Провадження №1-кп/127/847/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря - ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 ,

представника служби у справах дітей Вінницької міської ради ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 13 в м. Вінниці кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Прилука Липовецького району Вінницької області, громадянина України, неодруженого, учня ДНЗ «Центр професійно-технічної освіти «1 м. Вінниці», працюючого без офіційного оформлення трудових відносин, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане Відділом РАЦС Липовецького районного управління юстиції Вінницької області 11.08.2004, раніше несудимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001550 від 20.08.2020 року, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у невстановленому місці, в невстановлені дату та час незаконно придбав кастет, що являється холодною зброєю.

Усвідомлюючи протиправність своїх дій та можливість настання негативних наслідків, розуміючи, що придбаний ним кастет являється холодною зброєю, маючи умисел на незаконне поводження із даною зброєю, одразу після її придбання ОСОБА_8 в порушення вимог п. 21 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями металевими снарядами смертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 21 серпня 1998 року № 622, та «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992, почав носити вказаний кастет при собі у зовнішній кишені жилетки, без передбаченого законом дозволу.

19.08.2020, близько 21:30 години, ОСОБА_4 був зупинений працівниками поліції, та в присутності понятих і його законного представника проведено огляд місця події, під час огляду у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено з зовнішньої кишені жилетки кастет, який останній носив при собі без передбаченого законом дозволу.

Згідно з висновку експерта № 302 від 28.08.2020 металевий предмет, який був вилучений під час огляду місця події у ОСОБА_4 , являється холодною зброєю. Даний предмет є кастетом, який відноситься до неклинкової холодної зброї ударно-дробильної дії, виготовлений заводським способом.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, визнав, у вчиненому щиро розкаявся та суду пояснив, що він дійсно вчинив кримінальне правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, а саме: в 2020 році він побачивши рекламу кастета в соцмережі «Інстаграм» в Інтернеті, вирішив його придбати для самооборони. Через програму повідомлень «Телеграм» він домовився про придбання кастету та отримав його посилкою через «Нову Пошту». Влітку 2020 року, коли він прогулювався у м. Вінниці зі своїм знайомим, до них підішли працівники поліції та запитали чи можуть провести їх огляд з метою перевірки наявності у них заборонених предметів. Він, розуміючи, що при ньому є кастет, який являється забороненим предметом, повідомив про нього працівникам поліції та кастет було вилучено.

Про вчинене шкодує, у вчиненому розкаюється, пояснив, що має власний дохід за рахунок підробітку.

Допитана в судовому засідання законний представник обвинуваченого ОСОБА_5 суду пояснила, що вона являється матір`ю обвинуваченого ОСОБА_4 , сина може охарактеризувати лише позитивно. Зазвичай в родині довірливі стосунки, однак цього разу про вчинення сином кримінального правопорушення вона дізналась від працівників поліції. Вона має вплив на виховання сина, інших проблем в поведінці ОСОБА_4 , окрім даного випадку не було. Пояснила, що син навчається та має дохід від підробітку близько 300-450 гривень в день. При спілкуванні з сином щодо обставин даного кримінального правопорушення, може пояснити, що булінгу відносно сина не було, дорослих підбурювачів до вчинення кримінального правопорушення також не було.

Допитана в судовому засіданні представник служби у справах дітей Вінницької міської ради ОСОБА_7 суду пояснила, що інформації щодо неналежного виконання батьками ОСОБА_4 обов`язків по вихованню сина до їхньої служби не надходило, так само як і не надходила інформація щодо неявки обвинуваченого на навчання. При призначенні ОСОБА_4 покарання просила суд врахувати, що останній являється неповнолітнім.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним досліджувати фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу. З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, на підставі допиту обвинуваченого, дослідження витягу з кримінального провадження № 0001550 від 20.08.2020 року (т.1 а.с. 68), постанови слідчого від 20.08.2020 про визнання предметів речовими доказами та передачу їх на зберігання (т.1 а.с 69), ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області №127/18119/20 від 26.08.2020 року про накладення арешту на майно (т.1 а.с. 70-72) та квитанції про поміщення речового доказу на зберігання (т.1 а.с 78), висновку судової експертизи зброї №302 від 28.08.2020 з довідкою про вартість проведення експертизи (т.1 а.с. 73-77), суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 263 КК України, як носіння кастетів без передбаченого законом дозволу.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 та Розділу ХV КК України, приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зокрема судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_4 є особою раніше несудимою (т.1 а.с79), позитивно характеризується за місцем навчання (т.1 а.с. 81, 82), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т.1 а.с. 83, 84), відповідно до даних досудової доповіді органу пробації ризик повторного вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення оцінено як «низький» (т.1 а.с. 58-61).

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає щире каяття та вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, обставини справи, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який вину визнав у вчиненому щиро розкаявся, суд приходить до висновку, що покарання достатнє для перевиховання та виправлення ОСОБА_4 , а також для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень в майбутньому слід призначити в межах санкції ч.2 ст. 263 КК України - у виді громадських робіт, з врахуванням вимог ч.1 ст. 100 КК України щодо строку даного виду покарання.

Відповідно до вимог ст. ст. 124, 126 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 процесуальні витрати в умі 653,80 гривень, у відшкодування вартості проведення судової експертизи зброї № 302 від 28.08.2020, оскільки її проведення було зумовлено розслідуванням вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, враховуючи, що обвинувачений має власний дохід за рахунок підробітку.

Долю речових доказів в кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши відповідно до вимог ч.4 ст. 174 КПК України арешт накладений на речовий доказ в кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50, 53, 65-67, 100 КК України, ст. ст. 100, 124, 126, 174, 349 ч. 3, 368, 370, 373, 374, 484-485, 487 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначити йому покарання відповідно до ч.1 ст. 100 КК України у виді 40 годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави Україна процесуальні витрати в сумі 652 гривні 80 копійок у відшкодування вартості проведення судової експертизи зброї № 302 від 28.08.2020.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України арешт накладений на майно ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області 127/18119/20 від 26.08.2020 скасувати.

Речовий доказ в кримінальному провадженні - кастет, який поміщений на зберігання до камери зберігання речових доказів Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області (т.1 а.с. 69, 78) на даний час Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, після набрання вироком законної сили знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1