Справа № 203/2631/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження №0000180, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08.04.2021 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, м. Сєвєродонецьк Луганської області, громадянина України, українця, маючого середньо - технічну освіту, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ;

обвинуваченого ОСОБА_3 ;

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 08.04.2021 року приблизно о 20 год. 00 хв., знаходячись у невстановленому у ході досудового розслідуванні місці, під впливом раптово виниклого злочинного умислу, спрямованого на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, достовірно знаючи, що поширена ним інформація помилкова і розуміючи, що подібне повідомлення викликає обстановку страху і паніки у населення, а також, порушує громадську безпеку, за допомогою свого мобільного телефону чорного кольору марки «Хіоmі» імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_1 , в якому знаходилась сім-картка мобільного оператору «ВФ Україна» з абонентським номером НОМЕР_2 , здійснив дзвінок на телефон спец, лінії «102» Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області та надав оператору завідомо неправдиве повідомлення про замінювання Залізничного вокзалу «Дніпро-Головний», що загрожує загибеллю людей чи настанням інших тяжких наслідків, при цьому усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій та достовірно знав, що вказане повідомлення є завідомо неправдивим та не відповідає дійсності.

Негайно після надходження повідомлення про загрозу безпеки громадян у приміщенні та прилеглій території Залізничного вокзалу «Дніпро-Головний» за адресою: м. Дніпро, пл. Вокзальна, 11, а також, загрозу знищення та пошкодження об`єктів власності, з метою проведення оперативно-рятувальних і пошукових заходів були задіяні співробітники вибухотехнічного управління ГУНП в Дніпропетровській області, а також СОГ ВП №12 ГУНП в Дніпропетровській області.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердив обставини його вчинення, так як вони викладені у вироку вище, та пояснив, що 08.04.2021 року близько 20.00 години, зі свого телефону, з номеру НОМЕР_3 , подзвонив в поліцію на гарячу лінію «102» та повідомив про замінювання Залізничного вокзалу «Дніпро-Головний», достовірно знаючи, що це неправда.

Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює фактичні обставини справи, та, як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думки учасників судового розгляду, роз`яснивши учасникам судового провадження вимоги ст. 349 КПК України, а саме те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, а також, що підтверджують процесуальні витрати по кримінальному провадженню та речові докази.

Оцінюючи зазначене, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у завідомо неправдивому повідомленні про підготовку вибуху, що загрожує загибелі людей чи іншими тяжкими наслідками, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 259 КК України.

Згідно ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Так, при призначенні виду та міри покарання ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходить із загальних засад призначення покарання, та враховує тяжкість скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, класифікується як тяжкий, ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у повному визнанні вини у скоєному, особу обвинуваченого, який має на утриманні неповнолітню доньку, 2005 року народження, раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є військовозобов`язаним, який пройшов службу, перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченому - щире каяття, відсутність обставин, що його обтяжує, а також, думку прокурора щодо виду та міри покарання.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано його дії.

Поряд із цим, оскільки обвинуваченому ОСОБА_3 призначається покарання у виді позбавлення волі, враховуючи дані про його особу, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, суд вважає за можливе, звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Саме таке покарання, на переконання суду, є достатнім, виконає мету призначеного покарання та буде найбільш сприятливим для перевиховання ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Питання про відшкодування витрат на залучення експертів суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 122,124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Зважаючи на призначене судом покарання, а також, враховуючи положення ст.377 КПК України, суд вважає, що запобіжний захід щодо обвинуваченого до вступу вироку в законну силу необхідно змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши з-під варти негайно в залі суду.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

До набрання вироком законної сили змінити ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, поклавши на нього обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та роботи.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що в разі невиконання перерахованих обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 з-під варти негайно в залі суду.

Початок іспитового строку рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 15 липня 2021 року.

Зарахувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк перебування під вартою з 09 квітня 2021 року по 14 липня 2021 року, включно.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2021 року на мобільний телефон «Хіоmi» імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_1 , в якому знаходилась сім-картка мобільного оператору «ВФ Україна» з абонентським номером НОМЕР_2 та сім-карта мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_4 , володільцем якого є ОСОБА_3 , скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави витрати на проведення судової експертизи відео-, звукозапису № СЕ-19/104-21/17353-ВЗ від 05.07.2021 року в розмірі 1716 (одна тисяча сімсот шістнадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.

Речові докази:

-Хіоmi» імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_1 , в якому знаходилась сім-картка мобільного оператору «ВФ Україна» з абонентським номером НОМЕР_2 та сім-карта мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_4 , та який зберігається на території Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, повернути володільцю обвинуваченому ОСОБА_3 ;

-оптичний диск з інформацією від операторів мобільного зв`язку, зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0000180.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1