Житомирський апеляційний суд
Справа №296/5935/21 Головуючий у 1-й інст. Анциборенко Н.М.
Категорія ст. 176 КПК України Доповідач Бережна С. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Бережної С.В.,

суддів: Зав`язуна С.М., Широкопояса Ю.В.,

за участю секретаря: Велидчук І.М.,

прокурора: Цьомика І.О.,

захисника: Пилипчука П.П.,

підозрюваного: ОСОБА_1 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника Пилипчука П.П. на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 02 липня 2021 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб - до 30 серпня 2021 року включно, без визначенням розміру застави,

в с т а н о в и л а:

Старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Житомирській області Левицький О.О. звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_1 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що СУ ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000242, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, з якого вбачається, що 01.07.2021 року близько 23 години 55 хвилин водій ОСОБА_1 керував технічно справним автомобілем "VOLKSWAGEN TRANSPORTER", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ПП "Злагода плюс" та рухався ним в межах населеного пункту с. Олїївка Житомирського району Житомирської області, позначеного дорожнім знаком 5.45. ("Початок населеного пункту") ПДР України.

Продовжуючи рух та керуючи автомобілем марки "VOLKSWAGEN TRANSPORTER", реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій ОСОБА_1 , проїжджаючи через вказаний вище населений пункт, будучи достовірно обізнаним про дорожню обстановку та проінформованим дорожніми знаками про організацію дорожнього руху на даній ділянці автодороги, проявив злочинну самовпевненість при керуванні транспортним засобом.

Зокрема, в порушення вимог пункту 12.2. ПДР України рухаючись в межах с. Оліївка Житомирського району водій ОСОБА_1 перевищив максимальну швидкість, зазначену в пункті 12.4. ПДР України ("у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год."), чим грубо порушив вимоги пункту 12.9.6 ПДР України ("водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4.-12.7. цих Правил").

Таким чином, в порушення вимог пункту 2.3.д ПДР України водій ОСОБА_1 створив загрозу безпеці дорожнього руху при керуванні ним транспортним засобом за вказаних умов.

Незважаючи на створену загрозу безпеці дорожнього руху водій ОСОБА_1 свідомо ігноруючи загально прийняті правила поведінки на дорозі та зобов`язання виконувати вимоги ПДР України, у тому числі, ті, що носять характер заборони, перебуваючи в умовах створеної ним небезпечної обстановки, яка вимагала особливої уваги від нього як особи, яка керує транспортним засобом, діючи злочинно самовпевнено, продовжував порушувати вимоги пункту 12.3 ПДР України.

При цьому, в порушення вимог пункту 2.3.6 ПДР України водій ОСОБА_1 проявив неуважність, не простежив за дорожньою обстановкою та її змінами, не врахував дорожні умови та обрану ним швидкість транспортного засобу, що призвело до наступного.

Рухаючись із перевищенням дозволеної швидкості у вказаний день та час транспортним засобом по вул. Л. Ступницького в с. Оліївка Житомирського району Житомирської області в районі перехрестя з вул. Вишпільська у напрямку м. Житомира водій ОСОБА_1 в порушення вимог п. 12.3. вказаних вище правил проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки і її змін при виникненні небезпеки для руху або перешкоди, яку він об`єктивно спроможний був виявити з робочого місця водія, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу, в результаті чого скоїв зіткнення з мотоциклом "Сіпіоп" без реєстраційного номеру, яким попереду у попутному напрямку керував водій ОСОБА_2 та яким перевозив пасажира ОСОБА_3 .

Внаслідок ДТП водій мотоцикла ОСОБА_2 та пасажир ОСОБА_3 отримали тілесні ушкодження, від яких загинули на місці пригоди.

Порушення водієм ОСОБА_1 при керуванні ним транспортним засобом вимог пунктів 2.3.6, 2.3.д, 12.3, 12.4, 12.9.6, дорожнього знаку 5.45 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Таким чином, своїми необережними діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху як особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинили загибель двох осіб, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

02 липня 2021 року ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні вищевказаного злочину в порядку ст.208 КПК України.

02 липня 2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Підставою для внесення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стала наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Підозрюваний ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, неодружений, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, яке йому загрожує враховуючи кваліфікацію вчиненого кримінального правопорушення. Наведена обставина свідчить про наявність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Крім того, наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки підозрюваний може здійснювати незаконний вплив на свідків та інших осіб у даному кримінальному провадженні з метою схилення їх до певної поведінки та надання вигідних для себе показань. Також, підозрюваний ОСОБА_1 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про наявний ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України.

З урахуванням тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, є підстави у застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час досудового розслідування ризикам.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 02 липня 2021 року клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Житомирській області Левицького О.О., погоджене з прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Житомирської обласної прокуратури Цьомиком І.О., про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України ОСОБА_1 - задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят діб, тобто до 30 серпня 2021 року включно, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою визначено рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 02.07.2021 року з 00 год. 20 хв.

Визначено строк дії даної ухвали - до 30.08.2021 року.

В апеляційній скарзі захисник Пилипчук П.П. в інтересах підозрюваного ОСОБА_1 просить ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 02 липня 2021 року щодо обрання підозрюваному ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят діб без визначення застави, скасувати і постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період доби з 22:00 год. до 06:00 год. за місцем постійного проживання по АДРЕСА_1 , з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою.

Стверджує про відсутність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

Вказує, що слідчий суддя упереджено та незаконно прийшов до висновку про наявність можливих ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зазначає, що стороною обвинувачення не доведено в законний спосіб обставини та докази, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

Посилається на відсутність будь-яких переконливих доказів наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Твердить про цілковиту відсутність підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Вказує на те, що слідчий суддя не обґрунтував неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, зокрема запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби.

Посилається на те, що суд не прийняв до уваги той факт, що ОСОБА_1 має міцні соціальні зв`язки, сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки, готовий відшкодувати потерпілим завдану шкоду, а також має постійне місце проживання в АДРЕСА_1 , та будучи на волі не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник Пилипчук П.П. та підозрюваний ОСОБА_1 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Прокурор заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи та пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши матеріали судового провадження та ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Частиною першою даної статті передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Слідчий суддя зазначених вимог закону під час розгляду клопотання слідчого в основному дотримався та застосував до підозрюваного запобіжний захід, який забезпечить його належну процесуальну поведінку під час досудового слідства.

Як вбачається з матеріалів провадження та встановлено під час розгляду клопотання слідчого в суді першої інстанції, ОСОБА_1 обґрунтовано підозрюється у учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя виходив з того, що слідчим та прокурором у судовому засіданні доведено обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_1 підозри та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що він може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків чи інших осіб у цьому ж кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст.178 КПК України, слідчий суддя врахував вагомість наявних в матеріалах кримінального провадження доказів про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

Як випливає з практики Європейського Суду з прав людини, розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин (справа «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Розумна підозра не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведені як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування. Стаття 5 п.1(с) наявність не передбачає, що поліція має одержати достатні докази для висунення обвинувачення як на час арешту, так і під час перебування апелянта під вартою.

Судом також було прийнято до уваги те, що ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який в разі винесення обвинувального вироку суду, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З журналу судового засідання та технічного запису судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи перевірялись судом при його розгляді. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_1 , вислухана думка прокурора та захисника, а також з`ясовані обставини, які мають значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя повно дослідив обставини кримінального провадження, дав належну оцінку наданим доказам та обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Зокрема, обґрунтовано послався, що у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням підозрюваного під вартою, є підстави вважати, що з метою уникнення відповідальності та під тяжкістю покарання ОСОБА_1 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, враховуючи що останній неодружений, офіційно не працевлаштований, підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення. Крім того, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 розлучений, зареєстрований в квартирі, яка належить колишній дружині, однак постійно там не проживає, за його поясненнями фактично більшу частину часу проживає в гаражі, який пристосований для проживання. Тобто він не має настільки міцних соціальних зв`язків, які б були достатнім стримуючим фактором для усунення зазначеного вище ризику, а безумовних даних про те, що дотримання ним умов такого запобіжного заходу, як домашній арешт за місцем його реєстрації, за наведених вище обставин буде можливим, апеляційний суд не отримав.

Крім того цілком обгрунтованим є висновок слідчого судді про існування реального ризику незаконного впливу на свідків чи інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні. Як встановлено в судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_1 працює неофіційно в ПП «Злагода-Агро», перебуває на іспитовому строці. 01.07.2021 року під час ДТП підозрюваний перевозив працівників зазначеного підприємства, які є безпосередніми свідками в даному кримінальному провадженні, органом досудового розслідування ще не допитані. Таким чином, у разі перебування під іншим запобіжним заходом, ніж тримання під вартою, з огляду на стадію досудового розслідування ( його початок) існує ризик незаконного впливу зі сторони підозрюваного на свідків та інших осіб з метою схилення їх до певної поведінки та надання вигідних для себе показань.

Враховуючи наведені обставини, а також початкову стадію досудового розслідування, не дивлячись на усі обставини, про які зазначається стороною захисту, колегія суддів вбачає цілком обгрунтованим застосування до підозрюваного саме виключного запобіжного заходу, оскільки на даний час тільки такий запобіжний захід зможе забезпечити уникнення зазначених вище ризиків, належну процесуальну поведінку підозрюваного та досягнення завдання даного кримінального провадження.

Слідчий суддя у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону, при прийнятті оскаржуваного рішення перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні. Дослідивши та оцінивши усі обставини вказаного кримінального провадження, встановлені на даній стадії досудового розслідування, у їх сукупності, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку, що кожен із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам протиправної поведінки підозрюваного.

За таких обставин, вимоги апеляційної скарги щодо скасування ухвали слідчого судді в частинні обрання підозрюваному ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд визнає безпідставними.

Доводи апеляційної скарги, в тому числі і щодо можливої незаконної поведінки потерпілих в ДТП, висновків слідчого судді не спростовують і не дають підстав вважати, що при постановленні оскаржуваної ухвали були допущені порушення норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді та застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 404, 407,422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника Пилипчука П.П. в інтересах підозрюваного ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 02 липня 2021 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - до 30 серпня 2021 року включно, без визначенням розміру застави, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: