Справа № 466/1623/21
У Х В А Л А

04 березня 2021 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

Справа № 466/1623/21

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Львові у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч.3 ст.185, ч.4 ст.187, ч. 1, 3 ст.357 КК України, ОСОБА_4 про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч.4 ст.187, ч. 1, 3 ст.357 КК України,-

клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

з участю: прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4

законного представника обвинуваченого ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

в с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду міста Львова 02.03.2021 р. надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.09.2020 року за №0002115 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч.3 ст.185, ч.4 ст.187, ч. 1, 3 ст.357 КК України, ОСОБА_4 про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч.4 ст.187, ч. 1, 3 ст.357 КК України.

Ухвалою судді від 03.03.2021 р. по даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

Прокурор ОСОБА_5 подала письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи, що строк тримання обвинуваченого під вартою завершується 12.03.2021 р. У клопотанні зазначає, що обґрунтованість пред`явленого обвинувачення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні в ході досудового розслідування доказами. Вказує, що ризики, які були підставою для застосування такого запобіжного заходу обвинуваченому, не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

В підготовчому судовому засіданні прокурор підтримала доводи, наведені у своєму письмовому клопотанні.

Обвинувачений та його захисник проти клопотання прокурора заперечили, просили відмовити у його задоволенні та звільнити ОСОБА_3 з під варти.

Ознайомившись з поданим клопотанням, заслухавши доводи сторін кримінального провадження щодо заявленого клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Обвинувальний акт у даному провадженні надійшов в суд 02.03.2021р.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 15.09.2020 року ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу суд враховує вимоги п.п.3,4,5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі "Нечипорук і Йонкало проти України" в пункті 175 зазначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Суд не відхиляє доводів на користь обвинуваченого, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченими процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою буде відповідати характеру суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Як зазначає Європейський суд з прав людини, питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі "Єчюс проти Литви" (Jecius v. Lithuania), N 34578/97, п.93, ECHR 2000-IX).

Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою належності її продовжуваного тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивовувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами (рішення у справі "Яблонський проти Польщі" (Jabtoriski v. Poland), N 33492/96, п.80, від 21 грудня 2000 року). Крім того, такі підстави мають бути чітко зазначені національними судами і аргументи "за" і "проти" звільнення з-під варти не повинні бути "загальними й абстрактними" (рішення у справах "Іловецький проти Польщі" [Ilowiecki v. Poland), N 27504/95, п.61, від 4 жовтня 2001 року, та "Смирнова проти Росії" (Smirnova v. Russia), NN 46133/99 і 48183/99, п.63, ECHR 2003-IX).

Відповідно до ч. 1ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Задовольняючи клопотання прокурора суд приймає до уваги те, що обставини, які були підставою для застосування і продовження обвинуваченому такого запобіжного заходу, на даний час не змінилися, ризики, визначені ст.177 КПК України, не зменшилися, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні тяжких та особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років.

Суд, вважає доцільним продовження обвинуваченому ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Враховуючи особу обвинуваченого, документи, що його характеризують, приймаючи до уваги що ризики, які стали підставою для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження такого, існують на даний час і не зменшилися, а також те, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого і тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачена кримінальна відповідальність лише у виді позбавлення волі на строк від 15 років, є підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, які в даному провадженні не допитані, тому суд дійшов висновку, що йому слід продовжити строк тримання під вартою. Окрім цього ОСОБА_3 не працює та не має постійного джерела доходів, неодружений, на вихованні дітей та батьків похилого віку немає, а тому відсутні будь-які соціально стримуючі фактори, також у нього не встановлено тяжких хвороб та інвалідності, що перешкоджає утриманню обвинуваченого під вартою.

У відповідності до п.2 ч.4 ст.183 КПК України суд вправі при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, тому суд вважає за недоцільне визначати обвинуваченому заставу.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 196, 331 КПК України суд, -

постановив :

клопотання прокурора - задовольнити.

продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Малехів, Жовківського району Львівської області, українцю, громадянину України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення застави, з 13 березня 2021 року по до 11 травня 2021 року включно.

Для виконання скерувати копії ухвали у Львівську державну установу «Львівська установа виконання покарань ( № 19) за місцем утримання обвинуваченого.

Копії ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошено 05 березня 2021 року о 14.30 год. в приміщенні Шевченківського районного суду м. Львова (м. Львів, вул. Січових Стрільців, 12).

Суддя Ю. В. Донченко