Справа № 484/1119/20
Провадження № 1-кп/484/91/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2021 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за обвинувальним актом, складеним за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0000323 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. с. Пурпурівка Новомиргородського району Кіровоградської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, на даний час непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
31.07.2018 року громадянин ОСОБА_3 уклав з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, строком на три роки.

В той же день, наказом командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) № 184 від 31.07.2018 року, ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу вказаної частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду курсанта військової частини НОМЕР_1 .

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, є день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Відтак, з 31.07.2018 року, тобто з моменту укладення контракту та зарахування ОСОБА_3 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

В подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 267 від 26.10.2018 року солдата ОСОБА_3 виключено зі списків зазначеної військової частини та направлено для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ).

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 271 від 29.10.2018 року, солдата ОСОБА_3 , зараховано до списків особового складу вказаної частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду старшого навідника 1 артилерійського взводу 4 артилерійської батареї 2 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 .

Однак, в порушення вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 37, 40, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ОСОБА_3 вчинив умисний військовий злочин проти встановленого порядку несення військової служби.

Так, 17.07.2019 року о 08 год. 30 хв., солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи її на посаді старшого навідника 1 артилерійського взводу 4 артилерійської батареї 2 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 , діючи умисно, всупереч вищевказаних вимог закону, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ) та перебував за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, приховуючи свою належність до Збройних сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який не з`явився вчасно до військової частини. 31.03.2020 року солдат ОСОБА_3 , добровільно з`явився до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві та повідомив про себе як про військовослужбовця, який ухиляється від військової служби.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, ніяких фактичних обставин не оспорював. У скоєному щиро кається, шкодує про вчинене.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дослідивши обставини справи та надані прокурором характеризуючі матеріали відносно обвинуваченого, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, а його дії суд кваліфікує за ч.4 ст.407 КК України.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Як обставини справи, що пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину та з`явлення із зізнанням.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.

Враховуюче викладене, тяжкість скоєного кримінального злочину, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі.

Разом з тим, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, відповідно до ст. 76 КК України.

Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає, запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі, строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Відповідно до п. п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1