Справа № 163/274/21
Провадження № 1-кп/163/100/21
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2021 року Любомльський районний суд Волинської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області кримінальне провадження № 0000001 від 04.01.2021 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Маломихайлівка Криничанського району Дніпропетровської області, що зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, середньої спеціальної освіти, неодруженого, військовослужбовця строкової служби молодшого інспектора прикордонної служби НОМЕР_1 категорії ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВПС «Рівне» ІНФОРМАЦІЯ_3 , у військовому званні «солдат», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 під час проходження строкової військової служби у Державній прикордонній службі України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не маючи наміру назавжди ухилитись від проходження військової служби, в порушення вимог ст.17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 26.12.2020 не з`явився вчасно на службу без поважних причин до відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ІНФОРМАЦІЯ_5 , розташованого по АДРЕСА_2 та в період часу з 26.12.2020 по 12.01.2021 був відсутній на службі без поважних причин і не виконував службові обов`язки, чим вчинив нез`явлення військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину за інкримінованим обвинуваченням визнав повністю і показав, що не оспорює і визнає доведеними час, місце, спосіб, мотив вчинення ним злочину та фактичні обставини обвинувачення, а його показання відповідають змісту обвинувального акта.
За таких обставин при згоді сторін кримінального провадження суд дослідив докази в порядку ч.3 ст.349 КПК України і приходить до висновку, що повністю доведено винуватість ОСОБА_4 у нез`явленні військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.
Обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, що свідчить про підвищений рівень суспільної небезпечності, особу обвинуваченого, який має 20-річний вік, не має судимості згідно ст.89 КК України, до адміністративної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, щиро кається у скоєному, має позитивну соціальну поведінку після вчинення кримінального правопорушення, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину одразу надав визнавальні показання.

Обтяжуючі обставини ОСОБА_4 не інкримінувались і судом не встановлені.
Виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням позиції прокурора про справедливе покарання, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому слід призначити в межах закону, за яким він притягуються до кримінальної відповідальності, у вигляді позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням та покладенням встановлених обов`язків.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Речові докази та судові витрати відсутні.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовано, клопотання про застосування такого заходу не заявлено.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, і за цим законом призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає такі обов`язки: періодично з`являтиметься для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На період проходження військової служби нагляд за ОСОБА_4 як особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, здійснюється командиром військової частини, а після звільнення з військової служби - уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий : суддя ОСОБА_1