Справа №755/8467/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-сс/824/3630/2021 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали клопотання за апеляційною скаргою прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 24 травня 2021 року, якою відмовлено в накладенні арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000025 від 18.02.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

21 травня 2021 року прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000025 від 18.02.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України, а саме: квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), шляхом позбавлення права відчуження майна, а також шляхом позбавлення права ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та/або уповноважених нею осіб розпорядження та користування вказаним майном.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 24 травня 2021 року в задоволенні вказаного клопотання відмовлено.

Обґрунтовуючи своє рішення слідчий суддя зазначив, що власник майна ОСОБА_8 не має статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, а також у зв`язку з недоведеністю існування правових підстав для арешту майна, які передбачених ст.170 КПК України.

На вказану ухвалу слідчого судді прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою, вважає її незаконно у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що постановляючи ухвалу слідчий суддя не врахував, що зазначена у клопотанні квартира у повному обсязі відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, які встановлені для речових доказів, при цьому даний об`єкт нерухомого майна набутий кримінально протиправним шляхом та є об`єктом кримінального правопорушення. Крім того, залишено поза увагою існування ризику можливого відчуження майна, що ускладнить захист потерпілим своїх прав. Тому, просить скасувати ухвалу слідчого судді від 24 травня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про накладення арешту на майно.

Власник майна ОСОБА_8 , повідомлена належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлялася належним чином. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності власника майна, оскільки це не суперечить положенням ч.4 ст.405 КПК України.

Заслухавши:
доповідача суддю апеляційного суду;
прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити;
ознайомившись з матеріалами клопотаннята обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, що надійшли до суду апеляційної інстанції, та ухвали слідчого судді, Дніпровською окружною прокуратурою міста Києва здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000025 від 18.02.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України, за обставинами протиправного заволодіння квартирою АДРЕСА_1 , з боку керівництва ЖБК «Славутич-2», яка належить вказаному кооперативу.

17 травня 2021 року постановою прокурора у кримінальному провадженні №0000025 квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), визнано речовим доказом.

21 травня 2021 року прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000025 від 18.02.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України, а саме: квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), шляхом позбавлення права відчуження майна, а також шляхом позбавлення права ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та/або уповноважених нею осіб розпорядження та користування вказаним майном.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 24 травня 2021 року у задоволенні клопотання про арешт майна відмовлено.

Разом з тим, постановляючи ухвалу, слідчий суддя не в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального законодавства України, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою прокурора від 17.05.2021 року квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000025, оскільки існують достатні підстави вважати, що зазначений об`єкт нерухомого майна є об`єктом кримінально протиправних дій, набутий протиправним шляхом, тобто відповідає критеріям ст.98 КПК України.

Таким чином прокурором підтверджено, що вказане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України та може бути використано як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З урахуванням цього слідчий суддя, на думку колегії суддів, помилково не встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч.1, 2, 3 ст.170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого про арешт майна, оскільки останнє згідно постанови від 17.05.2021 року відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК Українита визнано речовими доказами.

Вказане свідчить, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки невжиття даних заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна призведе до його відчуження, пошкодження, знищення, перетворення, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що арешт майна з підстав передбачених ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Відповідно до вимог п.5 ч.2 ст.173 КПК України, підлягає оцінці розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Водночас колегія суддів враховує і вимоги ч.12 ст.170 КПК України щодо недопущення заборони використання житлового приміщення особами, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, та не вбачає законних підстав для встановлення заборони ОСОБА_8 , яка проживає в квартирі АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

У відповідності до ч.1 ст.405 КПК України апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених Главою 31 КПК України.

За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

На підставі вищевикладених обставин, які вказують на необ`єктивність судового розгляду, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 24 травня 2021 року про відмову в арешті майна підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000025 від 18.02.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), з метою запобігання незворотних наслідків та забезпеченню збереження речових доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 24 травня 2021 року, якою відмовлено в накладенні арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000025 від 18.02.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), шляхом позбавлення права відчуження майна, а також шляхом позбавлення права ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та/або уповноважених нею осіб розпорядження та користування вказаним майном, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000025 від 18.02.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), шляхом позбавлення права відчуження майна, а також шляхом позбавлення права ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та/або уповноважених нею осіб розпорядження та користування вказаним майном, задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), шляхом позбавлення права відчуження майна.

В іншій частині вимог клопотання про арешт майна, відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4