Ухвала
Іменем України
17 червня 2021 року

м. Київ
справа № 442/5452/19
провадження № 51-3040 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 лютого 2020 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 09 квітня 2021 року,
встановив:
Як вбачається з касаційної скарги, вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 лютого 2020 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ст. 71 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_5 , рішення щодо якого у касаційному порядку не оскаржуються.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 09 квітня 2021 року вирок міськрайонного суду залишено без зміни.
Засуджений звернувся із касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд вищевказаних судових рішень щодо нього.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
Наведене обґрунтування вимог засудженим викладено без урахування вимог ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та положень ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Однак, як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду, однак оспорює свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, вказує на однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків, викладених у рішеннях суду першої та апеляційної інстанцій, фактичним обставинам кримінального провадження, доказам у кримінальному провадженні просить дати іншу оцінку, ніж її дали суди, а саме, показанням потерпілого ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_5 , що у розумінні ст. 433 КПК України не може бути предметом касаційного розгляду.
При цьому, всупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій скарзі засуджений не зазначає, в чому незаконність та необґрунтованість ухвали апеляційного суду, яких саме порушень допустився суд апеляційної інстанціїв силу ст. 419 КПК України та які доводи апеляційних скарг засудженого та захисника суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.

До того ж засуджений не конкретизує, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість ухвали апеляційного суду, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом вказаної ухвали згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України та з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419 цього Кодексу.

Крім цього, згідно ст. 436 КПК України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Натомість, засуджений ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Львівського апеляційного суду від 09 квітня 2021 року та направити справу на новий розгляд, що суперечить повноваженням суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги згідно ст. 436 КПК України.
При цьому, у вступній частині касаційної скарги засудженого зазначено, що вона подана на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 лютого 2020 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 09 квітня 2021 року, при цьому засуджений не погоджується з ухвалою апеляційного суду та просить її скасувати.
Крім того, всупереч ч. 5 ст. 427 КПК України засудженим до касаційної скарги не додано копії ухвали апеляційного суду.
Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно звимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання виправленої касаційної скарги.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3