Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

25.01.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/605/20, за апеляційною скаргою, яку подав захисник підозрюваної ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В :
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 листопада 2020 року частково задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері службової та господарської діяльності СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_7 (далі - слідчий), погоджене з прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 (далі - прокурор), про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово відносно підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, незаміжньої, раніше не судимої.
Цією ухвалою щодо підозрюваної ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби без застосування електронних засобів контролю.
На підозрювану ОСОБА_5 покладені такі обов`язки: - прибувати до слідчого, прокурора та слідчого судді (суду) за першою вимогою; - не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 , у нічний час доби з 22.00 год. по 06.00 год., без дозволу слідчого, прокурора, або суду; - повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; - утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; - здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
З матеріалів клопотання убачається, що 13 листопада 2020 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло погоджене прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваної ОСОБА_5 .. У клопотанні слідчий вказує на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України. Відповідно до клопотання, ОСОБА_5 , будучи реєстратором речових прав на нерухоме майно Ужгородського районного комунального підприємства (бюро) технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, являючись відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» особою, уповноваженою державою на здійснення реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, знаходячись за місцем здійснення своєї діяльності, за адресою: АДРЕСА_2 , нехтуючи встановленими законом нормами і професійною етикою особи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи всупереч інтересам громади м. Ужгород та держави в цілому, що виразилось у незаконному відчуженні об`єкта нерухомого майна «Велоцентр та громадська вбиральня», який ніби - то розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :25:001:0044 на користь ОСОБА_9 та незаконній державній реєстрації речового права на вищевказаний об`єкт нерухомого майна. Так 10 червня 2016 року ОСОБА_5 як реєстратор речових прав на нерухоме майно, знаходячись за місцем здійснення своєї діяльності, за адресою: АДРЕСА_2 , прийняла від гр. ОСОБА_10 для здійснення державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, завідомо підроблену декларацію про готовність об`єкта до експлуатації серії та номер ЗК 40 від 29 березня 2013 року, виданої Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області та договір оренди земельної ділянки від 15 вересня 2015 року, укладеного комунальним підприємством «Парк культури і відпочинку «Боздоський» з ОСОБА_10 . Діючи, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, ОСОБА_5 , не перевіривши відомості з реєстру дозвільних документів про реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації серії та номер ЗК 40 від 29 березня 2013 року та відомостей Державного земельного кадастру про реєстрацію договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :25:001:0044, увійшла до автоматизованої системи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно під власним логіном та паролем, який їй було присвоєно як особі, уповноваженій державою на здійснення діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», діючи умисно, незаконно, з метою несанкціонованої зміни інформації, здійснила державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, тобто внесла завідомо неправдиві відомості про власника та об`єкт нерухомого майна, шляхом відкриття нового розділу автоматизованої системи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зареєструвала право власності на об`єкт нерухомого майна «Велоцентр та громадська вбиральня» за ОСОБА_10 , щодо наявності у неї нерухомого майна на земельній ділянці за кадастровим номером :25:001:0044 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування об`єктів фізичної культури та спорту, що за адресою: АДРЕСА_3 . Таким чином, внаслідок несанкціонованої зміни інформації у автоматизованій системі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з комунальної власності громади м. Ужгород незаконно вибув об`єкт нерухомого майна, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , ринкова вартість якого у відповідності до висновків судової будівельно-оціночних експертиз станом на момент прийняття розпорядчого рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно становила 175 250 гривень, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам. 01 жовтня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше оголошеної підозри та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України, у несанкціонованій зміні інформації, яка оброблюється в автоматизованих системах, вчинені особою, яка має право доступу до неї, що спричинило тяжкі наслідки. Приймаючи до уваги вищевикладене та те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України, злочині, який відноситься до категорії тяжких злочинів, з метою запобігання її спробам уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, переховування від органу досудового розслідування та суду, впливу на свідків, спеціалістів та експертів, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, беручи до уваги, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний з цілодобовим домашнім арештом, не буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, слідчий просить застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В ухвалі слідчого судді вказується на те, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, була обвинуваченою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.10.1018 року звільнена від кримінальної відповідальності за раніше вчинене нею кримінальне правопорушення на підставі ст. 45 КК України у зв`язку із дійовим каяттям. Слідчим суддею також встановлено, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, не веде аморальний спосіб життя та не допускала порушень процесуальної поведінки. З огляду на наведене, слідчий суддя дійшов висновку, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні злочину за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи не можуть забезпечити її належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання щодо неї такого запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт. Тому, з огляду на наявні дані у підтвердження ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважав, що щодо підозрюваної ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби з 22 год. 00 хв. по 06 годину 00 хвилин, із покладенням, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, на неї обов`язків, а клопотання таким, що підлягає до часткового задоволення.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що підозра є необґрунтованою, що не дає можливість застосувати до підозрюваної суворий запобіжний захід цілодобовий домашній арешт. Також вказує на те, що прокурором не доведено наявність хоча б одного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Стверджує, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання та раніше не судима. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Матеріали судового провадження розглядаються за відсутності прокурора, підозрюваної ОСОБА_5 та її захисника адвоката ОСОБА_6 , неявка яких, з огляду на положення частини 4 статті 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. При цьому, береться до уваги, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги й подали заяви про розгляд апеляційної скарги без їхньої участі.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.
Із журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання приймали участь як підозрювана ОСОБА_5 , так і її захисник адвокат ОСОБА_6 , що свідчить про дотримання права підозрюваної ОСОБА_5 на захист.
Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання доказами, зокрема висновком судової будівельно-оціночної експертизи та іншими матеріалами кримінального провадження, на підставі яких слідчий виніс повідомлення ОСОБА_5 про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України, яке 01.10.2020 їй вручено. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_5 до скоєння кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана могла вчинити кримінальне правопорушення. Тому, доводи апеляційної скарги про необґрунтованість підозри ОСОБА_5 апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.
Крім того, апеляційний суд вважає, що тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання її винною в скоєнні інкримінованого їй злочину (від 3 до 6 років позбавлення волі), дає обґрунтовані підстави вважати, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, зокрема того, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, спеціалістів, експертів у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено, що лише запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є необхідним і достатнім для запобігання передбачених ст. 177 КПК України й вищенаведених ризиків Погоджуючись з указаним висновком, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано врахував, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про те, що лише запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є необхідним і достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_5 .. Тому, апеляційний суд погоджується і з висновком слідчого судді про те, що доводи слідчого та прокурора в цій частині ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами під час розгляду слідчим суддею клопотання.
Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваної наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у період з 22 год по 06 год, буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Погоджуючись із висновками слідчого судді, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано врахував дані про особу підозрюваної (має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, не веде аморальний спосіб життя).
Разом із тим, апеляційним судом не встановлено відомостей, які б із певною вірогідністю свідчили про те, що обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби не забезпечить її належну процесуальну поведінку, а також про те, що підозрювана ОСОБА_5 не виконувала чи не виконує покладені на нього процесуальні обов`язки.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період з 22 год по 06 год є достатнім і необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної та виконання покладених на неї обов`язків як підозрюваної, а також запобігання передбаченим ст. 177 КПК України ризикам.
Тому, колегія суддів доходить висновку про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_5 у кримінальному провадженні.
Доводи апеляційної скарги про те, що прокурором не доведено наявність хоча б одного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання та раніше не судима, - апеляційний суд із урахуванням наведеного вище визнає такими, що не впливають на висновок слідчого судді про застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період доби з 22 год по 06 год.
Із цих підстав, апеляційний суд не приймає до уваги й доводи апеляційної скарги про те, що застосований щодо ОСОБА_5 запобіжний захід є занадто суворим.
На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Разом із тим, слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і стороною захисту не надано доказів, які б достовірно підтверджували наведені в клопотанні та апеляційній скарзі доводи.

Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу, яку подав захисник підозрюваної ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 ,
залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 листопада 2020 року, якою відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: