провадження №: 1-кс/752/223/21
У Х В А Л А

22.04.2021 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000224, відомості щодо якого внесені 27.10.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 343 КК України, про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді звернулась ОСОБА_3 із вказаним клопотанням, в якому просить скасувати арешт з майна, який накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28.11.2017, а саме: з мобільного телефону марки «Iphone 7» чорного кольору, який належить на праві власності ОСОБА_3 .
В обґрунтування поданого клопотання ОСОБА_3 зазначила, що у вказаному кримінальному провадженні під час обшуку були вилучений вказаний мобільний телефон, який не стосуються вчиненого кримінального правопорушення. При цьому, зазначила, що при накладенні арешту на вказане майно, слідчим не доведено, що зазначене майно було об`єктом кримінально-протиправних дій, набуте кримінально-протиправним шляхом, а отже підпадає під ознаки речових доказів, згідно ст. 98 КПК України.
Разом з цим, у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_3 не є підозрюваною або обвинуваченою особою та взагалі непричетна до вчинення зазначеного кримінального правопорушення.
В судове засідання ОСОБА_3 не з`явилась, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялась належним чином.
Слідчий суддя, вивчивши вказане клопотання, а також документи на підставі яких прийнято судове рішення про накладення арешту майна, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити вказане клопотання, виходячи з наступного.
Положеннями частини 1 стаття 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0000224, відомості щодо якого внесені 27.10.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 343 КК України.
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28.11.2017, накладено арешт на вищевказане майно, на підставі п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів.
Разом з цим, із матеріалів клопотання не вбачається належних та допустимих доказів того, що вказаний мобільний телефон об`єктом кримінально протиправних дій, які набуті кримінально протиправним шляхом або отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Окрім цього, слід зазначити, що відповідно до п. 2 ч. 3. ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Таким чином, процесуальний закон чітко визначає підстави для застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який слідчий зазначав у своєму клопотанні.

Положеннями ст.ст. 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому дим Кодексом.
Отже, слідчий суддя приходить до висновку про те, що у подальшому арешті майна відпала потреба, оскільки власник зазначеного мобільного телефону не є підозрюваною або обвинуваченою у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення, процесуальні та слідчі дії з вищевказаним майном не проводяться, подальший арешт майна є не співмірним втручанням у право власності ОСОБА_3 . Водночас, слідчим не доведено подальшу необхідність в арешті майна, а тому клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту з майна, підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 170, 174, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000224, відомості щодо якого внесені 27.10.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 343 КК України, про скасування арешту майна задовольнити.
Скасувати арешт з майна, накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28.11.2017, а саме: з мобільного телефону марки «Iphone 7» чорного кольору, який належить на праві власності ОСОБА_3 .
Зобов`язати уповноважену особу у кримінальному провадженні №№0000224, відомості щодо якого внесені 27.10.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 343 КК України, повернути ОСОБА_3 мобільний телефон марки «Iphone 7» чорного кольору.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1