№ 1-кп/317/120/2021
№ 317/2576/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження № 0000191 у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Володимирівка, Запорізького району Запорізької області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, раніше в силу статті 89 КК України не судимого, що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14 лютого 2020 року приблизно о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та достовірно знаючи, що будинок АДРЕСА_2 йому не належить, прибув до зазначеного будинку та, зламавши фрагмент даху, проник всередину будинку, тим самим порушивши право власника будинку потерпілої ОСОБА_6 на недоторканість житла.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлений.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому обвинуваченні спочатку визнав частково, а в ході судового розгляду та під час судових дебатів зазначив на повному визнанні вини в межах пред`явленого обвинувачення.

Під час допиту в судовому засіданні пояснив, що 14 лютого 2020 року він повертався додому до с. Володимирівське з міста Запоріжжя та був у стані сильного алкогольного сп`яніння. Прибувши до села, він підійшов до будинку, як він вважав свого, та, демонтувавши шиферину з даху, заліз через горище до будинку, де ліг спати. Прокинувся він від удару незнайомого чоловіка ногою по його голові. Зазначив, що потім цей чоловік та невідома йому жінка утримували його до приїзду співробітників поліції.

Після закінчення дослідження доказів в даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 , відповідаючи на питання прокурора, пояснив, що він визнає свою вину у протиправному проникненні до чужого будинку та зазначив, що він не мав на меті скоєння крадіжки з цього будинку, а хотів лише в ньому поспати.

Окрім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у незаконному проникненні до житла, його вина повністю доведена та підтверджується сукупністю доказів, зібраних в даному кримінальному провадженні та досліджених під час судового розгляду: показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_5 , показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , протоколами слідчих дій.

Так, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які є подружжям, надали суду аналогічні показання та пояснили, що вони проживають в селі Володимирівське Запорізького району Запорізької області. Зазначили, що неподалік від них розташовані літні дачні будинки, за якими вони доглядають. Серед цих будинків є будинок АДРЕСА_2 , власник якого ОСОБА_6 залишила їм ключі від будинку на зимовий період.

14 лютого 2020 року вони перебували у себе вдома. ОСОБА_8 вийшов на вулицю покурити та побачив, що в будинку ОСОБА_6 горить світло.

Вони пішли до вказаного будинку, при цьому ОСОБА_7 здійснила виклик поліції.

Прибувши до будинку, вони побачили розбите скло та помітили відсутність шиферини на даху будинку. Коли вони відкрили ключами вхідні двері та зайшли до будинку, то побачили незнайомого їм до того часу чоловіка ОСОБА_5 , якій лежав на дивані.

Вони зв`язали ОСОБА_5 та утримували його до моменту приїзду працівників поліції.

Протоколом огляду місця події від 14 лютого 2020 року з фототаблицями та план-схемою до нього встановлено, що місцем події є територія домоволодіння АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_6 .

Під час проведення огляду було описано обстановку на подвір`ї та в приміщенні будинку. Зафіксовано відсутність однієї шиферини на даху будинку та злам дверцят, які ведуть з горища всередину будинку (а.с. 56-63).

Протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18 лютого 2020 року та довідками до них встановлено, що свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на пред`явлених їм фотографіях упізнали чоловіка, який 14 лютого 2020 року незаконно проник до будинку ОСОБА_6 , описавши при цьому зовнішні ознаки, за якими вони впізнали ОСОБА_5 як особу, що проникла до будинку (а.с. 66-68, 69-71, 72-74).

Докази, досліджені в даному кримінальному провадженні, узгоджуються між собою як окремо, так і в сукупності та повністю підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_5 в пред`явленому йому обвинуваченні.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 162 КК України, оскільки він незаконно проник до житла потерпілої ОСОБА_6 .

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує тяжкість скоєного кримінального правопорушення, яке згідно до статей 12, 24 КК України є кримінальним проступком, особу винного, який раніше в силу статті 89 КК України не судимий, задовільно характеризується за місцем мешкання, перебуває на обліку в лікаря нарколога та не перебуває на обліку у лікаря психіатра.

Суд враховує відсутність в даному кримінальному провадженні обставин, які відповідно до статті 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 . При цьому суд зазначає, що хоча згідно до фабули обвинувального акту та до обставин, встановлених в ході судового розгляду, ОСОБА_5 вчинив кримінальний проступок у стані алкогольного сп`яніння, однак це не враховується судом як обтяжуюча покарання обставина, адже ця обставина не зазначена в обвинувальному акті серед обтяжуючих. Враховуючи викладене, суд не має права вийти за межі висунутого обвинувачення в цій частині, оскільки це погіршило б становище особи.

В той же час суд вважає наявною таку пом`якшуючу покарання обвинуваченому ОСОБА_5 обставину за ст. 66 КК України, як щире каяття у скоєному, оскільки, незважаючи на зміну свого ставлення до скоєного в ході судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_5 в подальшому визнав свою вину в повному обсязі та щиро покаявся у скоєному, зазначивши, що дуже шкодує про те, що трапилось.

Враховуючи викладене, з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, зважаючи на думку прокурора та для досягнення цілей, встановлених статтею 50 Кримінального кодексу України та з урахуванням ступеню вини обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає, що йому доцільно призначити покарання у вигляді обмеження волі.

Крім того суд, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, вважає можливим звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України з покладенням на нього визначених ст. 76 КК України обов`язків.

Документально підтверджені витрати на залучення експертів в даному кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі статті 100 КПК України.

Підстав для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки, передбачені статтею 76 КК України:

?періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

?повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази: змиви та контролі до них, передані до кімнати зберігання речових доказів Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області за квитанцією № 1507 від 20 лютого 2020 року знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та може бути оскаржений в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області.

Головуючий суддя ОСОБА_1