Житомирський апеляційний суд
Справа №295/7697/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.539 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відео конференції в м.Житомирі матеріали кримінального провадження № 295/7697/20 за апеляційною скаргою прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 31 березня 2021 року,

в с т а н о в и в:
зазначеною ухвалою задоволено клопотання захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 та звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання за вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21.06.2013 умовно-достроково на строк 6 місяців 05 днів.
Свої висновки суд першої інстанції обґрунтовував тим, що досліджені матеріали особової справи свідчать, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому відносно нього можуть бути застосовані вимоги ст.81 КК України.
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 . При цьому, зазначає, що судом першої інстанції не враховано дійсний стан виправлення засудженого, його поведінку та ставлення до праці протягом всього строку відбування покарання, та безпідставно застосовано ст.81 КК України. Звертає увагу на матеріали особової справи та характеристику засудженого, зокрема те, що в період з січня 2014 року по травень 2020 року останній допустив 40 порушень режиму тримання, за що на засудженого накладено 35 дисциплінарних стягнень (12 - попереджень, 15 - доган, 3 - суворих доган, 5 разів поміщувався до дисциплінарного ізолятора), проведено 5 бесід виховного характеру внаслідок допущених порушень вимог режиму тримання: 08.11.2016 (порушення розпорядку дня), 05.03.2019 (зберігання заборонених предметів), 24.12.2019 (занавішування спального місця), 29.01.2020 (порушення локалізації), 07.05.2020 (порушення розпорядку дня). Водночас судом упущено відомості, що засуджений дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, з метою поблажливого ставлення до себе, передбачені вимоги персоналу установи виконує під контролем, не завжди адекватно реагує на критику в свою адресу, за характером запальний, неврівноважений. З 28.12.2018 перебуває на профілактичному обліку, як особа схильна до втечі. Звертає увагу на те, що рішенням спільного засідання комісії ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)» та спостережної комісії при виконавчому комітеті Житомирської міської ради з розгляду матеріалів по умовно-достроковому звільненню, заміні покарання більш м`яким та переведенню засуджених до позбавлення волі до установ іншого рівня безпеки від 31.05.2019, відмовлено клопотати перед судом про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 , оскільки останній не довів своє виправлення. Згідно довідки про заохочення та стягнення убачається, що на даний період часу ОСОБА_8 має п`ять заохочень за сумлінну поведінку і ставлення до праці за підсумками кварталів відповідних років (21.10.2019 - подяку за результатами 3 кварталу 2019 року; 03.04.2020 - знято раніше накладене стягнення; 01.07.2020 - подяку за результатами 2 кварталу 2020 року; 22.10.2020 - подяку за результатами 3 кварталу 2020 року; 11.01.2021 - подяку за результатами 4 кварталу 2021 року) та як зазначено вище - тридцять п`ять дисциплінарних стягнень за порушення режиму тримання, які були застосовані до нього у період 2014-2019 років, які станом на день звернення до суду із клопотанням погашені. Посилаючись на зазначене, наголошує, що протягом останнього часу (кінець 2019 року та 2020 рік) у поведінці засудженого відбулися певні позитивні зміни, проте суд не врахував, що за весь час відбування покарання заохочення застосовувалися лише у кінці 2019 року та 2020 році, протягом всього періоду відбування покарання, починаючи з січня 2014 року по жовтень 2019 року засуджений характеризувався виключно негативно, систематично допускав порушення режиму тримання. Звертає увагу, що у період «зміни поведінки на краще після виховної роботи» засуджений ОСОБА_8 продовжив допускати порушення режиму тримання: 24.12.2019, 29.01.2020, 07.05.2020 - за що з ним проводилися бесіди виховного характеру начальником виправної колонії. Наголошує, що поведінка засудженого ОСОБА_8 може свідчити лише про належне дотримання ним умов відбуття покарання, а не про сумлінність його поведінки. Наявність у засудженого п`яти заохочень є недостатнім фактором для оцінки ставлення до праці засудженого, а відсутність стягнень, ще не підтверджує того, що він повністю довів своє виправлення, що відповідає матеріалам справи. Вважає, що процес виправлення ОСОБА_8 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах - без ізоляції від суспільства.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи прокурора в підтримку своїх апеляційний вимог, заперечення засудженого та його захисника щодо апеляційних вимог прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження №295/7697/20, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Відповідно до ст.6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Як вбачається із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд вважає їх достатньо обґрунтованими, в свою чергу, зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції не були виконані належним чином.

Як вбачається з матеріалів провадження №296/7697/20, ОСОБА_8 засуджений вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21.06.2013 за ч.4 ст.187 КК України до 10 років позбавлення з конфіскацією Ѕ частини особистого майна.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 15.02.2016 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі у відповідності до ч.5 ст.72 КК України.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 02.05.2019 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 20.04 2014 по 18.09.2014 та з 12.03.2016 по 16.04.2016 у відповідності до ч.5 ст.72 КК України.

Початок строку: 09.01.2013. Кінець строку: 06.10.2021.

У відповідності до характеристики на засудженого ОСОБА_8 (а.п.33-35), в місцях позбавлення волі знаходився з 15.01.2013. За час тримання в Житомирській УВП (№8) допустив 1 порушення режиму тримання, за що був покараний правами заступника начальника установи із СВПР. Заохочень не мав.

В Житомирській ВК (№4) відбуває міру покарання з 20.10.2013. На початку відбування покарання засуджений характеризувався негативно, допустив 40 порушень режиму тримання, за що 20 разів був покараний правами начальника відділення, 16 разів правами начальника колонії, з них 5 разів був поміщений в ДІЗО та 1 раз з ним було проведено бесіду виховного характеру начальником відділення: 08.11.2016 щодо порушення розпорядку дня та чотири рази бесіди виховного характеру начальником колонії: 05.03.2019 року щодо зберігання заборонених предметів, 24.12.2019 щодо за навішування спального місця, 29.01.2020 щодо порушення локалізації, 07.05.2020 щодо порушення розпорядку дня.

Після проведеної виховної та роз`яснювальної роботи змінив свою поведінку на краще. На даний час режим тримання не порушує. Був працевлаштований в господарчій обслузі колонії, робітником їдальні, до своїх обов`язків ставився сумлінно, за що 5 разів заохочувався адміністрацією колонії. На даний час до праці на виробництві колонії не залучається, але приймає участь у благоустрої відділення. Передбачені законом вимоги персоналу установи виконує під контролем. Підтримує зв`язки із засудженими позитивної спрямованості, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, не завжди адекватно реагує на критику в свою адресу. За характером запальний, неврівноважений, хитрий. Бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу „Фізкультура і спорт, завдання програми виконує не в повному обсязі, не приймає участі у спортивних змаганнях, не відвідує спортивний майданчик у локальній дільниці гуртожитку. З 28.12.2018 року перебуває на профілактичному обліку, як особа що схильна до скоєння втечі. Підтримує стосунки з матір`ю, братом, дружиною та дітьми на особистих побаченнях. Взаємовідносини з ними добрі.

За вироком мав позов в сумі 3068 грн. 46 коп., який повністю відшкодований. За вироком суду вину не визнав, але після проведеної виховної та роз`яснювальної роботи вину визнає повністю.

28.12.2018 на спільному засіданні комісії адміністрації колонії та спостережної комісії при Житомирському міськвиконкомі відмовлено в застосуванні ст.82 Кримінального кодексу України, так як не став на шлях виправлення.

31.05.2019 на спільному засіданні комісії адміністрації колонії та спостережної комісії при Житомирському міськвиконкомі відмовлено в застосуванні ст.81 Кримінального кодексу України, так як не довів свого виправлення.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_8 за весь час відбування покарань мав 5 заохочень (а.п.36), на що суд першої інстанції посилається як на основну підставу застосування в даному випадку положень ст.81 КК України, всі за виконання покладених обов`язків та додержання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, які отримані ним не протягом усього періоду відбування покарання, а лише з 21.10.2019 по 11.01.2021. Однак, подяки за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки в силу ст.81 КК України не є безумовними підставами для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Крім того, починаючи з лютого 2021 року, засуджений заохочень взагалі не має.

Апеляційний суд враховує, що ОСОБА_8 відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, під час відбуття покарання допустив значну кількість порушень, у тому числі й грубих, режиму утримання, та зазначає, що дотримання правил внутрішнього розпорядку є обов`язком засудженого, і наявність заохочень за останній період переконливо не можуть свідчити про виправлення засудженого.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а тому вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу прокурора і скасувати ухвалу суду першої інстанції з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 31 березня 2021 року, якою задоволено клопотання захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 та звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання за вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21.06.2013 умовно-достроково на строк 6 місяців 05 днів, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :