Справа № 749/1105/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/561/21
Категорія - ч.1 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000359 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 19 травня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , розлучений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, освіта середня, працює водієм ТОВ «АЛЕКС-АГРО-ЕНЕРДЖІ», раніше не судимий,

засуджений за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді обмеженням волі на строк один рік із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

На підставі ст.75 КК України (в редакції Закону станом на 27.11.2019), ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік та покладено на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 6538 грн. процесуальних витрат. Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 27 листопада 2019 року, близько 21.00 години, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи несправним автомобілем «Москвич ІЖ412», р.н. з НОМЕР_1 , рухаючись у с. Займище, Сновського району, по вул. Сновська, неподалік житлового будинку №54, в порушення вимог п.2.3а, п.2.3б, п.10.1, п.12.1 Правил дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, яка склалась, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого виїхав на частину зустрічного руху автодороги, де здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_9 , яка рухалась у зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, за ознакою тривалості розладу здоров`я.

Не погодившись із рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, не оскаржуючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність своєї вини, кваліфікацію своїх дій, просив скасувати вирок місцевого суду та ухвалити новий, яким призначити йому покарання за ст.286 ч.1 КК України із застосуванням ст.75 КК України, без позбавлення права керування транспортними засобами. Посилається на те, що суд не в повній мірі врахував визнання ним своєї вини та щире каяття, повне відшкодування потерпілій ОСОБА_9 матеріальної та моральної шкоди загальною сумою 140000 грн. Вказав, що він працює водієм, і водійське посвідчення потрібне йому для того, щоб у подальшому працювати за фахом та віддавати борг роботодавцю, який надав йому кошти для відшкодування завданої шкоди потерпілій.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених вище підстав; думку прокурора, яка просила залишити вирок суду без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі обвинуваченим не оспорюються.

Згідно положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінального правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Норми зазначеного Кодексу наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Призначаючи ОСОБА_7 міру покарання, місцевий суд з достатньою повнотою врахував ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення; дані про його особу, який до кримінальної та адміністративної відповідальності раніше не притягувався, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; позицію потерпілої щодо міри покарання, обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття, обставину, яка обтяжує покарання скоєння кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Зазначені вище обставини у своїй сукупності дають підстави для призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі у межах санкції ч.1 ст.286 КК України, із звільненням від його відбування з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України, та з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Разом з тим, ОСОБА_7 керував несправним автомобілем у населеному пункті, перебуваючи при цьому у стані алкогольного сп`яніння, цим самим грубо порушив правила безпеки дорожнього руху, створивши серйозну загрозу життю і здоров`ю для його учасників. Протиправні дії обвинуваченого призвели до тяжких непоправних наслідків у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 , тоді як згідно зі ст.3 Конституції України людина, її життя, здоров`я та безпека належать до найвищих соціальних цінностей.

Не знижує тяжкості й небезпечності кримінального правопорушення, вчиненого за наведених обставин, характеристика обвинуваченого ОСОБА_7 у загально-соціальному плані, а також його посткримінальна поведінка, спрямована на залагодження своєї провини.

Що стосується позиції потерпілої стосовно призначення ОСОБА_7 додаткового покарання, то колегія суддів вважає, що у справах даної категорії ця позиція не є визначальною для суду, однак вона ураховується в сукупності з обставинами, передбаченими ст.65 КК України, і не має над ними пріоритету.

Тому призначене ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, визначене судом першої інстанції, з урахуванням обставин, які бралися ним до уваги при його призначенні, не становить «особистого надмірного тягаря для особи», адже воно відповідає справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи.

Отже, всі обставини, на які посилається апелянт, судом першої інстанції при призначенні йому основного та додаткового покарання враховані, тому доводи про суворість призначеного покарання не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 19 травня 2021 року щодо нього - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4