Провадження №11-кп/801/861/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001010 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 13.05.2021, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із неповною середньою освітою, одруженого, непрацюючого, який має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, громадянина України, раніше судимого:

- 01.08.2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. ч. 1, 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

- 12.06.2020 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України, з урахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом частково складання призначених покарань, а саме, покарання, призначеного за даним вироком, та покарання, призначеного за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 12.06.2020, остаточно призначено покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 вирішено рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

В строк остаточно призначеного покарання зараховано строк перебування під вартою ОСОБА_6 з 02.08.2019 до набрання вироком законної сили.

Вирішено питання з процесуальними витратами, накладеним арештом та речовими доказами.

За участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 01.08.2019 приблизно о 21 год. 00 хв., у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, спільно зі своєю дружиною ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перебували поблизу будинку АДРЕСА_2 . В цей час ОСОБА_6 вирішив поспілкуватися наодинці із ОСОБА_10 та відійшов із ним у напрямку гаражних приміщень, що знаходяться поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де у них на побутовому ґрунті виник словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_6 виник умисел, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 . Під час даного конфлікту ОСОБА_6 , діючи з протиправним умислом, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, дістав із кишені одягу наявний у нього кухонний ніж та наніс ним ОСОБА_10 із прикладанням фізичної сили один удар в область живота в ділянку розташування - печінки, від чого ОСОБА_10 зігнувся та в нього почалася кровотеча.
Внаслідок таких дій ОСОБА_6 , ОСОБА_10 згідно висновку судово-медичної експертизи № 1057/1069 від 23.09.2019 отримав тілесні ушкодження, що виразились у колото-різаному пораненні черевної порожнини з наскрізним пораненням правої долі печінки, внутрішньо-черевній кровотечі та геморагічному шоці III ступеня, що належать до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки являються небезпечними для життя в момент заподіяння та супроводжувалися загрозливими для життя явищами.
Після цього ОСОБА_10 почав кликати на допомогу, а ОСОБА_6 зник з місця вчинення злочину.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 7 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 12.06.2020 щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України виконувати самостійно.

Виключити з мотивувальної частини вироку вказівку про визнання пом`якшуючою покарання ОСОБА_6 обставиною щире каяття.
В решті вирок залишити без змін.
Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд при призначені покарання ОСОБА_6 безпідставно визнав пом`якшуючу обставину щире каяття, а також належно не врахував тяжкість злочину, особу обвинуваченого, його кримінальну направленість та антигромадську позицію, за що слід призначити більш суворе покарання.
Також прокурор зазначає, що судом невірно застосована ч. 4 ст. 70 КК України, так як кожний вирок має виконуватись самостійно, оскільки за попереднім вироком ОСОБА_6 був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком, а за даним вироком слід відбувати покарання реально.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі та просить скасувати вирок в частині призначеного покарання, з постановленням нового вироку, виключивши із мотивувальної частини вироку пом`якшуючу вину обставину щире каяття, а також призначити ОСОБА_6 більш суворе покарання, правильно застосувавши при призначені покарання ч. 4 ст. 70 КК України, що не було зроблено судом першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 , які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги прокурора в частині м`ягкості призначеного покарання, так як суд прийняв обґрунтоване рішення, визначивши строк покарання з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження та доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги прокурора з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції щодо наявності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, є обґрунтованим і законним та в апеляційній скарзі не оспорюється.

Судовий розгляд даного провадження був проведений із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому апеляційний розгляд, відповідно до ст. 404 КПК України, стосується лише призначеного покарання.

Істотних порушень вимог КПК, які були би підставою для скасування судового рішення у провадженні не встановлено.

Проте апеляційним судом встановлено порушення Закону, які є підставою для зміни вироку в частині призначеного покарання.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення, у тому числі вирок суду, має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 раніше судимий вироком Вінницького міського суду від 12.06.2020, яким за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 13.05.2021 ОСОБА_6 визнаний винним за ч. 1 ст. 121 КК України, за злочин який він вчинив 01.08.2019, тобто до ухвалення попереднього вироку від 12.06.2020, та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за двома вироками, у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 70 КК України та роз`яснень, що містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з іспитовим строком, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

За таких обставин, судом першої інстанції невірно визначено остаточне
покарання ОСОБА_6 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, а саме покарання призначеного
за даним вироком, який оскаржується, та призначеного покарання вироком
Вінницького міського суду від 20.06.2020, адже за вказаних обставин принцип часткового складання призначених покарань не застосовується та кожний вирок повинен виконуватись самостійно.

У зв`язку з викладеним, суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а також неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що згідно п. 3, 4 ст. 409 Кримінального процесуального кодексу України є підставою для зміни судового рішення судом апеляційної інстанції, а тому апеляційна скарга прокурора в цій частині є обґрунтованою.

Що стосується доводів прокурора про необхідність виключення із вироку пом`якшуючої обставини щире каяття, так як кримінальне правопорушення було розкрито та встановлено винну особу лише завдяки діям працівників правоохоронних органів, а також належно врахувавши тяжкість злочину, особу обвинуваченого, його кримінальну направленість та антигромадську позицію, призначити більш суворе покарання ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 7 років позбавлення волі, то апеляційний суд рахує їх недоречними.

Як вбачається із оскарженого вироку, суд першої інстанції призначаючи покарання ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КК України врахував як обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття, так і обставини, які обтяжують покарання рецидив злочинів та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, визнаються з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

В суді першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КК України, обвинувачений погодився на спрощений порядок судового розгляду, передбачений ч. 3 ст. 349 КПК України, а також визнав свою вину, дав правдиві покази щодо своїх дій та щиро розкаявся у вчиненому, дав обіцянку більше не вчиняти подібного.

За наведених обставин та відсутності претензій у потерпілого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що ОСОБА_6 розкаявся у вчиненому, а тому визначив реальне покарання у мінімальному розмірі передбаченому санкцією статті ч. 1 ст. 121 КК України.

На думку апеляційного суду, належне врахування судом першої інстанції пом`якшуючої і обтяжуючих обставин, а також тяжкості злочину і його наслідків, особи обвинуваченого та загальних засад призначення покарання, передбачених ст.ст. 50, 65 КК України, призвело до ухвалення законного та обґрунтованого вироку в цій частині.

У зв`язку з викладеним, апеляційний суд не вбачає підстав для виключення із вироку пом`якшуючої обставини та призначення ОСОБА_6 більш суворого покарання, а лише бачить підстави для зміни вироку в частині застосування ч. 4 ст. 70 КК України при призначенні покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора задовільнити частково.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 13.05.2021 щодо ОСОБА_6 змінити в частині застосування ч. 4 ст. 70 КК України.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, призначених за даним вироком та вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 12.06.2020, визначити остаточне покарання ОСОБА_6 у виді 5 років позбавлення волі, а покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 12.06.2020 допустити до самостійного виконання.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду на протязі 3 місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4