Справа № 305/1337/21
Провадження № 1-кп/307/270/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 серпня 2021 рокум. Тячів
В С Т А Н О В И В:
Прокурор в підготовчому судовому засіданні подав клопотання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, посилаючись на те, що в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тобто є підстави вважати, що ОСОБА_6 вчинила особливо тяжкий злочин, який відповідно до даних норм закону карається позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Окрім того, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме встановлено, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене нею кримінальне правопорушення, може знищити, спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, у зв`язку з чим вбачається необхідність у застосуванні відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачена ОСОБА_6 та її захисники в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання прокурора та просили змінити обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який.
Заслухавши з цього приводу думку інших учасників провадження, суд дійшов наступного висновку.
Ухвалою слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 30 червня 2021 року відносно обвинуваченої ОСОБА_6 в даному кримінальному провадженні обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 6 серпня 2021 року.
Під час розгляду питання обрання обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор наполягав на продовженні дії запобіжного заходу відносно останньої у вигляді тримання під вартою, вказуючи, зокрема, на те, що обвинувачена, знаходячись на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене нею кримінальне правопорушення, може знищити, спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків.
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.
Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
При вирішенні питання про доцільність продовження тримання обвинуваченої ОСОБА_6 під вартою, суд враховує практику Європейського суду з прав людини.
Продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканості (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»).
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу в виді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_6 суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за який КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.
Крім цього відповідно до п. 79 рішення в справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».
Суд вважає, що конкретним суспільним інтересом, який превалює над принципом поваги до свободи особистості є забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, а саме людини, її життя та здоров`я.
Також суд враховує і вимоги ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у справі «Слоев проти України»), а саме, що після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, однак застосування до обвинуваченої ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що вона, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за який КК України передбачено покарання у вигляді від 7 до 15 років позбавлення волі.
Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Фактичні обставини інкримінованого обвинуваченій ОСОБА_6 умисного особливо тяжкого злочину, що спричинило загибель людини, свідчать про її підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання вказують на обґрунтованість застосування саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою останній.
Крім того, розгляд провадження ще триває, у судовому засіданні ще не допитані потерпілий та свідки, а тому існує ризик того, що знаходячись на волі, обвинувачена зможе впливати на потерпілого та свідків.
Оскільки на даний час судовий розгляд в даному кримінальному провадженні тільки розпочинається, в судовому засіданні ще не допитані потерпілий, свідки, не досліджені письмові докази, інші ризики, які враховувалися при обранні ОСОБА_6 на стадії досудового розслідування запобіжного заходу на даний час не відпали і продовжують існувати, суд вважає що підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу відсутні, а тому щодо обвинуваченої ОСОБА_6 слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, а в задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисників про зміну запобіжного заходу відмовити.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 196, 369 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу в виді тримання під вартою, - задовольнити.
Обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, запобіжний захід в виді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком до 60 днів, тобто до 24 години 4 жовтня 2021 року.
В задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, - відмовити.
Копію ухвали вручити обвинуваченій, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду на протязі семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 5 серпня 2021 року.

Головуючий: ОСОБА_1