Справа № 524/2094/21
Провадження № 1-кс/524/1014/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 року слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника ТОВ «Автодистриб`юшин Карго Партс» - адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ТОВ «Автодистриб`юшин Карго Партс» про часткове скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000 від 12.03.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ТОВ «Автодистриб`юшин Карго Партс» з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного відповідно до ухвали суду від 15 березня 2021 року у кримінальному провадженні №0000 від 12.03.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що станом на сьогоднішній день проведено технічний огляд транспортного засобу. Пошкодження транспортного засобу не є такими, що заважають використовувати автомобіль за його функціональним призначенням без проведення ремонтних робіт. Оскільки арешт майна у частині користування перешкоджає його нормальній господарській діяльності, на даний час є підстави для скасування арешту в частині заборони користування.

Представник заявника адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримала у повному обсязі з підстав, зазначених у ньому, просить задовольнити.

Слідчий ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечувала, суду пояснила, що на теперішній час проводиться експертиза технічного стану транспортного засобу - Renault Master, огляд автомобіля було проведено експертом, проте висновок не складено. Після отримання та ознайомлення з висновком експерта за результатами проведення вищевказаної експертизи може виникнути необхідність у призначенні додаткової, повторної експертизи, авто-технічної експертизи, а відтак, на даний час є необхідним забезпечити збереження арештованого транспортного засобу у стані, в якому він перебуває після ДТП.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

Ухвалою слідчого судді від 15.03.2021 року накладено арешт на автомобіль Renault Master, державний номер НОМЕР_1 , що належить ТОВ «Автодистриб`юшн КАРГО ПАРТС», з позбавленням права відчуження, розпорядження, використання та проведення будь-яких ремонтних робіт, передано автомобіль керівнику регіонального структурного підрозділу Відділу продажу м. Кременчук - ОСОБА_5 (м. Кременчук, вул. Ярмаркова,1), на відповідальне зберігання під розписку, попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України.

У судовому засіданні встановлено, що в рамках досудового розслідування призначено експертизу технічного стану автомобілю Renault Master, яка на даний час проводиться експертом, висновок експерта не складено.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Згідно з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

У відповідності до абз. 2 ч.1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя вважає, що заявник в розумінні ст.64-2КПК України та ст.1 Протоколу (колишнього Першого протоколу) до Європейської конвенції прав людини та основних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, має гарантоване право на вільне володіння своїм майном, зокрема автомобілем, який перебуває під арештом, але знаходиться у заявника, що означає, що заявник має право пов`язаного з правом власності, яке хоча і не є зареєстрованим на даний час, але становить певну сукупність прав щодо володіння, користування та розпорядження.

Тлумачення положень ст. 1 Протоколу до Конвенції при застосуванні її до вилучення майна під час кримінального провадження, надано Європейським судом з прав людини, зокрема, у Рішенні від 23 січня 2014 року у справи «EAST/WEST ALLIANCE LIMITED» проти України:

«...1. Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майно повинно бути законним (див. рішення у справі Іатрідіс проти Греції» (ВП), заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «ОСОБА_3 проти Франції» від 22.09.1994 року, Series AN 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, п. п. 49-62 від 10.05.2007 року).

2. Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майно повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п. п. 69 і 73 Series AN 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються та метою, яку прагнуть досягти (див. рішення від 21.02.1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства, п. 50, Series AN 98)...»

Враховуючи, що станом на день розгляду клопотання призначена експертиза не проведена, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, а заявник не довів, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання.

Керуючись ст. ст. 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ТОВ «Автодистриб`юшин Карго Партс» про часткове скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000 від 12.03.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Повний текст ухвали складено 12.04.2021 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1