ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа№635/7488/19 Головуючий I інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/818/1479/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 на вирок Харківського районного суду Харківської області від 22 грудня 2020 року, -

УСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Високий Харківського району Харківської області, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 15.02.2019 року Харківським районним судом Харківської області за ч.1 ст.310, ч.2 ст.309 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки,-

засуджено за ч.2 ст.186 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 15 лютого 2019 року, у виді 2 місяців позбавлення волі, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання 5 років 2 місяці позбавлення волі.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_9 за ч.2 ст.186 КК, апеляційні скарги щодо якого не надходили.

Як установив суд, 23 серпня 2019 року близько 17:00 ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на залізничній станції «Високий», розташованій по вулиці Височанський шлях в селищі Високий Харківського району Харківської області, діючи з умислом, направленим на відкрите викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, підійшли до ОСОБА_10 , після чого розподіливши ролі, ОСОБА_9 підійшов до потерпілого ззаду і став поруч зі спини, а ОСОБА_8 в цей час підійшов з переду до ОСОБА_10 та обома своїми руками заліз у обидва передні кишені потерпілого і з лівої кишені дістав мобільний телефон «Xiaomi Redmi 6», вартістю 2749,30 гривень та пачку сигарок «Маршал». Після чого, ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та розпорядилися викраденим на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Зазначив, що суд при призначенні покарання не в повній мірі врахував, що потерпілий не має до нього будь-яких претензій, а викрадений мобільний телефон було повернуто, а також не врахував, що він вину визнав повністю та його щире каяття. Указав, що за період перебування в держаній установі «Харківський слідчий ізолятор» він втратив батька. Просить призначити йому більш м`яке покарання.

В апеляційній скарзі захисник посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Зазначив, що суд при призначенні покарання не в повній мірі врахував обставини вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а саме того, що воно було вчинено без застосування насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, а також відсутність з боку потерпілого будь-яких претензій до обвинуваченого. Указав, що ОСОБА_8 має посередню характеристику за місцем проживання, має стійкі соціальні зв`язки, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. На думку захисника виправлення ОСОБА_8 в разі призначення йому найбільш м`якого за розміром покарання у виді 4 років позбавлення волі, буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Просить вирок суду змінити та призначити ОСОБА_8 за ч.2 ст.186 КК України 4 роки позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника, який підтримав апеляційні скарги; прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що в апеляційних скаргах не оскаржуються обставини вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення та кваліфікація його дій за ч.2 ст.186 КК України, колегія суддів, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє вирок суду щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Згідно положень ст.414 КПК України, явно несправедливим через м`якість визнається покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого за своїм видом чи розміром.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи, наряду з іншим, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Відповідно до приписів ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, які є тяжким злочином та дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив злочин в період іспитового строку призначеного за попереднім вироком, свою участь у заволодінні належним потерпілому майном не заперечував,на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, в період з 13 листопада 2012 року по 09 жовтня 2013 року проходив службу у Збройних Силах України та 30 вересня 2013 року ЦВЛК МО України визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час; неодружений, не працевлаштований, за місцем проживання характеризується посередньо, зловживає спиртними напоями, громадський порядок не порушує, з сусідами стосунки не підтримує.

Також враховано висновок судово-психіатричної експертизи за № 567 від 17 вересня 2019 року, відповідно до якого ОСОБА_8 на теперішній час страждає на хронічне захворювання у формі синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу якому відповідає правопорушення, ОСОБА_11 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_8 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Суд також взяв до уваги відсутність претензій з боку потерпілого, визнавши це обставиною пом`якшуючою покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, а тому призначив ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді і розмірі, яке колегія суддів вважає необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_8 вчинив злочин у період визначеного вироком Харківського районного суду Харківської області від 15 лютого 2019 рокуіспитового строку суд першої інстанції обґрунтовано призначив останньому остаточне покарання за правилами ст.71 КК України у виді позбавлення волі та у розмірі, який колегія суддів вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про наявність в нього щирого каяття є необґрунтованими та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Так, відповідно до матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_8 протягом всього досудового розслідування та судового розгляду не визнавав свою вину, заперечував наявність в нього умислу на заволодіння майном потерпілого, а лише підтверджував факт вчинення незаконних дій щодо потерпілого, не висловлював щирого каяття, що додатково підтверджує відсутність в ОСОБА_8 дійсного щирого каяття.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду про відсутність в нього дійсного розкаяння, яке повинно бути відвертим, а не уявним визнанням своє провини у вчиненому злочині.

Посилання обвинуваченого на смерть його батька в період перебування обвинуваченого в державній установі «Харківський слідчий ізолятор», як на підставу можливості пом`якшення йому покарання, є безпідставними, оскільки ця обставина сама по собі не свідчить про можливість його виправлення в разі призначення йому більш м`якого покарання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання за своїм видом та розміром є справедливим і підстав для його пом`якшення, як про це просить у скарзі обвинувачений, не вбачає.

З огляду на наведене, підстави для зміни вироку - відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Харківського районного суду Харківської області від 22 грудня 2020 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: