ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року
м. Київ

справа № 628/214/18

провадження № 51-5693 км 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою засудженого на вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 10 червня 2020 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 01 вересня 2020 року стосовно
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Курилівка Куп`янського району
Харківської області, який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 10 червня 2020 року, залишеним без змін ухвалою Харківського апеляційного суду від 01 вересня 2020 року, ОСОБА_6 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн, у дохід держави.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 14 жовтня 2017 року приблизно о 13:20, знаходячись у магазині «Вкусняшка», що біля буд. № 12 у смт. Ківшарівка м. Куп`янськ Харківської області, таємно викрав мобільний телефон марки «Xiаomi» моделі «Redmi 4A», що належить ОСОБА_7 , який лежав на одній з коробок на прилавку даного магазину, заподіявши потерпілій матеріальної шкоди на суму 1 641 грн 25 коп.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
За змістом касаційної скарги засуджений ОСОБА_6 , не погоджуючись із судовими рішеннями через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить їх скасувати, а кримінальне провадження закрити. Свої вимоги засуджений мотивує тим, що:
- що в його діях відсутній склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки мобільний телефон він не викрадав, а знайшов та мав намір його повернути;
- відеозапис із камери відеоспостереження магазину «Вкусняшка», що є речовим доказом, сфальсифікований;
- ухвалу слідчого судді про тимчасовий доступ до інформації виконано неповноважною особою;
- слідчий здійснював психологічний тиск на його дружину;
- потерпіла ОСОБА_8 зробила неправдиву заяву про викрадення її телефону;
- суд першої інстанції безпідставно врахував неправдиві показання потерпілої та свідків;
- оперуповноважені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не мали повноважень на участь у розслідуванні даного кримінального провадження;
- протокол огляду місця події від 23 жовтня 2017 року та CD-R диск із відеозаписом з камер спостережень є недопустимим доказом, оскільки цей диск був вилучений без дозволу власника приміщення та ухвали слідчого судді;

- мобільний телефон, який був визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні, не відповідає мобільному телефону, що був вилучений у нього;
- суд апеляційної інстанції не спростував доводів апеляційної скарги та постановив ухвалу, яка не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор заперечив проти касаційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення без зміни.
Мотиви Суду
Положенням ст. 433 КПК України визначено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу; переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону згідно зі ст. 412 КПК України є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Ухвала апеляційного суду - це рішення вищого суду стосовно законності й обґрунтованості вироку, що перевіряється в апеляційному порядку та повинна відповідати тим же вимогам, що і вирок суду першої інстанції, тобто бути законною і обґрунтованою.
За змістом ч. 2 ст. 419 КПК України при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Тобто в ухвалі слід проаналізувати всі доводи, зазначені в апеляційній скарзі, зіставити їх з наявними у справі доказами, та дати на кожен із них вичерпну відповідь.
Цих вимог закону суд апеляційної інстанції під час апеляційного провадження не дотримався.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , не погоджуючись із вироком суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій указувала на неповноту досудового та судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просила скасувати оскаржуване судове рішення й ухвалити новий вирок, яким виправдати її підзахисного.
Зокрема, захисник зазначала про те, що суд першої інстанції залишив поза увагою показання ОСОБА_6 про те, що він не викрадав мобільний телефон із магазину «Вкусняшка», а знайшов його; мав намір повернути власнику майна, про що свідчить його заява, тобто він не мав корисливого мотиву.
Однак суд апеляційної інстанції належним чином вищезазначених доводів апеляційної скарги захисника не перевірив, не навів переконливих мотивів для їхнього спростування та не зазначив підстави, через які залишив їх без задоволення.
Також, суд апеляційної інстанції не перевірив доводів апеляційної скарги захисника про те, що 17 жовтня 2017 року у ОСОБА_6 був вилучений мобільний телефон марки «Xiаomi» «MobilePhone» модель 2016117, FCCID2AF22 RM6117 в бронзово-сріблястому корпусі, а 20 жовтня 2017 року потерпіла ОСОБА_7 видала мобільний телефон «Xiаomi» моделі «Redmi 4A» (ІМЕІ-1 НОМЕР_1 , ІМЕІ-2 НОМЕР_2 ) із рожевою задньою кришкою, який визнано речовим доказом.
Суд апеляційної інстанції не зробив жодного висновку щодо цих обставин, не дивлячись на відмінності в характеристиках виявлених мобільних телефонів.
Під час апеляційного перегляду також залишились не перевіреними доводи апеляційної скарги захисника про те, що ухвалу слідчого судді про тимчасовий доступ до інформації виконано неповноважною особою, оскільки за матеріалами кримінального провадження такий доступ було надано слідчому СВ Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_12 або за його дорученням інспектору РСС Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_13 , проте фактично ухвалу було виконано старшим уповноваженим Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_14 .
Колегія суддів звертає увагу на те, що під час апеляційного перегляду вироку суд апеляційної інстанції не врахував того, що в матеріалах кримінального провадження відсутні результати розслідування за заявами ОСОБА_6 кримінальних проваджень № 0000331 за ч. 1 ст. 384 КК України стосовно ОСОБА_7 , № 0000332 стосовно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 384 КК України та № 0000099 від 30 жовтня 2018 року за ч. 2 ст. 365 КК України щодо застосування тиску під час досудового розслідування.
ОСОБА_6 оспорював достовірність показань потерпілої та свідка ОСОБА_8 , разом із тим ці показання покладені в основу висновків про його винуватість.
Крім того, суд апеляційної інстанції, погоджуючись із рішенням суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 та посилаючись на докази, надані стороною обвинувачення, фактично їх тільки перерахував.
Загалом із тексту ухвали залишилось не зрозумілим, що кожен із урахованих судом апеляційної інстанції доказів підтверджує чи спростовує у пред`явленому ОСОБА_6 обвинуваченні за ч. 1 ст. 185 КК України.
Колегія суддів акцентує увагу на тому, що суд апеляційної інстанції для вмотивування своїх висновків використав загальні формулювання, що не свідчить про ретельність і ґрунтовність підходу до виготовлення ухвали.
Наведене свідчить про те, що ухвала апеляційного суду стосовно ОСОБА_6 не відповідає вимогам ст. 419 КПК України, а тому підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу, з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно врахувати викладене, ретельно перевірити усі доводи, наведені в апеляційній скарзі, й ухвалити законне та обґрунтоване рішення, належним чином умотивувавши свої висновки.
Керуючись статтями 441, 442 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Харківського апеляційного суду від 01 вересня 2020 року стосовно ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3