Дата документу 05.07.2021
Справа № 501/2765/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 липня 2021 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
потерпілого ОСОБА_10 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_11 ,
обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Заря Саратського району Одеської області, громадянина України, офіційно не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 09.10.2019 року Приморським районним судом м.Одеси за ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік відповідно до ст.ст.75, 76 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Заря Саратського району Одеської області, громадянина України, офіційно не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,
27.06.2020, о 04:20 годин, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , знаходячись на дорозі, яка розташована паралельно узбережжю Чорного моря та вул.Набережної, яка з одного боку веде до парковки «Центрального пляжу», з другого до « ІНФОРМАЦІЯ_3 » м.Чорноморська Одеської області, з корисних мотивів, з метою заволодіння чужим майном вступили між собою в попередню злочинну змову, направлену на здійснення розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_10 , який знаходився на вказаній дорозі.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_13 та ОСОБА_12 запропонували ОСОБА_14 , яка була разом з ними та не була обізнана щодо їх злочинного наміру, підійти до ОСОБА_10 та повідомити йому, що відносно неї незнайомі хлопці начебто вчиняють неправомірні дії, на що ОСОБА_14 погодилась, після чого підійшла до ОСОБА_10 та повідомила йому зазначену інформацію.
ОСОБА_10 , отримавши вказану інформацію, попередив ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , що викличе поліцію. ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , маючи на меті заволодіти майном ОСОБА_10 , застосували до нього насилля, що є небезпечним для життя та здоров`я особи, а також погрожували застосуванням такого насильства, а саме: ОСОБА_13 наніс кулаком один удар в обличчя ОСОБА_10 , після чого дістав з кобури, яка в нього знаходилась на ремені, пістолет марки "Retay" моделі «MOD 92» № НОМЕР_1 cal. 9 mm. P.A.K, спрямував пістолет в бік ОСОБА_10 , підійшов до нього і почав наносити йому удари по голові пістолетом. При цьому ОСОБА_10 сприймав пістолет як реальну загрозу його життю та здоров`ю. У цей час ОСОБА_12 знаходився поряд з потерпілим і слідкував за тим, щоб останній не втік. Після нанесених ударів ОСОБА_10 впав на землю, а коли підвівся, то ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , погрожуючи вищезазначеним пістолетом, який був у ОСОБА_13 , заволоділи майном, яке належить потерпілому, а саме: наручним годинником марки «AMST» моделі АМ3003, вартістю 216 гривень 67 копійок, та мобільним телефоном марки «Sigma» X-treme PQ24, вартістю 1968 гривень 33 копійки.
Підвівшись на ноги, ОСОБА_10 намагався забрати у ОСОБА_13 пістолет, який був направлений на нього, однак ОСОБА_13 пістолетом наніс потерпілому удари в обличчя, після чого ОСОБА_13 та ОСОБА_12 заволоділи також іншим майном ОСОБА_10 , а саме: рюкзаком, вартістю 200 гривень 00 копійок, та вудочкою, вартістю 300 гривень 00 копійок.
ОСОБА_10 здійснив спробу втечі від нападників, однак, спіткнувся та впав. ОСОБА_13 та ОСОБА_12 наздогнали потерпілого, і ОСОБА_13 знову наніс потерпілому декілька ударів по голові вудочкою. У цей час ОСОБА_12 забрав пістолет у ОСОБА_13 і, погрожуючи цим пістолетом, повів ОСОБА_10 до моря, де наказав останньому вмитися, після чого під загрозою застосування пістолета змусив потерпілого зайти у воду повністю та наказав не дивитись у його бік.
В результаті отриманих ударів ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: рубців тім`яної області волосяної частини голови справа, лоба в центрі, правої щоки, підборіддя справа. Дані рубці утворились внаслідок загоєння забитих ран, які виникли від дії тупих предметів та могли бути заподіяні в строк та за механізмом, на який вказував потерпілий та які за своїм характером і перебігом зазвичай загоюються в строк понад шести днів і не більш трьох тижнів і за цим критерієм, згідно п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Після заподіяного насильства ОСОБА_13 та ОСОБА_12 з місця вчинення злочину зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд.
Вказаними діями ОСОБА_13 та ОСОБА_12 спричинили потерпілому матеріальний збиток на суму 2 685 гривень 00 копійок.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 не визнав себе винним у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення та показав суду, що він потерпілого не бив, коли одягнув куртку ОСОБА_13 , знайшов в ній телефон та годинник. Він знав, що ОСОБА_13 мав подарувати йому телефон, тому вирішив, що це той самий телефон. Через декілька днів після цього він дізнався від ОСОБА_13 , що годинник та телефон той забрав. Пістолет, який був у ОСОБА_13 та яким той бив потерпілого, він відібрав у ОСОБА_13 , щоб припинити побиття. Потім він повів потерпілого до води.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 не визнав себе винним у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення та показав суду, що 27 червня 2020 року, приблизно о 04:00 годин, він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, разом із ОСОБА_12 та ОСОБА_14 йшли до моря. Він помітив, як ОСОБА_14 , опинилася поряд з потерпілим. Він вирішив, що той до неї чіпляється. Не пам`ятає, чи брав він або ОСОБА_12 майно потерпілого. Домовленості із ОСОБА_12 про заволодіння майном потерпілого не було.
Винуватість обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, крім їх показів, підтверджується дослідженими судом доказами.
Так, потерпілий ОСОБА_10 показав суду, що 27 червня 2020 року, приблизно о 04:20 годин, він йшов біля яхт-клуба, в м.Чорноморську на рибалку. По дорозі він наблизився до дівчини, яка йшла попереду, прошов декілька метрів, в цей час підбіг ОСОБА_13 та схопив її за руку. Він вирішив заступитись за дівчину та попередив ОСОБА_13 , що викликає поліцію, після чого ОСОБА_13 вдарив його по голові. Дівчина втекла. Потім ОСОБА_13 витягнув з кобури пістолет та наніс ним декілька ударів йому по голові. В цей час ОСОБА_12 стояв поряд. ОСОБА_13 вимагав від нього віддати годинник та спитав про інші цінності, які в нього є. Він віддав годинник та дозволив забрати з землі мобільний телефон, який в нього випав. Він вихопив у ОСОБА_13 пістолет, щоб його не били, однак пістолет в нього відібрали. Після ударів він впав на землю, втративши свідомість. Потім ОСОБА_12 забрав пістолет у ОСОБА_13 та підняв його з землі, сказавши, щоб він йшов вмиватись в море. Пістолет був в руках у ОСОБА_12 . ОСОБА_12 повів його к морю. Він намагався втекти, однак спотикнувся та впав. ОСОБА_13 та ОСОБА_12 наздогнали його, та ОСОБА_13 почав бити його вудочкою. Він був переляканий поведінкою ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , наявність пістолета сприймав як загрозу життю та здоров`ю, тому зайшов у воду одягнутий. ОСОБА_13 забрав рюкзак, після чого обвинувачені попередили його, щоб він не викликав поліцію. Поки він був у воді, ОСОБА_13 та ОСОБА_12 втекли. Перехожий рибалка повідомив йому, що бачив, як за метрів 500 викинули вудочку та рюкзак. Після того, як він вийшов з води, виявив пропажу телефону та годинника.
Свідок ОСОБА_14 показала суду, що вона разом із ОСОБА_13 та ОСОБА_12 вночі, після вживання алкогольних напоїв, пішли на прогулянку. Вона йшла попереду. Коли вона зрівнялася із потерпілим, який йшов тією ж дорогою. ОСОБА_13 , побачивши це, підбіг та почав бити потерпілого. Після цього вона відразу побігла звідти.
Винуватість обвинувачених підтверджується також дослідженими судом матеріалами кримінального провадження:
протоколом прийняття заяви від потерпілого щодо вчиненого відносно нього кримінального правопорушення (т.1 а.с.134-135);
витягом з ЄРДР з витягом «Армор» щодо отримання виклику поліцією щодо побиття потерпілого та отримання ним тілесних ушкоджень (т.1 а.с.129-130, 131-132, 133);
протоколом проведення слідчого експерименту (т.1 а.с.102-105, 106 диск), за участю потерпілого ОСОБА_10 , під час якого потерпілий відтворив дії, обстановку та обставини вчиненого щодо нього кримінального правопорушення;
заявою потерпілого ОСОБА_10 (т.1 а.с.101) щодо відшкодування йому ОСОБА_13 майнової та моральної шкоди;
протоколом огляду місця події від 27 червня 2020 року (т.1 а.с.136-140), відповідно до якого було проведено огляд місцевості по АДРЕСА_5 , вздовж моря, де за поясненням потерпілого було вчинено відносно нього кримінальне правопорушення, під час якого на ґрунті було виявлено та вилучено сліди речовини бурого кольору у вигляді плям та сонцезахисні окуляри;
заявою (т.1 а.с.141) про добровільну видачу ОСОБА_15 поліції мобільного телефону потерпілого, який, згідно заяви, він отримав в кінці червня 2020 року від ОСОБА_12 ;
протоколом огляду мобільного телефону потерпілого (т.1 а.с.142-144);
протоколом огляду пістолета Retay (т.1 .а.с.153-157), добровільно виданого ОСОБА_13 (т.1 а.с.145, 146);
протоколом огляду годинника потерпілого (т.1 а.с.158-161);
протоколом пред`явлення особи для впізнання (т.1 а.с.162-169, 170 диск), відповідно якого потерпілий впізнав ОСОБА_13 , як особу, яка вчинила на нього напад;
протоколом пред`явлення особи для впізнання (т.1 а.с.171-178, 179 диск), відповідно якого потерпілий впізнав ОСОБА_12 , як особу, яка вчинила на нього напад;
довідками КНП «Чорноморська лікарня» (т.1 а.с. 189, 190, 191), відповідно до яких у потерпілого виявлені тілесні ушкодження;
висновком експерта №72 від 21 липня 2020 року (т.1 а.с.192-193, постанова слідчого - т.1 а.с.187-188), відповідно до якого у ОСОБА_10 під час огляду були виявлені рубці: тім`яної області волосяної частини голови справа, лоба в центрі, правої щоки, підборіддя справа. Дані рубці утворилися внаслідок загоєння забитих ран, які виникли від дії тупих предметів та могли бути заподіяні в строк і за механізмом, на який вказував потерпілий та які за своїм характером і перебігом зазвичай загоюються в строк понад шести днів і не більше трьох тижнів і за цим критерієм, згідно з п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.), відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я;
висновком експерта №537ТГ від 17 липня 2020 року (т.1 а.с.205-210, постанова слідчого - т.1 а.с.182-184), відповідно до якої ринкова вартість: мобільного телефону марки «Sigma» - 1068,33 грн.; годинника «AMST» - 216,67 грн.;
висновком експерта №529-Б від 22 липня 2020 року (т.1 а.с.211-218, постанова слідчого - т.1 а.с.180-181), відповідно до якого наданий на дослідження пістолет до категорії вогнепальної зброї не відноситься та являється стартовим пістолетом марки «Retay» моделі «MOD 92», калібру 9 мм Р.А.К, № НОМЕР_1 , виготовленим промисловим способом, на підприємстві «RetayArms», Туреччина та будь-яких конструктивних змін не має. Даний стартовий пістолет «Retay» моделі «MOD 92», калібру 9 мм Р.А.К, № НОМЕР_1 призначений для подачі звукових сигналів при відстрілі стандартних холостих (шумових) патронів калібру 9 мм Р.А.К., та який долучений до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу (т.1 а.с.224-225);
заявою ОСОБА_16 (т.1 а.с.219) щодо заволодіння ОСОБА_13 його майном: мобільним телефоном, часами, вудочкою;
заявою ОСОБА_16 , (т.1 а.с.221) про добровільну видачу поліції рюкзака та вудочки та протоколом їх огляду (т.1 а.с.221).
Таким чином, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 своїми умисними діями, що виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), та з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вчинили злочин, передбачений ст.187 ч.2 КК України.
Доводи обвинувачених щодо їх невинуватості суд оцінює критично, як їх бажання уникнути кримінальної відповідальності, ці доводи спростовуються викладеними вище доказами, зокрема, показами потерпілого ОСОБА_16 , який він надав суду.
Водночас, судом за клопотанням сторони захисту потерпілий ОСОБА_16 був допитаний в судовому засіданні повторно.
Під час цього допиту потерпілий ОСОБА_16 заявив суду, що під час досудового розслідування, в тому числі під час слідчого експерименту, він обмовив обвинувачених, дав проти них неправдиві покази через виниклу до них неприязнь.
Як заявив потерпілий суду під час повторного допиту, обвинувачені не погрожували йому пістолетом, хоча пістолет в обвинуваченого ОСОБА_13 в руках був та ОСОБА_13 бив його цим пістолетом; що у ОСОБА_12 в руках пістолет він не бачив; що годинник та телефон в нього випали з кармана, а не були викрадені обвинуваченими; що коли він впав на землю, обвинувачені йому не погрожували; що він не пам`ятає, щоб обвинувачені вимагали в нього майно; що між обвинуваченими, як на його думку, не було домовленості на вчинення розбою.
Судом також була досліджена письмова заява потерпілого ОСОБА_16 , яка надійшла до суду після його первинного допиту в суді та яка містить ті ж самі твердження щодо невинуватості обвинувачених (т.2, а.с.106-107).
Однак суд критично ставиться до повторних показів потерпілого.
При цьому суд виходить з наступного.
На думку суду, повторні покази потерпілого суперечать об`єктивним доказам, дослідженим судом під час судового розгляду, зокрема висновку судово-медичної експертизи щодо отриманих потерпілим тілесних ушкоджень; протоколам добровільної видачі викраденого у потерпілого майна (годинника та телефону) та протоколам їх огляду; заяві потерпілого ОСОБА_10 щодо відшкодування йому ОСОБА_13 майнової та моральної шкоди; висновку експерта щодо пістолету, який був використаний обвинуваченими під час розбою, який за своїми властивостями, при його використанні, міг завдати потерпілому тілесні ушкодження, небезпечні для його життя та здоров`я; заявою ОСОБА_16 про добровільну видачу поліції рюкзака та вудочки та протоколом їх огляду.
Крім того, повторні покази потерпілого суперечать обставинам кримінального правопорушення, які встановлені судом та які не спростовувалися потерпілим, зокрема потерпілий підтвердив нанесення йому ударів, в тому числі пістолетом, не заперечував проти того, що після нанесення йому ударів він впав на землю, та до того ж показав, що після падіння втратив свідомість, підтвердив своє намагання забрати у нападників пістолет та заволодіння ними його рюкзаком та вудочкою, не заперечував, що намагався втекти від нападників та що змушений був на їх вимогу зайти у воду, а також погрози з їх боку у разі його звернення до поліції та т.і.
За таких обставин суд вважає повторні покази потерпілого неправдивими.
При цьому суд зауважує, що свої висновки щодо винуватості підсудних суд обґрунтовує показами потерпілого, які він надав не під час досудового розслідування та від яких він відмовився в суді, а його показами, які він надав під час судового розгляду та які зазначені вище.
Сторона захисту також вважала, що протоколи огляду місця події, протоколи огляду предметів, протокол слідчого експерименту та протоколи впізнання є недопустимими доказами.
При цьому сторона захисту виходила з того, що всупереч вимог п.1 ч.3 ст. 104 КПК України у протоколі огляду місця події від 27.06.2020 не зазначено прізвища, імена, по батькові, дати народження, місця проживання всіх осіб, які були присутні під час проведення процесуальної дії, зокрема - особи спеціаліста ОСОБА_17 , а також що всупереч вимог ч.1 ст.71 КПК України в протоколі не зазначено, якими саме спеціальними знаннями або навичками застосування технічних засобів володіє вказана особа та що до протоколу не додано документальних підтверджень кваліфікації цієї особи як спеціаліста і матеріали справи також не містять цих відомостей.
Крім того, сторона захисту вважає, що всупереч ст.104 КПК України у протоколах огляду місця події від 27.06.2020 року, протоколі слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 від 13.07.2020 року, протоколах огляду предметів від 13.07.2020 р., протоколі огляду місця події за участю ОСОБА_13 від 13.07.2020 року, протоколі огляду місця події за участю ОСОБА_12 від 13.07.2020 року, протоколі пред`явлення особи для впізнання від 13.07.2020 року за участю обвинуваченого ОСОБА_13 , протоколі пред`явлення особи для впізнання від 13.07.2020 року за участю обвинуваченого ОСОБА_12 , огляду предметів від 24.07.2020 року не зазначено характеристик засобів фіксації та носіїв інформації, які були застосовано при проведенні даних процесуальних дій, та що при проведенні всіх вищевказаних оглядів місць події та предметів були відсутні поняті.
Крім того, сторона захисту вважає, що всупереч ч.2 ст.106 КПК України стороною обвинувачення в судовому засіданні не надано оригінальні примірники фотографій, зроблених під час проведення оглядів, та оригінали носіїв відеозаписів, зроблених під час проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 та впізнання, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_10 , а також обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_12 .
Крім того, сторона захисту вважає, що всупереч ст.ст.105, 106 КПК України під час виготовлення додатків до протоколу огляду місця події від 27.06.2020 року слідчим порушено порядок виготовлення таблиці до протоколу з фотографіями на 4 (чотирьох) аркушах, так як вона виготовлена без участі понятих, на таблиці не зазначена слідча дія.
Крім того, сторона захисту вважає, що всупереч п.1 ч.3 ст.104 КПК України у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення не зазначено особу, яка проводить процесуальну дію (прізвище, ім`я по батькові, посада).
З огляду на викладене, сторона захисту вважає, що зазначені вище письмові докази, а також висновок експерта, є недопустимими.
Крім того, сторона захисту стверджує, що в порушення вимог ст.290 КПК України їй не відкривалися речові докази - стартовий пістолет "Retay" моделі «MOD 92», калібру 9 мм.
Як стверджує сторона захисту, в матеріалах справи міститься постанова слідчого від 24.07.2020 року про визнання та долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів, згідно якої до матеріалів кримінального провадження долучено у якості речових доказів наданий мобільний телефон марки «Sigma» X-treme PQ24, чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , «AMST» моделі АМЗООЗ, та наданий пістолет марки "Retay" моделі «MOD 92» № НОМЕР_1 cal. 9 mm., але слідчим при складанні вищевказаної постанови, в порушення вимог п.3 ч.5 ст.110 КПК України, не зазначені можливість та порядок оскарження постанови, а в резолютивній частині постанови не вказано про визнання долучених речей речовими доказами.
Сторона захисту також стверджує про відсутність доказів попередньої змови обвинувачених на вчинення розбою.
Суд вважає доводи сторони захисту необґрунтованими.
Так, частиною першою статті 86 КПК України встановлено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Частиною другою статті 87 КПК України передбачено, що суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння:
1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов;
2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження;
3) порушення права особи на захист;
4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права;
5) порушення права на перехресний допит.
Недопустимими, відповідно до ч.3 ст.87 КПК України, є також докази, що були отримані:
1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні;
2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень;
3) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження;
4) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.
На думку суду, недоліки протоколів слідчих дій, зазначені стороною захисту, не є підставою для визнання цих доказів та інших доказів, зібраних за їх допомогою, недопустимими, в розумінні вимог ст.87 КПК України.
Суд вважає, що твердження сторони захисту щодо обов`язковості залучення понятих є помилковим.
Відповідно до ч.7 ст.223 КПК України, у разі проведення безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії участь понятих не є обов`язковою.
В даному випадку всі слідчі дії, про які йдеться, проводилися саме з безперервним відеозаписом.
Суд також вважає, що діючим кримінально-процесуальним законодавством не передбачене обов`язкове прийняття слідчим рішення про визнання доказів речовими.
Суд також вважає, що твердження сторони захисту щодо невідкриття їй речового доказу (стартового пістолету), є безпідставним, так як стороні захисту відкривалися всі матеріали досудового розслідування, що не заперечувалося цією стороною, серед яких, між іншим, були протоколи добровільної видачі речових доказів, в тому числі пістолету, протоколи їх огляду, протоколи їх впізнання та т.і., а також висновок експерта щодо цього пістолету, що свідчить про відкриття цих доказів.
Крім того, за клопотанням сторони захисту зазначений пістолет був досліджений в судовому засіданні, що виключає будь-які порушення права сторони захисту на відкриття їй цього речового доказу.
На думку суду, твердження сторони захисту щодо відсутності доказів попередньої змови обвинувачених на вчинення розбою є помилковим.
Так, відповідно п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 N 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», злочин визначається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома (двома і більше) суб`єктами цього злочину, які заздалегідь домовилися про його спільне вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину. При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину.
Суд вважає, що досліджені в судовому засіданні докази безспірно доводять, що обвинувачені заздалегідь домовилися про спільне вчинення розбою та діяли узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконував діяння, що повністю утворює об`єктивну сторону складу цього злочину.
Суд також вважає доведеним, що з метою реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_13 та ОСОБА_12 запропонували ОСОБА_14 , яка була разом з ними та не була обізнана щодо їх злочинного наміру, підійти до ОСОБА_10 та повідомити йому, що відносно неї начебто вчиняються неправомірні дії, на що ОСОБА_14 погодилась, підійшла до ОСОБА_10 та повідомила йому зазначену інформацію.
Дані обставини підтверджуються як показами потерпілого ОСОБА_10 щодо його спроби захистити ОСОБА_14 від обвинувачених, так і наступними їх діями, які були узгодженими та спрямованими на вчинення розбою, а також тією обставиною, що ОСОБА_14 та обвинувачені були знайомі між собою, знаходилися в приязних стосунках і до вчинення злочину спільно проводили дозвілля.
Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_12 , суд встановив, що він раніше судимий (т.1, а.с.195), характеризується посередньо (т.1, а.с.196), не одружений, не працює, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває (т.1, а.с.201, 202).
Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_13 суд встановив, що він раніше не судимий (т.1, а.с.194), характеризується задовільно (т.1, а.с.200), не одружений, не працює, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває (т.1, а.с.201, 202).
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_12 , в межах пред`явленого обвинувачення, суд визнає рецидив злочинів.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_13 , в межах пред`явленого обвинувачення, судом не встановлено.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_13 , суд визнає добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_12 , судом не встановлено.
При цьому суд, з урахуванням невизнання обвинуваченими своєї вини, не визнає їх письмові заяви, зроблені ними під час досудового розслідування, в яких вони виклали обставини вчиненого кримінального правопорушення, у якості з`явлення із зізнанням.
При призначенні обвинуваченим покарання, необхідного та достатнього для їх виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винних, обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_12 , обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_13 , відсутність обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_13 .
За тих самих підстав суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинувачених можливі лише в ізоляції від суспільства, тому не знаходить підстав для застосування до них ст.75 КК України.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_12 слід призначити, застосувавши ст.71 КК України, оскільки він скоїв злочин у період іспитового строку, призначеного попереднім вироком Приморського районного суду м.Одеси від 09.10.2019 року, яким його засуджено за ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік відповідно до ст.ст.75, 76 КК України.
Керуючись ст.ст.368-374 КПК України,
Визнати ОСОБА_12 та ОСОБА_13 винними у пред`явленому їм обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, і призначити їм покарання:
ОСОБА_12 у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією у дохід держави Ѕ частини майна, що є його особистою власністю;
ОСОБА_13 у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією у дохід держави Ѕ частини майна, що є його особистою власністю.
Відповідно до ст.71 КК України, ОСОБА_12 до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Приморського районного суду м.Одеси від 09.10.2019 року, остаточно визначивши обвинуваченому ОСОБА_12 покарання у виді 7 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією у дохід держави Ѕ частини майна, що є його особистою власністю.
Обрані обвинуваченим запобіжні заходи залишити незмінними до набрання вироком законної сили:
ОСОБА_12 у вигляді тримання під вартою;
ОСОБА_13 у вигляді домашнього арешту, заборонивши обвинуваченому без дозволу суду в даному кримінальному провадженні залишати житло, в якому він проживає, за адресою: АДРЕСА_3 , цілодобово, зобов`язавши обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду в даному кримінальному провадженні, а також виконувати до набрання вироком законної сили обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України: утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні; здати до уповноваженого органу (ГУ ДМС в Одеській області) паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_12 обчислювати з 31 липня 2020 року, з моменту обрання запобіжного заходу (т.1, а.с.229), зарахувавши, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, обвинуваченому до строку покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме знаходження його під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період з 31 липня 2020 року по день набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_13 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання, зарахувавши, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, обвинуваченому до строку покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме знаходження його під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період з 30 липня 2020 року (т.1, а.с.228) по 29 січня 2021 року (т.2, а.с.73).
Речові докази: лазерні диски - залишити в матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон, вудочку, рюкзак, годинник повернути (залишити) потерпілому; пістолет марки "Retay" моделі «MOD 92» № НОМЕР_1 cal. 9 mm. P.A.K., як речовий доказ, що є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, відповідно до п.1 ч.9 ст.100 КПК України - конфіскувати та передати до дозвільної системи ГУНП в Одеській області.
Процесуальні витрати у розмірі 1961,40 грн., пов`язані із залученням експертів, стягнути з обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на користь держави, по 980,70 грн. з кожного.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Іллічівський міський суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії вироку, особою, без виклику якої було постановлено вирок - з дня отримання нею копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя