Справа № 569/1962/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2021 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівному кримінальне провадження № 0007748, № 0000013 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Печиводи Славутського району Хмельницької області, громадянина України, українця, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , безробітного,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. 126-1, ч. 4 ст. 407 КК України, -

з участю учасників судового провадження

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , в порушення вимог ст. ст. 3, 28 Конституції України, вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» у період часу з 06.04.2018 року по 22.12.2019 року, діючи умисно, систематично та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, зокрема, 06.04.2018 року близько 20 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , вчиняв відносно колишньої дружини ОСОБА_6 психологічне насильство у формі нецензурного висловлювання в бік останньої, що завдало шкоди її психологічному здоров`ю.

В подальшому, продовжуючи свої протиправні дії, 23 лютого 2019 року близько 22 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за адресою: АДРЕСА_3 , вчинив фізичне насильство відносно колишньої дружини ОСОБА_6 , що виразилось у формі заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень у виді забою м`яких тканин пахової ділянки зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В подальшому, продовжуючи свої протиправні дії, 22 грудня 2019 року близько 22 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за адресою: АДРЕСА_4 , вчинив фізичне насильство відносно колишньої дружини ОСОБА_6 , що виразилось у формі заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень у виді крововиливу з садном на його фоні в ділянці верхньої третини лівого стегна, крововиливу на зовнішній поверхні середньої третини правого плеча та струсу головного мозку, поєднаного з осадженням м`яких тканин лівої половини обличчя, які в сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Крім того, ОСОБА_3 , в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок військову службу», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом Збройних Сил України, близько 08 години 00 хвилин 04 листопада 2019 року самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_5 , перебував поза межами військової частини у АДРЕСА_2 , про своє місцезнаходження до органів військового та цивільного управління не заявляв, проводив час на власний розсуд та обов`язки військової служби не виконував до 09 години 00 хвилин 14 лютого 2020 року, після чого самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_6 , припинивши вчинення продовжуваного злочину та виявив бажання проходити військову службу повернувшись 19 лютого 2020 року у розташування військової частини НОМЕР_1 , та в подальшому близько 08 години 00 хвилин 17 серпня 2020 року у порушення вимог вищевказаного законодавства, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом Збройних Сил України, повторно самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_5 , перебував поза межами військової частини у АДРЕСА_2 , про своє місцезнаходження до органів військового та цивільного управління не заявляв, проводив час на власний розсуд та обов`язки військової служби не виконував, доки 02 квітня 2021 року близько 09 години 00 хвилин, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений проти встановленого порядку проходження військової служби злочин, самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_6 , припинивши вчинення продовжуваного злочину та виявив бажання проходити військову службу.

Тобто, ОСОБА_3 , визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України, у вчиненні домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення фізичного та психологічного насильства щодо колишнього подружжя що призводить до психологічних страждань, розладів здоров`я потерпілої особи, та у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, у вчиненні самовільного залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

На підтвердження встановлених судом обставин свідчать наступні докази, які суд враховує та бере до уваги.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення суті обвинувачення, визнавши себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, підтвердив вищезазначені обставини. Пояснив, що 06.04.2018 року близько 20 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , нецензурно висловлювання в бік колишньої дружини ОСОБА_6

23 лютого 2019 року близько 22 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за адресою: АДРЕСА_3 , наніс тілесні ушкодження колишній дружині ОСОБА_6 , вдарив її в пах.

22 грудня 2019 року близько 22 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за адресою: АДРЕСА_4 , ще раз побив колишню дружину ОСОБА_6 .

Крім того, 04 листопада 2019 року самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_5 , перебував поза межами військової частини у АДРЕСА_2 . 14 лютого 2020 року, самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_6 , та виявив бажання проходити військову службу повернувшись 19 лютого 2020 року у розташування військової частини НОМЕР_1 .

17 серпня 2020 року вдруге, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_5 , та перебував поза межами військової частини у АДРЕСА_2 . 02 квітня 2021 року самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_6 , та виявив бажання проходити військову службу. У вчиненому щиро розкаюється.

Потерпіла ОСОБА_6 не заперечувала проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Просила призначити покарання відносно обвинуваченого без реального відбування покарання, оскільки у них з обвинуваченим наявні двоє малолітніх дітей, яких необхідно забезпечувати та матеріально підтримувати, а обвинувачений перебуваючи на волі буде надавати матеріальну допомогу дітям.

Суд, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, керуючись вимогами ст. 349 КПК України, після допиту обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасники судового провадження, яким було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає.

А тому, крім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками, не досліджувалися, за виключенням документів, які стосуються особи обвинуваченого, характеризуючих даних на нього.

При призначенні покарання, суд враховує тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, який раніше не був судимий, має задовільний стан здоров`я, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога, має на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, що обтяжують покарання, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

На підставі викладеного, враховуючи обставини та тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, позицію потерпілої, суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, тому йому необхідно призначити покарання в межах санкції передбаченої ст. 126-1, ч. 4 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.

По справі судові витрати та речові докази відсутні.

Також, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства;

2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності;

3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;

4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;

5) направлення для проходження програми для кривдників або пробаційної програми.

Оскільки обвинуваченому ОСОБА_3 призначено покарання не пов`язане з реальним його відбуттям, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, необхідно заборонити йому наближатися на відстань ближче 500 метрів до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, а саме ОСОБА_6 , може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; та направити його для проходження програми для кривдників.

Керуючись ст. ст. 91-1, 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. ст. 126-1, ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання:

за ст. 126-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;

за ч. 4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

Згідно ч. 1 ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

заборонити ОСОБА_3 , на протязі трьох місяців, з моменту набрання вироком законної сили, наближатися на відстань ближче 500 метрів до місця, де ОСОБА_6 , яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;

направити ОСОБА_3 для проходження програми для кривдників.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1