1Справа № 335/6339/21 1-кс/335/3413/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2021 року м. Запоріжжя
ВСТАНОВИВ:
Під час проведення досудового розслідування встановлено:
Слідчий вважає, що шляхом проведення аукціону, виходячи із порогу у 12 %, передбаченого Податковим кодексом України громада могла б отримати 1466118,27 грн. орендної плати за ці земельні ділянки. Зміна цільового призначення та передача в оренду без проведення аукціону, а також розпорядження цими землями всупереч нормам, встановленим постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2020 року № 1113 має ознаки протиправних діянь, а саме перевищення повноважень з боку посадових осіб Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області. Фактично діями посадових осіб Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області громаду позбавлено права реалізувати повноваження щодо розпорядження землями та ефективного керування ресурсами.
Окрім того, як вважає слідчий, зміна цільового призначення цих земельних ділянок та ухиляння від проведення аукціону унеможливлює отримання будь-яких економічних вигод для громади. З цих земель 581,2424 га були передані у користування фізичні особі ОСОБА_4 . Орендна плата за земельні ділянки, які були вказаній особі передані в оренду, не вносилися, хоча згідно із пунктом 10 договору оренди землі встановлено, що орендна плата за рік вноситься у п`ятиденний строк після підписання договору оренди. У зв`язку з цим фактом громада вже зазнала збитків у сумі 1099588,69 грн., що становить річну суму орендної плати за рік. У зв`язку із вищезазначеним шляхом порушення порядку передачі в оренду земельних ділянок призвело до прямих збитків, отриманих міською радою у розмірі 1099588,69 грн та упущеної вигоди 1466118,27 грн.
Згідно з листом Пологівської міської ради за № 1875/02-1-20 надано для долучення до матеріалів справи лист ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 18.02.2021 року за № 18-23-0.61-381/55-21 про передачу до Пологівської міської ради договорів оренди землі, в тому числі, й сам договір оренди землі, укладений між ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області та ОСОБА_4 .
Відповідно до частини 1 статті 8-1 Закону України «Про оренду землі» (зі змінами та доповненнями станом на 16.10.2020 року), право на оренду земельної ділянки державної або комунальної власності не може бути відчужено її орендарем іншим особам, внесено до статутного капіталу, передано у заставу, крім передбачених частиною другою цієї статті випадків.
09.06.2021 року до матеріалів провадження долучений цивільний позов Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області до ОСОБА_4 , на загальну суму 2 090 394,28 грн.
У судовому засіданні слідчий клопотання підтримала та просила його задовольнити з підстав у ньому наведених.
Адвокат ОСОБА_5 яка представляє інтереси ОСОБА_4 , та ОСОБА_8 у судовому засіданні проти клопотання слідчого заперечувала, просила відмовити у задоволенні клопотання.
Представник Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області ОСОБА_6 у судовому засіданні клопотання слідчого підтримала.
Заслухавши осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.
Клопотання погоджено прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_7 . Проте, відомості про прокурора, який здійснює повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, в доданому до клопотання витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань відсутні.
Частиною другою ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) передбачено, що арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення його дієвості.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно із ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У даному кримінальному провадженні, 08.06.2021 року Пологівською міською радою Пологівського району подано позовну заяву до ОСОБА_4 про відшкодування несплаченої орендної плати та грошової суми, яка виникла у зв`язку з порушенням зобов`язання штрафу на загальну суму 2 090 394,28 грн.
В той же час, клопотання слідчого про арешт майна не містить належних доказів які вказують на необхідності накладення арешту на вищевказані земельні ділянки.
Згідно вимог п. 4 ч. 2 ст. 170 та ч. 6 ст. 170 КПК України, можливість арешту майна для забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, передбачена лише стосовно майна підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також стосовно майна юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
В клопотанні відсутні відомості та докази про те, що земельні ділянки належать особам, зазначеним у ч. 6 ст. 170 КПК України.
Стороною обвинувачення та іншими державними органами не ставиться під сумнів факт добросовісного набуття громадянкою ОСОБА_4 зазначених у клопотанні земельних ділянок. Питання про позбавлення ОСОБА_4 права власності на це майно не порушується.
При цьому, вищезазначений договір оренди землі, в установленому законом порядку не розірвано.
На даний час, згідно пояснень учасників кримінального провадження, вищезазначений договір оренди від 21.01.2021 року є дійсним. Право власності на земельні ділянки, гр. ОСОБА_4 не змінювалося та не порушувалося.
Згідно статті 143 Конституції України, територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворювані ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності, вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.
Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
Частина перша статті 169 ЦК України передбачає право територіальних громад діяти у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відноси; територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права або обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції встановленої законом.
Слідчий суддя зауважує, що до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.
Згідно з ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Окрім того, відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК України, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
Разом із тим, у клопотанні слідчого відсутні відомості про вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, внаслідок чого слідчий суддя позбавлений можливості визначити її співмірність до розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, і як наслідок, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Крім того, в клопотанні слідчого фактично не з`ясовано і вартість нанесеної шкоди. Згідно п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язані звернутися з клопотанням до слідчого судді для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушенням.
Вищевказані обставини є істотними та належить враховувати при вирішенні питання про арешт майна в силу вимог ч. 2 ст. 173 КПК України.
Щодо наявності правових підстав, передбачених ч. 3 ст. 170 КПК України, то арешт може бути накладено лише у випадках, коли майно відповідає критеріям зазначеним в ст. 98 КПК України.
Речовими доказами, відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом, кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Однак як вбачається з наданих до суду матеріалів провадження, жодних доказів, які б підтверджували відповідність вказаного майна - земельних ділянок, ознакам речового доказу на даний час не має.
Таким чином, суду не надано доказів того, що вказані земельні ділянки є речовим доказом та мають ознаки, визначені ст. 98 КПК України; або що вони можуть бути використані для відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Отже, не надано доказів, які відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, дають підстави для застосування подальшого арешту майна.
Поряд із цим, до клопотання про арешт майна додано копії документів, які належним чином не засвідчені, що позбавляє слідчого суддю можливості пересвідчитися в ідентичності цих документів, в той час, як інформація, що в них міститься, має суттєве значення під час розгляду клопотання цієї категорії та може істотно вплинути на висновки слідчого судді.
Крім того, за змістом ч. 2 ст. 64-2 КПК України, із клопотанням про арешт майна, щодо майна третьої особи, звертається до суду прокурор.
Тобто, із клопотанням про накладення арешту на майно, яке належить третій особі, може звернутися до суду прокурор. Однак, як зазначено вище, із вказаним клопотанням про арешт майна звернулася до слідчого судді старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 .
Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна, задоволенню не підлягає, оскільки між сторонами існують цивільно правові відносини, тому на даний час відсутні обґрунтовані підстави для арешту на вказане у клопотанні майно.
Керуючись ст.ст. 170, 171, 172, 309, ч. 2 ст. 376, ст. 395 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна земельних ділянок, що перелічені в клопотанні слідчого та які розташовані на території Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду.
Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 24.06.2021 року.
Повний текст ухвали виготовлений 29.06.2021 року.
Слідчий суддя ОСОБА_1