Справа №274/8443/20
Провадження №1-в/0274/1034/20
Ухвала
Іменем України

"24" лютого 2021 р. м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

представника ДУ «БВК №70» ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду провадження за клопотанням про приведення вироку апеляційного суду Житомирської області від 24 листопада 2009 року та вироку Слов`яносербського районного суду Луганської області від 15 лютого 2011 рок у відповідність до вимог ч. 3 ст. 68 КК України засудженого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рубанка Малинського району Житомирської області, мешканця АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в :
18.12.2020 засуджений ОСОБА_6 , який відбуває покарання в ДУ "Бердичівська виправна колонія (№ 70)", звернувся в суд заявою про приведення вироку апеляційного суду Житомирської області від 24 листопада 2009 року, вироку Слов`яносербського районного суду Луганської області від 15 лютого 2011 рок у відповідність до вимог ч. 3 ст. 68 КК України.

В обґрунтування заяви вказав, що згідно з ч. 3 ст. 68 КК України за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті.

У зв`язку з викладеним вважає, що покарання за вироком Апеляційного суду Житомирської області від 24.11.2009 року, за яким його засуджено за ч.2 ст. 15, п.13 ч. 2 ст. 115 КК України до п`ятнадцяти років позбавлення волі, призначено не вірно, а відтак і наступне покарання за вироком Слов`яносербського районного суду Луганської області від 15.02.2011 року, в якому покарання призначено із застосуванням ст. 71 КК України, призначено невірно.

Засуджений про дату, час та місце розгляду провадження повідомлений належним чином, направив до суду заяву з проханням провести судове засідання без його участі.

Захисник заяву засудженого підтримав, просив її задовольнити.

Представник ДУ "Бердичівська виправна колонія №70" в задоволенні заяви засудженого просить відмовити.

На думку прокурора в задоволенні заяви засудженого необхідно відмовити, оскільки Бердичівський міськрайонний суд не уповноважений на її розгляд.

Заслухавши пояснення захисника, думку представника ДУ "Бердичівська виправна колонія (№ 70)", прокурора, дослідивши матеріали особової справи, суд доходить висновку про відмову в задоволенні заяви засудженого з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 засуджений 24 вересня 2004 року Апеляційним судом Житомирської області за ст.ст. 162 ч. 2, 115 ч. 2 п.п. 4, 9, 185 ч. 3, 70 ч. 1, 96 КК України на 15 років позбавлення волі з примусовим лікуванням від алкоголізму. Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 19.01.06 звільнений від покарання за ч. 3 ст. 185 КК України. Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 12.07.06 припинено примусове лікування від алкоголізму.

Засуджений вдруге 24 листопада 2009 року Апеляційним судом Житомирської області за ст.ст. 15 ч. 2, 115 ч. 2 п.п. 4, 13, ст. 71 КК України на 23 роки позбавлення волі. Ухвалою Верховного Суду України від 25.02.10 виключено з обвинувачення ст. 15 ч. 2, 115 ч. 2 п. 4 КК України, в решті вирок залишено без змін.

Засуджений втретє 15 лютого 2011 року Слов`яносербським районним судом Луганської області за ст.ст. 309 ч. 1, 71 КК України на 21 рік 8 місяців позбавлення волі. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 03.02.16 зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 29.05.04 до 16.12.04 та з 03.06.09 до 25.02.10. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 24.03.16 зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 26.11.10 до 05.07.11.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 жовтня 2020 року приведено вирок Слов`яносербського районного суду Луганської області від 15 лютого 2011 року щодо ОСОБА_6 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ. Відповідно до змісту ухвали, вважати ОСОБА_6 засудженим за цим вироком за ч. 1 ст. 309 КК України (в ред. від 22.11.18). Призначену вироком Слов`яносербського районного суду Луганської області від 15 лютого 2011 року засудженому ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 309 КК України міру покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців знижено до максимальної межі покарання, встановленої санкцією ч. 1 ст. 309 КК України, а саме до обмеження волі на строк 3 ( три) роки. В решті вирок залишено без змін. Остаточне покарання ОСОБА_6 визначено вироком від 15.02.11 відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Апеляційного суду Житомирської області від 24.11.09 та остаточно до відбуття призначено 21 (двадцять один) рік 8 (вісім) місяців позбавлення волі.
З клопотання засудженого ОСОБА_6 вбачається, що він не погоджується з призначеним покаранням, вважає його неправильним.
Відповідно до ст. 537, 539 КПК України, під час виконання вироків місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання або в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок має право вирішувати вичерпний перелік питань.
Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків», не підлягають розгляду в порядку виконання вироків питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову. Зокрема, не можна у такому порядку уточнити призначене покарання (як основне, так і додаткове) щодо його виду та строку.
Враховуючи, що порушене у зверненні засудженого питання стосується невірного, на його думку, призначення покарання, а тому воно не може бути вирішено судом в порядку виконання вироку суду.
Одночасно звертаю увагу засудженого на те, що згідно висновку, викладеного в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 02.12.2019 у справі № 664/425/16-к, при призначенні покарання особам, винним у вчиненні замаху на злочин, за який у санкції статті Особливої частини КК альтернативно передбачено захід примусу - довічне позбавлення волі, правила ч. 3 ст. 68 КК України не застосовуються, оскільки найбільш суворим видом покарання у санкції закону залишається довічне позбавлення волі, а воно є таким, що виключає можливість визначення його двох третин.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд-

п о с т а н о в и в :
В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про приведення вироку апеляційного суду Житомирської області від 24 листопада 2009 року, вироку Слов`яносербського районного суду Луганської області від 15 лютого 2011 року, у відповідність до вимог ч. 3 ст. 68 КК України відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1