Провадження № 1-кс/752/5415/21
У Х В А Л А

14 липня 2021 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
слідчого судді - ОСОБА_1
за участі секретаря - ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання слідчого першого відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі ОСОБА_6 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні № 0000006 від 09.02.2015 відділу прокуратури Автономної Республіки Крим та м. Севастополя ОСОБА_3 , про здійснення спеціального досудового розслідування,
в с т а н о в и в:
На розгляд слідчого судді надійшло клопотання слідчого першого відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі ОСОБА_6 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні № 0000006 від 09.02.2015 відділу прокуратури Автономної Республіки Крим та м. Севастополя ОСОБА_3 , про здійснення спеціального досудового розслідування, за підозрою за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України та щодо інших осіб.
Обґрунтовуючи клопотання, слідчий зазначає, що слідчим управлінням ГУНП в АР Крим та м. Севастополі проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000006 від 09.02.2015 за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України та щодо інших осіб.
За висновками сторони обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинили порушення законів і звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і виразилось у порушенні вимог ст. 147 Женевської Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, а саме нелегальне ув`язнення та спричинення тортур.
Так, стаття 438 КК України є бланкетною нормою, що відсилає до порушення законів та звичаїв війни, передбачених у міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Таким чином, при тлумаченні конкретних порушень законів та звичаїв війни, у даній справі необхідно керуватися Женевською конвенцію про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року. Ця Конвенція містить перелік діянь, що становлять найбільш серйозні порушення Женевських Конвенцій від 12 серпня 1949 року, а також інші порушення законів та звичаїв війни. Склад воєнних злочинів, що становлять найбільш серйозні порушення Женевських Конвенцій, передбачений практикою міжнародних трибуналів та Міжнародного кримінального суду. Таким чином, при тлумаченні конкретних складів воєнних злочинів, що становлять найбільш серйозні порушення Женевських Конвенцій, необхідно керуватися сталою практикою міжнародних трибуналів та Міжнародного кримінального суду у відношенні до конкретних злочинів.
Україна ратифікувала Женевську конвенцію про захист цивільного населення під час війни (дата підписання від імені України: 12.12.1949 р.; дата ратифікації Україною: 03.07.1954 р.; дата набрання чинності для України: 03.01.1955 р.). Відповідно до статті 147 Конвенції, серйозні порушення охоплюють такі дії, якщо їх здійснено проти осіб або власності, які перебувають під захистом цієї Конвенції, а саме умисне вбивство, тортури або нелюдяне поводження, зокрема біологічні експерименти, які умисно спричинять великі страждання чи серйозні травми тілу чи здоров`ю, нелегальна депортація чи переведення або нелегальне ув`язнення особи, що перебуває під захистом, примушення особи, що перебуває під захистом, служити в збройних силах ворожої держави, або умисне відбирання в особи, що перебуває під захистом, прав на справедливий і офіційний судовий процес, рекомендований цією Конвенцією, захоплення полонених і широкомасштабне руйнування і привласнення власності, не виправдане воєнною необхідністю, і здійснюване незаконним чином і безцільно.
Відповідно до статті 2 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни, вона застосовується до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни. Конвенція також застосовується до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.
Встановлено, що внаслідок загострення політико-соціальної напруженості в Україні впродовж лютого 2014 року проросійські політичні та інші організації і об`єднання, підтримувані Російською Федерацією (далі РФ), активізували свою антиукраїнську діяльність спрямовану на ескалацію ситуації, що склалася та подальше її розхитування, особливо у Південно-Східних областях України та Автономній Республіці Крим.
Так, 03.02.2014 в Автономній Республіці Крим пройшов ряд мітингів проросійських сил в ході яких організатори та політичні діячі публічно закликали до насильницької зміни конституційного ладу та до захоплення державної влади в Криму. Того ж дня лідер партії «Русский блок» ОСОБА_9 заявив про створення з числа добровольців загонів самооборони.
Вказані загони так званої Самооборони Криму спільно із кадровими військовослужбовцями РФ (як тими, що дислокувались на базі Чорноморського Флоту РФ згідно двосторонніх договорів між Україною та РФ так і тими, що незаконно переправились з території РФ) забезпечили захоплення адміністративних будівель України, захоплення та блокування українських військових частин та організацію і проведення незаконного «референдуму щодо самовизначення Криму» на території Криму, що, в подальшому публічно підтвердили найвищі керівники Росії.
Внаслідок вказаних насильницьких агресивних дій РФ Україна втратила ефективний контроль над територією Криму у зв`язку з її окупацією ЗС РФ.
З метою «легітимізації» окупації 16.03.2014 владою АРК за підтримки РФ (у тому числі силової) проведено незаконний «референдум» для приєднання півострова до території РФ всупереч ст.ст. 5, 72 та 73 Конституції України. Результатом проведеного «референдуму» стали тимчасова окупація території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, а також їх входження до складу РФ на правах суб`єкта федерації.
В подальшому, вищим керівництвом РФ, з метою забезпечення режиму окупації та придушення спротиву проукраїнського населення Криму прийнято ряд «законів та підзаконних нормативних актів», якими створено незаконні судові, правоохоронні органи та органи місцевого самоврядування Республіки Крим.
Легітимізоване таким чином Росією та повністю підконтрольне їй самопроголошене керівництво окупованого Криму, з метою забезпечення та підтримання режиму окупації за допомогою так званих Самооборони Криму, правоохоронних органів та судів почало реалізувати політику РФ щодо переслідування населення за політичні, релігійні погляди, расовими етнічними ознаками тощо.
Серед основних злочинів, вчинених для забезпечення вказаного режиму є умисні вбивства, викрадення та зникнення, жорстоке та нелюдське поводження, незаконні позбавлення волі, позбавлення права на справедливий суд, незаконні привласнення та знищення майна, незаконний призов до лав ЗС РФ, переслідування, та позбавлення інших основоположних прав та свобод людини.
Крім того, окупаційною владою для забезпечення режиму окупації проводиться політика заміщення населення Криму російським, що виражається, окрім вже названих злочинів, у заселенні території Криму росіянами, поширенні російських законів на територію окупованого Криму, надання російського громадянства населенню Криму та привласнення державної власності України в Криму.
Таким чином найвище керівництво Російської Федерації через вчинення злочинів підконтрольними йому окупаційними «органами влади, правоохоронними органами», військовими та іншими організаціями забезпечує режим окупації в Криму.
При цьому, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014, зокрема ст. ст. 1-3 визначено, що сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя є тимчасово окупованою внаслідок збройної агресії Російської Федерації з 20 лютого 2014 року.
Враховуючи викладене, окупація Криму РФ, будучи рівнозначною міжнародному збройному конфлікту, задовольняє критерій наявності збройного конфлікту, що є передумовою для притягнення до кримінальної відповідальності за найбільш серйозні порушення Женевських конвенцій, а вчинене кримінальне правопорушення, пов`язане з окупацією півострова та політикою окупаційної влади, спрямованої на переслідування осіб, які висловлюють проукраїнську позицію в частині підтримки позиції про територіальну цілісність України.
Зібраними доказами встановлено, що протягом всього періоду незаконного позбавлення волі після 16.00 години 05.02.2015 до 06.02.2015, ОСОБА_10 піддавався катуванню зі сторони ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інших, на даний час, невстановлених осіб з метою отримання зізнання щодо злочинів які останній не вчиняв і таким чином змусити співпрацювати з органами окупаційної влади. Злочинні дії представників окупаційної влади були тісно пов`язаними з окупацією півострова, а також є відображенням політики окупаційної влади спрямованої на переслідування осіб, які висловлюють проукраїнську позицію в частині підтримки позиції про територіальну цілісність України.
Відповідно до статті 4 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни, особами, що перебувають під захистом цієї Конвенції, є ті, хто в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами яких вони не є.
Крім того, статтею 13 Конвенції визначено, що положення частини II (Загальний захист населення від деяких наслідків війни) стосуються всього населення країн, які перебувають у конфлікті, без будь-якої дискримінації за ознакою, зокрема, раси, національності, релігійних або політичних переконань, і спрямовані на полегшення страждань, спричинених війною.
Згідно статті 27 Конвенції, особи, що перебувають під захистом, мають право за будь-яких обставин, на особисту повагу, повагу до своєї честі, права на сім`ю, їхніх релігійних переконань та обрядів, звичок та звичаїв. До них завжди слід ставитися гуманно й захищати їх, зокрема, від будь-якого акту насильства чи залякування, від образ та цікавості натовпу.
Об`єктом посягання є здоров`я та життя ОСОБА_10 , що знаходяться під захистом Женевських Конвенцій, так як останній опинився під владою окупаційної держави Російської Федерації, і знаходиться під захистом Женевських Конвенцій, в умовах окупації частини території України а саме Автономної Республіки Крим та м. Севастополя.
Виконавець злочину повинен усвідомлювати фактичні обставини, які свідчили про існування збройного конфлікту (окупації). Однак, це не означає, що виконавець має дати правову оцінку щодо факту існування збройного конфлікту (окупації). Існує лише вимога щодо знання фактичних обставин, що визначають існування збройного конфлікту (окупації).
Виходячи з того, що злочинні діяння були пов`язані з окупацією півострова та політикою окупаційної влади, спрямованої на переслідування осіб, які висловлюють проукраїнську позицію в частині підтримки позиції про територіальну цілісність України, виконавці злочину ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інші, на даний час, невстановлені особи усвідомлювали фактичні обставини, що свідчили про наявність збройного конфлікту (окупації). Як було вищезазначено, сам факт окупації був засуджений як міжнародною спільнотою, так і законодавством України, та був широко висвітлений в офіційних виданнях та медійному просторі.
Достовірно знаючи про тимчасову окупацію Російською Федерацією території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, у ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інших, на даний час, невстановлених осіб, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місце, виник умисел на порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, шляхом жорстокого поводження з цивільним населенням в умовах окупації частини території України, а саме Автономної Республіки Крим та м. Севастополя.
Також, перебуваючи на посаді «співробітника Управління ФСБ Росії по Республіці Крим та м. Севастополю», ОСОБА_8 достовірно знав що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є проукраїнським активістом, який брав участь у мирних акціях протесту громадян на підтримку європейського вектора зовнішньої політики України в м. Києві у лютому 2014 року, висловлював проукраїнську позицію в частині підтримки позиції про територіальну цілісність України.
Так, статтею 31 Конвенції передбачено, що жодний примус фізичного чи морального порядку не може застосовуватися до осіб, які перебувають під захистом, зокрема з метою отримання від них або від третіх осіб якихось відомостей.
Відповідно до ст. 33 Конвенції, жодну особу, що перебуває під захистом, не може бути покарано за правопорушення, якого вона не вчинила особисто. Колективні покарання, так само як і будь-які залякування чи терор, забороняються.
У порушення зазначених норм міжнародного права, невстановлені на даний час, особи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , виконуючи вказівки останніх, перебуваючи 05.02.2015 близько 16.00 години, за місцем проживання ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою незаконного позбавлення волі останнього, один з них, був в штанах кольору хакі, наніс удар рукою в обличчя, а інший, низького зросту, наніс удар коліном в живіт ОСОБА_10 , від отриманих ушкоджень останній впав на землю, після цього потерпілого взяли під руки та примусово посадили до мікроавтобусу синього кольору марки «Volkswagen», з номером державної реєстрації НОМЕР_1 .
Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, ОСОБА_8 спільно з іншими, на даний час, невстановленими особами, почали їхати у невідомому напрямку, при цьому одягнули на ОСОБА_10 пластиковий хомут на руки, та поліетиленовий мішок на голову, чим обмежили свободу переміщення потерпілого, та почали йому наносити удари ногами в область попереку та голови. Погрожували ОСОБА_10 застосуванням до нього тортур до тих пір поки він не зізнається у вчиненні злочинів «убивств співробітників спецпідрозділу міліції «Беркут» на Майдані Незалежності в м. Києві» та «готування диверсій та вбивств на території півострова Крим».
Приблизно через 10-15 хвилин поїздки мікроавтобус зупинився, вищевказані особи вивели ОСОБА_10 з мікроавтобуса в лісосмугу, поставили на коліна, зняли поліетиленовий мішок з голови, невстановлена особа, в присутності ОСОБА_8 та ще однієї особи, в штанах кольору хакі, приставила пістолет до потилиці та повідомила потерпілому що якщо він буде вести себе «неправильно», тобто не буде виконувати те, що йому скажуть робити, то він просто зникне, так як ніхто не знає де він знаходиться, потім здійснили постріл над головою ОСОБА_10 . Після цього одразу приставили знову пістолет до потилиці ОСОБА_10 і нажали на спусковий гачок, пістолет клацнув але пострілу не було.
Продовжуючи реалізовувати свій спільний злочинний умисел, знову наділи поліетиленовий пакет ОСОБА_10 на голову та почали наносити удари в область голови та спини і після цього знову потерпілого примусово посадили до вищевказаного мікроавтобусу та повезли його далі у невідомому напрямку.
Приблизно через 10-15 хвилин потерпілого ОСОБА_10 довезли до невідомого приміщення, де він знаходитися не бажав та не мав змоги його вільно залишити.
У невстановленому приміщенні де незаконно утримувався ОСОБА_10 , приблизно з 15:00 години 05.02.2015, за попередньою змовою ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 та невстановленими, на даний час, особами, з метою отримання визнавальних показів від потерпілого ОСОБА_10 , про начебто вчинені ним злочини, а саме у «нанесені тілесних ушкоджень, убивств співробітників спецпідрозділу «Беркут» на Майдані Незалежності в м. Києві» та «готування диверсій та вбивств на території півострова Крим», умисно заподіяли ОСОБА_10 сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання.
Так, у вищевказаному приміщенні ОСОБА_10 поставили на коліна, намотали до пальців рук дроти та били електричним струмом, кожного разу посилюючи силу струму.
Після цього невстановлені особи за вказівкою ОСОБА_7 спустили ОСОБА_10 в підвальне приміщення, зняли полиетиленовий пакет з голови, та посадили на тумбу.
Виконуючи спільний злочинний умисел ОСОБА_7 у присутності ОСОБА_8 та інших 2 невстановлених осіб, близько 10 хвилин, роз`яснював ОСОБА_10 , під погрозою продовження застосування катування, що необхідно повторити з його слів і сказати на відеокамеру, а саме що він учасник «Правого Сектору», що він «наносив тілесні ушкодження, вбивав співробітників спецпідрозділу «Беркут» на Майдані Незалежності в м. Києві», що він «готував диверсії та вбивства на території півострова Крим», тощо.
Коли починалась відеозйомка, яку здійснював відеокамерою ОСОБА_8 , яка кожного разу тривала приблизно не більше 5 хвилин, ОСОБА_10 починав говорити, але не те що від нього вимагали, тоді ОСОБА_8 зупиняв відеозйомку, за вказівкою ОСОБА_7 намотували до пальців рук потерпілого дроти та починали били електричним струмом, у результаті чого у потерпілого починалися судоми та коли останній намагався піднятись зі стільця, невстановлені особи наносили йому гумовими кийками, схожими на спецзасіб ПР, удари по всьому тілу.
Вказані дії повторювались близько 3 разів та тривали близько 1,5 години.
Після цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не отримавши від ОСОБА_10 необхідних «показів» на відеокамеру, надали вказівку двом іншим особам «провести роботу», на що останній продовжили близько 40-60 хвилин бити струмом через пальці рук ОСОБА_10 , і при спробах піднятись зі стільця в результаті судом, били останнього гумовими кийками.
Потім знову, ОСОБА_7 у присутності ОСОБА_8 та інших 2 невстановлених осіб, роз`яснював ОСОБА_10 , під погрозою продовження застосування катування, що необхідно повторити з його слів і сказати на відеокамеру на яку мав знімати ОСОБА_8 , однак ОСОБА_10 під час зйомки знову починав говорити, але не те що від нього вимагали.
Тоді знову, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не отримавши від ОСОБА_10 необхідних «показів» на відеокамеру, надали вказівку двом іншим особам продовжувати «проводити роботу», на що останні близько 40-60 хвилин знову били струмом через пальці рук ОСОБА_10 , і під час його спроб піднятись зі стільця в результаті судом, били його гумовими кийками.
Продовжуючи виконувати спільний злочинний умисел ОСОБА_7 у присутності ОСОБА_8 та інших 2 невстановлених осіб, упродовж 40 хвилин, роз`яснював ОСОБА_10 , під погрозою продовження застосування катування, що необхідно повторити з його слів і сказати на відеокамеру, а саме що він учасник «Правого Сектору», що він «наносив тілесні ушкодження, вбивав співробітників спецпідрозділу «Беркут» на Майдані Незалежності в м. Києві», що він «готував диверсії та вбивства на території півострова Крим», тощо, однак ОСОБА_10 під час зйомки знову починав говорити, але не те що від нього вимагали.
Тоді, ОСОБА_7 у присутності ОСОБА_8 та інших, на даний час, не встановлених осіб, повалив ОСОБА_10 з тумби на підлогу та потягнув до стола, в цей час ОСОБА_7 взяв зі столу предмет схожий на ножиці по металу чи секатор і спробував відрізати палець потерпілому, але останній зажав пальці міцно в кулак, тоді ОСОБА_7 встав коліном на спину ОСОБА_10 перерізав пластиковий хомут який був затягнутий на руках, взяв потерпілого ззаду за волосся голови і за зап`ястя лівої руки і різко смикнув руку ОСОБА_10 назад.
Після цього ОСОБА_7 наказав ОСОБА_10 встати, але останній від больового шоку не міг встати та нічого відповісти, тоді ОСОБА_7 наступив ногою на лікоть лівої руки потерпілого, в результаті ОСОБА_11 почав кричати.
Одразу після цього, ОСОБА_7 в присутності ОСОБА_8 надав вказівку 2 невстановленим особам підняти з підлоги ОСОБА_10 , посадити на стілець та «продовжувати роботу» до тих пір поки останній не скаже все те, що їм необхідно на відеокамеру.
Після того як ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вийшли із підвального приміщення, двоє невстановлених, на даний час, осіб на виконання спільного злочинного умислу підняли ОСОБА_10 з підлоги, знову посадили на тумбу, руки стягнули пластиковим хомутом, намотали дроти на вуха потерпілого та вдарили електричним струмом. В результаті чого ОСОБА_10 знепритомнів і впав на підлогу, його ще декілька разів вдарили гумовими кийками.
Після того як ОСОБА_10 впав, приблизно через 2 хвилини, в приміщення зайшов чоловік в балаклаві з дерев`яною валізою, витер кров потерпілому, привів до тями ОСОБА_12 , після того як вказана особа вийшла потерпілого знову посадили на тумбу, намотали дроти до пальців рук та продовжили бити струмом через пальці рук ОСОБА_10 , і при спробах піднятись зі стільця в результаті судом, били останнього гумовими кийками.
Через 5 хвилин ОСОБА_7 в присутності з ОСОБА_8 наказав двом особам виводити ОСОБА_10 з підвального приміщення на верх, після чого на руки потерпілому наділи наручні браслети і підвісили на великі металеві двері де останній провисів до ранку.
Вранці, приблизно о 05:00 годині 06.02.2015 до ОСОБА_10 підійшов ОСОБА_7 з двома особами в масках, повідомили що повезуть його до «слідчого комітету» і пригрозили йому щоб останній вів себе там «правильно», а в іншому разі його повернуть до підвалу, та продовжать вчинювати катування стосовно останнього. На прохання потерпілого ОСОБА_10 повідомити його рідних про його місцезнаходження, один із осіб у балаклаві та штанах кольору хакі, куском цегли вдарив останнього по голові і сказав «що йому зараз взагалі треба вижити». Після цього вказаними особами силоміць ОСОБА_10 , без його на те волі закрили носа поклали до рота таблетку та залили близько 200 грамів рідини схожої на горілку.
В подальшому, приблизно о 10:00 годині 06.02.2015, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 та іншими, на даний час, невстановленими особами реалізуючи свій злочинний умисел наділи ОСОБА_10 поліетиленовий пакет на голову, наручні браслети, силоміць посадили до мікроавтобусу і повезли у невідомому напрямку. В ході поїздки зняли поліетиленовий пакет і наручні браслети та на вулиці у місті висадили потерпілого з мікроавтобуса і зняли на відеокамеру нібито «затримання» останнього, і знову силоміць посадили ОСОБА_10 до мікроавтобуса синього кольору марки «Volkswagen», з номером державної реєстрації НОМЕР_1 .
Через деякий час ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 та іншими, на даний час, невстановленими особами привезли ОСОБА_10 до «Головного слідчого управління Слідчого комітету Російської Федерації по Республіці Крим та м. Севастополю», для проведення «слідчих дій».
Після нанесення ОСОБА_10 побоїв, мордування, катування, останній погодився визнати свою вину в злочині якого він не вчиняв, виконав вказівки осіб які незаконно позбавили його волі, а саме підписав документи явки з повинною у визнанні своєї вини у «нанесенні 18.02.2014 тілесних ушкоджень співробітникові спецпідрозділу «Беркут» ОСОБА_13 на Майдані Незалежності в м. Києві, з мотивів ідеологічної неприязні та ворожнечі», всупереч своєї волі ОСОБА_10 брав участь у вказаних незаконних слідчих діях.
У зв`язку з наведеним, стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Октябрьке Автономної Республіки Крим, громадянина України, останнє відоме місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 , раніше не судимого 16.03.2018 складено повідомлення про підозру за ч. 2 ст. 146 КК України.
Також, стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю м. Сімферополь Автономної Республіки Крим, громадянина України, останнє відоме місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 , раніше не судимого складено повідомлення про підозру за ч. 2 ст. 146 КК України.
16.03.2018 у зв`язку з тим, що підозрювані переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності і їх місцезнаходження невідоме останні оголошені в розшук.
19.11.2019 підозру ОСОБА_7 та ОСОБА_8 змінено на ч. 1 ст. 438 КК України.
У зв`язку з не встановленням місцезнаходження ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у відповідності до вимог ч. 1 ст. 42 КПК України вжито заходи для вручення повідомлень про підозру у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.
Підозра ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні даного кримінального правопорушення, обґрунтовується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: заявою про вчинення кримінальних правопорушень від 18.08.2015; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 31.07.2017; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 19.12.2018; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_10 від 14.08.2019; протоколом проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_10 , від 14.08.2019; протоколом додаткового допиту ОСОБА_10 від 18.02.2021; висновком експерта № 456/д, яким у потерпілого ОСОБА_10 закритий перелом лівої ліктьової кістки, який відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а також синець на повіках правого ока, який відноситься до легких тілесних ушкоджень; висновком судово-психіатричного експерта №110; матеріалами оперативного підрозділу СБ України постановою про оголошення підозрюваного у розшук від 20.03.2018; відповіддю Управління роботи з особовим складом СБ України № 11/6-3628К від 12.04.2018 відповіддю Головного оперативно-розшукового відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 № 5/97 від 16.03.2020, згідно з якою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в період з 16.03.2015 по 16.03.2020 державний кордон України, а також адміністративної межі не перетинали; протоколом огляду від 30.11.2018; протоколом огляду від 11.12.2018.
На даний час підозрювані ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовжують переховуватись від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території АР Крим з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання в повному обсязі та просив задовольнити. Наголосили, що доводи, викладені у клопотанні, та матеріали, долучені до клопотання, підтверджують обґрунтованість підозри, та те, що підозрювані ОСОБА_7 та ОСОБА_8 насправді переховується від органів досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності, оголошення в міжнародний розшук, що беззаперечно підтверджує необхідність здійснення щодо них спеціального досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.
Захисники заперечували проти даного клопотання та просили відмовити у його задоволенні. Вважають, що органи досудового розслідування, на момент подання вказаного клопотання, не в повній мірі реалізували усі можливості, надані нормами КПК України, для проведення звичайного досудового розслідування.
Слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали справи, надходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.
Згідно з ч. 2 ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 112, 113, 114, 114-1, 115, 116, 118, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук. Здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності або оголошені у міждержавний та/або міжнародний розшук, та вони розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цій частині, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Як вбачається з наданих матеріалів, стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Октябрьке Автономної Республіки Крим, громадянина України, останнє відоме місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 , раніше не судимого 16.03.2018 складено повідомлення про підозру за ч. 2 ст. 146 КК України.
Поряд із цим, стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю м. Сімферополь Автономної Республіки Крим, громадянина України, останнє відоме місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 , раніше не судимого складено повідомлення про підозру за ч. 2 ст. 146 КК України.
16.03.2018 у зв`язку з тим, що підозрювані переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності і їх місцезнаходження невідоме останні оголошені в розшук, про що слідчим СВ ГУ НП в Автономній республіці Крим та м. Севастополі ОСОБА_15 складено дві постанови про оголошення в розшук відносн ОСОБА_8 та відносно ОСОБА_7
19.11.2019 підозру ОСОБА_7 та ОСОБА_8 змінено на ч. 1 ст. 438 КК України.
При цьому, відповідно до вимог ч. 8 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою - агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора.
На виконання вимог ст. 135 КПК України у зв`язку з тим, що підозрювані ОСОБА_7 та ОСОБА_8 переховуються на ТОТ АР Крим повістки про виклик їх до прокуратури АР Крим та м. Севастополя опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр», яка являється друкованим засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження в 2021 році відповідно до розпорядження КМУ № 1302-р від 21.10.2020.
Так, повістки про виклик ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на 07.06.2021 опубліковано в газеті «Урядовий кур`єр» від 01.06.2021 №103, на 11.06.2021 від 05.06.2021 №107, на 17.06.2021 від 12.06.2021 №112.
Водночас, повістки про виклик на вказані дати опубліковано на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора.
Таким чином, на підставі викладеного, слідчий суддя вважає дотриманими при врученні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повідомлення про підозру від 18.03.2018 року та від 19.11.2019 вимоги ст. ст. 276-279, 135 КПК України.
Досудове розслідування кримінального провадження № 0000006 на даний час здійснюється слідчими слідчого управління ГУНП в АР Крим та м. Севастополі.
Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні даного кримінального правопорушення, обґрунтовується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: заявою про вчинення кримінальних правопорушень від 18.08.2015; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 31.07.2017; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 19.12.2018; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_10 від 14.08.2019; протоколом проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_10 , від 14.08.2019; протоколом додаткового допиту ОСОБА_10 від 18.02.2021; висновком експерта № 456/д, яким у потерпілого ОСОБА_10 закритий перелом лівої ліктьової кістки, який відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а також синець на повіках правого ока, який відноситься до легких тілесних ушкоджень; исновком судово-психіатричного експерта №110; матеріалами оперативного підрозділу СБ України постановою про оголошення підозрюваного у розшук від 20.03.2018; відповіддю Управління роботи з особовим складом СБ України № 11/6-3628К від 12.04.2018 відповіддю Головного оперативно-розшукового відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 № 5/97 від 16.03.2020, згідно з якою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в період з 16.03.2015 по 16.03.2020 державний кордон України, а також адміністративної межі не перетинали; протоколом огляду від 30.11.2018; протоколом огляду від 11.12.2018;.
Постановами від 16.03.2021 слідчим СВ ГУ НП в Автономній республіці Крим та м. Севастополі ОСОБА_15 про оголошення в розшук ОСОБА_8 та ОСОБА_7 оголошено в розшук.
Наведені обставини прямо та беззаперечно свідчать про те, що підозрювані ОСОБА_8 та ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюються у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошені у міжнародний розшук.
Враховуючи викладене, кваліфікацію дій підозрюваних за ч. 1 ст. 438 КК України, слідчий суддя вважає наявними підстави, визначені ст. ст. 297-1, 297-2, 297-4 КПК України, для задоволення клопотання сторони обвинувачення про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000006 від 09.02.2015 стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .
Керуючись ст. 297-1, 297-3, 297-4, 376 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в:
Клопотання - задовольнити.
Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, які переховуються від слідства та суду та на даний час знаходяться на тимчасово окупованій території України в АР Крим:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Октябрьке Автономної Республіки Крим, громадянина України, останнє відоме місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 , раніше не судимого.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю м. Сімферополь Автономної Республіки Крим, громадянина України, останнє відоме місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 , раніше не судимого.
Зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні відомості про здійснення спеціального досудового розслідування внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення та не може бути оскаржена, заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя ОСОБА_1