У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 травня 2021 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглядаючи у закритому судовому засіданні, в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000683 від 28.06.2020, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піщане Золотоніського району Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, утриманців у розумінні закону не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 23 серпня 2012 року Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначено покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік 2 (два) місяці;

2) 25 липня 2013 року Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбутий строк покарання за попереднім вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23 серпня 2012 року та остаточно призначено до відбуття покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі; 21 липня 2017 року звільненого із Черкаської виправної колонії № 62 по відбуттю терміну покарання;
3) 18 січня 2021 року Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області за ст. 395 КК України до 3 (трьох) місяців арешту;

- у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він 27 червня 2020 року, перебуваючи в с. Бубнівська Слобідка Золотоніського району Черкаської області, попередньо зв`язавшись по мобільному телефону із потерпілою ОСОБА_6 та переконавшись, що остання знаходиться вдома, попрямував до домоволодіння потерпілої, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Цього ж дня близько 21 години 30 хвилин ОСОБА_5 прийшов до домоволодіння потерпілої ОСОБА_6 , зайшов на територію вказаного домоволодіння, попрямував до вхідних дверей, які йому добровільно відчинила потерпіла на його прохання, отримавши безперешкодний доступ до будинку.
У цей момент ОСОБА_5 , маючи умисел на зґвалтування, тобто вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та оральним проникненням в тіло потерпілої, з використанням геніталій, долаючи її фізичний супротив, без добровільної згоди потерпілої особи, проштовхнув ОСОБА_6 із коридору домоволодіння до вітальної кімнати будинку, де остання впала на підлогу, після чого ОСОБА_5 одразу наніс останній декілька ударів правою рукою в область голови та, взявши потерпілу за волосся, потягнув до спальної кімнати будинку, затягнувши потерпілу на ліжко.
У подальшому, близько 22 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись на ліжку в спальній кімнаті вказаного будинку, усвідомлюючи протиправність своїх дій, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, шляхом психологічного та фізичного примусу, змусив потерпілу ОСОБА_6 оголити її статеві органи, шляхом зняття її одягу, а саме халату та нижньої білизни, після чого, з метою подолання фізичного супротиву потерпілої, витягнув пасок із халату та ним зв`язав руки за спиною ОСОБА_6 , після чого намагався вчинити дії сексуального характеру, пов`язані із оральним проникненням в тіло потерпілої з використанням власних геніталій, без її добровільної згоди, однак не зміг подолати фізичний супротив потерпілої, в зв`язку з чим, продовжуючи свій злочинний умисел, з метою подолання фізичного супротиву потерпілої, завдав численних ударів обома руками по голові та тілу потерпілої, після чого вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло потерпілої з використанням власних геніталій, без її добровільної згоди, а саме ввів свій статевий член до піхви потерпілої ОСОБА_7 .
Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 152 КК України як вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування).
Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він, маючи не зняту та не погашену судимість згідно вироків Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23 серпня 2012 року за ч. 3 ст. 185 КК України та від 25 липня 2013 року за ч. 3 ст. 185 КК України, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий умисний злочин, а саме: 27 червня 2020 року близько 22 години 30 хвилин, перебуваючи в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , діючи за раптово виниклим умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання їх наслідків, шляхом вільного доступу, умисно, з корисливих мотивів, повторно, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_8 , яке виразилося у заподіянні потерпілій ОСОБА_6 численних ударів руками по голові, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді тупої травми голови зі струсом головного мозку, синцями та саднами голови, які згідно висновку експерта № 05-8-01/268 від 25 серпня 2020 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, відкрито заволодів сережками з медичного золота, які знаходилися на ОСОБА_6 та які остання оцінює в 140 грн, а також гаманцем з грошовими коштами в розмірі 190 грн, який знаходився в жіночій сумці в спальній кімнаті, завдавши таким чином потерпілій ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 330 грн.
Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.
Під час судового засідання прокурором надано письмове клопотання потерпілої ОСОБА_6 від 11 березня 2021 року про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 152 КК України у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення, а також заяву останньої від 15 квітня 2021 року, у якій вона, користуючись своїми процесуальними правами, просить суд провести розгляд даного кримінального провадження без її участі. За даними прокурора, потерпіла ОСОБА_7 на даний час перебуває поза межами України.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 проти закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 152 КК України у зв`язку з відмовою потерпілої від підтримання обвинувачення не заперечив.
Обвинувачений ОСОБА_5 , якому роз`яснено наслідки закриття провадження, розуміючи суть пред`явленого обвинувачення, підтримав клопотання потерпілої та просив кримінальне провадження відносно нього в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 152 КК України закрити.
Прокурор ОСОБА_3 проти закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 152 КК України з наведених підстав не заперечував.
Вивчивши письмове клопотання потерпілої, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає необхідним зазначити наступне.
За приписами пункту 1 частини першої статті 477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, у тому числі, частиною першою статті 152 (зґвалтування без обтяжуючих обставин).
Згідно з пунктом 7 частини першої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Частиною четвертою статті 26 КПК України встановлено, що відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до абзацу 2 частини 7 статті 284 КПК України, якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 9-1 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктами 2, 3 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV визначено, що суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У п. 113 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Коваль проти України" від 19 жовтня 2006 року зазначено, що "основна мета статті 6 у рамках кримінального провадження - забезпечити справедливий розгляд справи "судом", який встановить обґрунтованість "будь - якого кримінального обвинувачення". Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому не пасивну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в якому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (див. рішення «Rowe and Davis v. the United Kingdom» [GC], заява № 28901/95, п. 60, ЄСПЛ 2000-II).
У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Леонід Лазаренко проти України" від 28 жовтня 2010 року та "Боротюк проти України" від 16 грудня 2010 року, у пунктах 52 та 80 яких, відповідно, Суд нагадує, «що ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися у відкритий чи мовчазний спосіб від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (див. рішення у справі «Сейдович проти Італії» (Sejdovic v. Italy) [ВП], № 56581/00, п. 86, ECHR 2006-II, з додатковими посиланнями).
Врахувавши те, що дане кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 152 КК України здійснюється у формі приватного обвинувачення, так як стороною обвинувачення у судовому засіданні зазначено, що обставина, яка обтяжує покарання обвинуваченого, вказана в обвинувальному акті, а саме: рецедив, відноситься до ч. 2 ст. 186 КК України; беручи до уваги, що потерпіла ОСОБА_7 відмовилася від обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 152 КК України і дана відмова є добровільною, жодних претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого в цій частині вона не має; той факт, що обвинувачений не заперечує проти закриття провадження в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 152 КК України у зв`язку з відмовою потерпілої від підтримання обвинувачення; суд вважає можливим прийняти відмову потерпілої ОСОБА_6 від обвинувачення, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 в частині обвинувачення за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, - закрити у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Водночас, ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 12 жовтня 2020 року, відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 27 КПК України, з урахуванням думки сторін кримінального провадження, у зв`язку з тим, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 152 КК України, вчинено проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, постановлено розгляд даного кримінального провадження проводити у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження.
Разом з тим, оскільки суд дійшов висновку про необхідність закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення, підстави для здійснення розгляду даного кримінального провадження у закритому судовому засіданні відпали.
Відтак, подальший розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, суд вважає необхідним проводити у відкритому судовому засіданні.

Керуючись ч. 4 ст. 26, п. 7 ч. 1 ст. 284, ст.ст. 292, 371, 372, 477 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Прийняти відмову потерпілої ОСОБА_8 від обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України.
Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000683 від 28.06.2020, за обвинуваченням ОСОБА_5 в частині вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_8 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 продовжити в частині вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Подальший розгляд кримінального провадження по обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, проводити у відкритому судовому засіданні.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів із дня її оголошення через Черкаський районний суд Черкаської області.

Суддя: ОСОБА_1