печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві провадження за скаргою ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим та постанову про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000401,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим та постанову про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000401.

В обґрунтування скарги зазначає, що постанови слідчого/прокурора суперечить вимогам кримінально процесуального законодавства, порушує права та його інтереси.

Заявник в судове засідання не засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки не повідомив.

Прокурор, слідчий в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки не повідомив.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що заявник, прокурор, слідчий в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду провадження повідомлялись належним чином про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд скарги за їх відсутності не направили, що є проявом принципу диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті скарги без їх участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів.

Вивчивши скаргу, приходжу до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що прокуратурою міста Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000401 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 375 КК України.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, заявником до матеріалів скарги не додано постанов про відмову у визнанні потерпілим та постанову про відмову у задоволенні клопотання, в рамках кримінального провадження №0000401, як наслідок, слідчий суддя не може дійти висновку щодо необґрунтованості та безпідставності постанов, у зв`язку з чим в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 55, 93, 94, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим та постанову про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000401 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1