСОБА_9 не містять достатніх доводів, які могли свідчити про наявність обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також свідчить про явну несправедливість призначеного покарання у виді позбавлення волі за вчинення корисливого злочину, обставини його скоєння та даних про особу обвинуваченого, з урахуванням положень ст.414 КПК України та приписів статей 50, 65 КК України.
З огляду на викладене, при апеляційному перегляді кримінального провадження не встановлено підстав для застосування норм ст.ст.75, 69, 69-1 КК України.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а підстав для його скасування через обставини, які зазначені у апеляційних скаргах апелянтів не має.
Істотних порушень кримінально процесуального законодавства, що тягнуть скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи також не встановлено.
З огляду на зазначене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:

обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2021 року, стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , залишити без змін.
Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з моменту вручення їм копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4