Справа № 636/455/20 Провадження № 1-кп/636/445/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А І Н И

12 лютого 2021 рокуЧугуївський міський суд Харківської області
у складі : головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: прокурора ОСОБА_2 , потерпілої ОСОБА_3 представник потерпілої ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , секретаря ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001500 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стара Гнилиця Чугуївського району Харківської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.135, ч.2 ст.286 КК України,-

в с т а н о в и в:
08 грудня 2019 року о 01 годині 40 хвилин, ОСОБА_5 рухався на автомобілі «ВАЗ 21099», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », який знаходився у технічно справному стані, по автодорозі «Київ-Харків-Довжанський», що проходить по території населеного пункту - міста Чугуєва Харківської області, в напрямку м. Ізюм Харківської області, зі швидкістю 70 км/год.
Під час руху по вказаній автодорозі, в районі будинку №33 по вулиці Харківській, ОСОБА_5 порушив вимоги п. п. 12.2, 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:
-12.2 «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги».
-12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж: до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.»
-12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/годину».
Водій ОСОБА_5 рухаючись з перевищенням швидкості руху, а саме зі швидкістю 70 км/год, в темний час доби, не врахував дорожню обстановку, застосував неправильні прийоми і способи керування автомобілем, в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який перетинав проїжджу частину, зліва направо відносно напрямку руху автомобіля, в результаті останній отримав наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у формі забою головного мозку з формуванням контузійних вогнищ в обох лобних та лівій тім`яних долях, виливу крові у шлуночки мозку, субдуральної (під твердою мозковою оболонкою) гідроми праворуч та субдурального крововиливу ліворуч з наявністю забитих ран та саден на голові; закрита травма груді у вигляді пневмотораксу (наявність зайвого повітря) правої плевральної порожнини з утворенням ателектазу верхньої долі правої легені; травма правого стегна у вигляді закритого перелому в нижній третині з утворенням додаткового уламка та зміщенням медіально на ширину кістки; рвана рана лівого колінного суглобу.
Вказана черепно-мозкова травма утворилася від ударних дій тупих твердих предметів, чи від удару о такі, травма груді утворилася від надмірного струсу тіла та відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя. Вказана травма правого стегна утворилася від прямої ударної дії тупого твердого предмету великою силою, та відноситься до ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я. Вищевказані ушкодження, у свої сукупності, могли бути отримані в умовах дорожньо-транспортної пригоди, коли постраждалий знаходився у вертикальному, або близькому до цього положення.
Згідно висновку експерта №7/1474/1475 СЕ-19 від 20.01.2020 у даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ 21099» державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.12.2, 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України. Водій автомобіля «ВАЗ 21099» державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути ДТП. При мінімальному табличному значенні сповільнення на мокрому асфальтобетонному покритті в умовах місця ДТП (3.9 м/с2), у діях водія автомобіля «ВАЗ 21099» державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » ОСОБА_5 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 12.4 і 12.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку із ДТП. При максимальному табличному значенні сповільнення на мокрому асфальтобетонному покритті в умовах місця ДТП (5.9 м/с2), у діях водія автомобіля «ВАЗ 21099» державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » ОСОБА_5 вбачаються невідповідності вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку із ДТП.
Крім того, після скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної події, тобто 08 грудня 2019 року о 01 годині 40 хвилин, водій ОСОБА_5 , з місця пригоди зник, грубо порушивши вимоги п.п. 2.10 а), б), в), г), ґ), д), е) Правил дорожнього руху України, згідно з якими:
- п. 2.10 «У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний»:
а) «негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди»;
б) «увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил»;
в) «не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди»;
г) «вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу»;
ґ) «у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди»;
д) «повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників поліції»;
е) «вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди»,
та суб`єктивно усвідомлюючи, що своїми діями поставив потерпілого ОСОБА_8 у небезпечний для життя стан, нехтуючи моральними і правовими нормами, на місці дорожньо-транспортної події не переконався чи потребує потерпілий медичної допомоги, не викликав працівників медичної допомоги, не відвіз потерпілого до найближчого лікувального закладу, та умисно залишив потерпілого в небезпеці у безпорадному стані та з місця події зник, що спричинило тяжкі наслідки.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, розкаявся у скоєному, погодився із кваліфікацією органом досудового розслідування вчиненого ним діяння, не оспорював встановлених в ході досудового розслідування фактичних обставин справи, на підставі яких стороною обвинувачення йому пред`явлено обвинувачення. Пояснив про обставини справи як викладено вище у вироку.

Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.135 та ч.2 ст.286 КК України, суд вважає доведеною та підтвердженою сукупністю зібраних по кримінальному провадженню доказів, які ніким із учасників судового розгляду не оспорюються і на підставі вимог ч. 3 ст. 349 КПК України в судовому засіданні не досліджувались.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.3 ст. 135 КК України, тобто завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів для самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги сам поставив потерпілого у небезпечний для життя стан, що спричинило інші тяжкі наслідки та за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_8 .
Як особа ОСОБА_5 в силу ст. 89 КК Українине судимий, одружений, не працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає - щире каяття.

При призначенні покарання суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, враховує характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до статті 12 КК України, віднесено до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, його відношення до скоєних злочинів, наявність обставини, що пом`якшує покарання, та його вибачення перед потерпілою, відсутність обтяжуючих покарання обставин, думку потерпілої про призначення найсуворішого покарання, відсутність добровільного відшкодування спричиненої шкоди потерпілій і вважає виправлення ОСОБА_5 та попередження скоєння ним нових злочинів можливо лише в умовах його ізоляції від суспільства, тобто приходить до висновку про призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення, з позбавленням права керувати транспортними засобами, остаточно визначивши покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим за правилами ч.1 ст.70 КК України.

Розглядаючи позов потерпілої ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування витрат на правову допомогу підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки підтверджені документально квитанцією №3-Н/1 від 06.02.2020 року (т.3 а.к.п.40), а в частині відшкодування моральної шкоду - частково.

Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.
Згідно ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, а саме, наявність вини особи, яка завдала таку шкоду.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичної особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди ", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні.
Відповідно до п. 9 вищезазначеної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд зазначає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, виходячи з принципу розумності, виваженості і справедливості, можуть бути задоволені з урахуванням ступеню вини обвинуваченого у заподіянні шкоди, характеру та обсягу душевних страждань потерпілого, їх тривалості, вимушеності змін в житті, необхідності докладати додаткових зусиль для відновлення стану здоров`я, нормалізації психологічного стану.
За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 200 000,00 грн, виходячи з характеру спричиненої їй морального страждання, яку вона пережила, оскільки потерпіла в результаті ДТП втратила сина ОСОБА_8 , що є невідворотною, непоправною втратою, яка позбавила ОСОБА_3 спілкування з сином в подальшому та спричинила душевні страждання через розуміння того, що вона не зможе більше спілкуватися з сином, зусилля які вона докладала для того, щоб оговтатись від пережитого, перенести страждання, чи полегшити душевний біль та зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості, суд дійшовши висновку, що саме така сума моральної шкоди буде обґрунтованою за даних обставин.
Арешт накладений на автомобіль «ВАЗ 21099» державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » та лобове скло автомобілю, на підставі ухвал слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 17.12.2019 року (т.1 а.к.п.139-140, 166-167) - скасувати, відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, враховуючи мету накладання арешту, а саме збереження, як доказу вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ухвали слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 13.12.2019 року, ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. У зв`язку з призначенням обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, яке він повинен відбувати реально, до набрання вироком законної сили, суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Харківській слідчий ізолятор», з метою запобігти спробам переховуватись від відбування покарання, а також вчинення особою інших злочинів до набрання вироком законної сили.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз, підлягають стягненню з обвинуваченого на підставі ст.124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.135, ч.2 ст.286 КК України.

Призначити ОСОБА_5 покарання:

за ч.3 ст.135 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки,

за ч.2 ст.286 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк три роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбування ОСОБА_5 визначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Початок строку відбуття покарання обчислювати з 13 грудня 2019 року, тобто з моменту застосування стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ухвали слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 13 грудня 2019 року, зарахувавши в строк покарання попереднє ув`язнення день за день або за правилами, передбаченими в частині першій ст.72 КК України.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 800 (вісімсот) грн 00 коп. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 200 000 (двісті тисяч) грн 00 коп.

Речові докази по кримінальному провадженню вилучений осип скла у вигляді двох уламків, деталь автомобілю, двірник вилучені в ході огляду місця ДТП 09.12.2019 року (т.1 а.к.п.27-28), лобове скло автомобіля вилучено в ході огляду місця події 12.12.2019 року (т.1 а.к.п.152-153), чотири відрізки липкої стрічки зі слідами папілярних ліній, які поміщено до експертної упаковки №2677124, дві накидки-чохли демонтовані з водійського сидіння автомобіля, які було поміщено до двох окремих картонних коробок, фрагмент скла у не визначеній кількості з нашаруванням речовини бурого кольору, змив з ричага КПП (т.2 а.к.п. 126-127), які знаходяться на зберіганні в камері схову Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області, після набрання вироку законної сили, знищити; диски типу DVD-R з маркуванням «DVD-R Verbatim 16*120 min 4.7 GB» з відеозаписами: файл «дтп 208013909», файл «6000001» та «5000000» з приватних камер відеоспостереження (т.1 а.к.п. 42, 47), копію медичної карти стаціонарного хворого №7268 КНП «Чугуївського ЦРЛ ім. М.І. Кононенка» на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.2 а.к.п.75), залишити в матеріалах справи; автомобіль «ВАЗ 21099» державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », поміщений на майданчик тимчасового тримання Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області (т.2 а.к.п.126-127), після набрання вироком законної сили, повернути власнику ОСОБА_5 .
Судові витрати за проведення судової дактилоскопічної експертизи №2/1301СЕ-19 від 24.12.2019 року у розмірі 1884,12 грн (т.2 а.к.п.15), судової автотехнічної експертизи №/1474/1475СЕ-19 від 20.01.2020 року у розмірі 2826,18 грн. (т.2 а.к.п.70), покласти на ОСОБА_5 , та стягнути їх із засудженого на користь Державного бюджету України.

Арешт накладений на автомобіль «ВАЗ 21099» державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » та лобове скло автомобілю, на підставі ухвал слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 17.12.2019 року скасувати, на підставі ч.4 ст.174 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили залишити попередньо обраний - тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженому з дня вручення йому копії.

Вирок суду першої інстанції набирає сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1