КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження№11-сс/824/2407/2021 Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 березня 2021 року,
за участю: прокурора ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_9 , перекладача ОСОБА_10 ,
в с т а н о в и л а:
Взято ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під варту в залі суду.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу в якій просить змінити оскаржувану ухвалу в частині застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без права внесення застави на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
На обґрунтування вимог клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що повний текст ухвали було складено та оголошено 17.03.2021 року, а тому сторона захисту не мала змоги ознайомитись з мотивами прийнятого рішення. Крім того підозрюваному не була вручена копія тексту ухвали з перекладом на його рідну мову.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що обраний запобіжний захід є незаконним та таким, що обмежує та порушує права та інтереси підозрюваного. До поданого клопотання прокурором та слідчим не надано будь якого належного та допустимого доказу, що до підозрюваного не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, який буде відповідати цілям досудового розслідування та мети застосування запобіжного.
Також апелянт зазначає, що в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя жодним чином не дослідив та не дав належної оцінки тим обставинам, що в поданому клопотанні відсутні обґрунтування щодо наявних ризиків, крім тверджень слідчого та прокурора, що підозрюваний може переховуватись від слідчого, правосуддя, буде вчиняти дії направлені на знищення доказів, впливати на свідків та потерпілого. Однак жодні твердження не можуть ґрунтуватись лише на словах та припущеннях, з огляду на те, що стороною обвинувачення вимагається виключний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави.
Крім того апелянт зазначає, що підозра повідомлена ОСОБА_7 , згідно матеріалів клопотання, не є обґрунтованою, а доводи прокурора про її обґрунтованість не знайшли свого підтвердження. Підозрюваний є громадянином Тунісу, не володіє в повній мірі арабською мовою, йому не було надано матеріалів клопотання з перекладом на його рідну мову через, що він достовірно не розумів в чому його підозрюють та які обставини йому треба доводити або спростовувати, як йому правильно будувати свій захист.
Апелянт звертає увагу суду на те, що судом не було дано оцінку доказам наданим стороною захисту про те, що підозрюваний має постійне мешкання в місті Києві, тривалий час працює в реабілітаційному центрі лікарем, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей одному з яких 3 роки, а іншому 2, та те, що до нього можливо застосувати з метою виконання ним процесуальних обов`язків запобіжний захід, який не буде пов`язаний з триманням під вартою, як то цілодобовий домашній арешт.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржувану ухвалу слідчого судді без зміни, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Порядок і строки апеляційного оскарження чітко визначено та регламентовано ст. 395 КПК України. Так, згідно з вимогами п. 3 ч. 2 вказаної статті апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення, а відповідно до вимог ч. 3 цієї ж статті, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Згідно з висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду, який викладено у постанові від 27 травня 2019 року у справі № 461/1434/18, у випадку коли слідчий суддя з посиланням на ч. 2 ст. 376 КПК України постановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив у інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня оголошення резолютивної частини ухвали.
Окрім того, зі змісту вказаної постанови вбачається, що у випадку необізнаності у заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК України.
13 березня 2021 року клопотання слідчого розглянуто за участі прокурора ОСОБА_12 , захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , підозрюваного ОСОБА_15 і постановлено вступну та резолютивну частину оскаржуваної ухвали, сторона захисту не мала змоги ознайомитись з мотивами прийнятого рішення. Разом з тим, 17 березня 2021 року складено та проголошено повний текст ухвали слідчого судді, та 18.03.2021 року копію ухвали направлено учасникам провадження, а 20 березня 2021 року захисником подано апеляційну скаргу відповідно до штампу на конверті, 23.03.2021 року вона надійшла до суду, у зв`язку з чим строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.
11.03.2021 р. ОСОБА_15 , ОСОБА_7 та ОСОБА_18 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.146, ч. 4 ст. 187 та ч. 4 ст. 189 КК України.
11.03.2021 старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_11 за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На обґрунтування даного клопотання сторона обвинувачення послалась на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.146, ч. 4 ст. 187 та ч. 4 ст. 189 КК України, яка обґрунтовується наступними доказами, які зібрані у даному кримінальному провадженні, а саме:
- показаннями потерпілого ОСОБА_17 , який повідомив про обставини вчинення кримінальних правопорушень;
- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_17 , який впізнав ОСОБА_7 та ОСОБА_18 , як осіб, які вчинили відносно нього кримінальні правопорушення;
- протоколом огляду речей (відеозапису) за участі потерпілого ОСОБА_17 , який підтвердив на відео осіб, що били його та силоміць всупереч його волі садили до автомобіля;
- протоколами огляду речей, а саме: електронної інформації щодо фіксації камерами системи відеоспостереження міста Києва, якими встановлено, що автомобілі BMW 320, д.н.з. НОМЕР_1 та AUDI, д.н.з. НОМЕР_2 , якими користуються підозрювані, перебували в місцях вчинення злочину в зазначений потерпілим день та час;
- висновком судово-медичного експерта, яким встановлено кількість, характер та тяжкість тілесних ушкоджень заподіяних потерпілому ОСОБА_17 ;
- речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.
Також сторона обвинувачення послалась на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КК України, із зазначенням їх обґрунтування.
Згідно ухвали суду, слідчий суддя під час розгляду вказаного клопотання, врахував тяжкість кримінальних правопорушень та їх характер, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , дані, які характеризують підозрюваного, його вік, стан здоров`я, сімейний стан та перевірив надані суду матеріали на предмет обґрунтованості підозри та існування заявлених ризиків про які йдеться у клопотанні слідчого, а також врахував, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом та прийшов до висновку, що докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді дійти висновку про наявність ризиків, на які посилається сторона обвинувачення, а тому для їх запобігання вважав недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу. Застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.
З такими висновками погоджується і колегія суддів.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані.
Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою судом перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена слідчим та сумнівів не викликає.
Також, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України на які вказує слідчий у клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами провадження.
Ґрунтуючись на зазначеному, слідчий суддя прийшов до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, наявність яких встановлена в ході розгляду клопотання слідчого.
Отже, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.
Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду в сукупності із зазначеним, врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 та відомості про його особу, в їх сукупності.
З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.
При цьому, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначив розмір застави в даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень із застосуванням насильства.
На підставі зазначеного, слідчим суддею були враховані обставини справи в сукупності з особою підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який на думку колегії суддів апеляційного суду в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочинів та їх наслідками, є обґрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим немає.
Таке обмеження права ОСОБА_7 ,на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.
Доводи сторони захисту про те, що органом досудового розслідування не доведено, а слідчим суддею не встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих злочинів, наявність ризиків неправомірної поведінки підозрюваного, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах кримінального провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (Erdagozv. Turkeyп. 51).
Проте, у практиці ЄСПЛ відсутній універсальний підхід, за якого підозра вважається обґрунтованою. Це визначається конкретними обставинами (рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», п.32; «Merabishvili v. Georgia», п.184), а також пов`язується зі ступенем суспільної небезпечності діяння.
Суди мають вивчати всі факти, що свідчать про наявність чи відсутність справжнього публічного інтересу, що виправдовує (з урахуванням принципу презумпції невинуватості) обмеження права на свободу, та викладати їх у своїх рішеннях про відмову у звільненні особи з-під варти (рішення у справі «Labita v. Italy», пп.152153).
Стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.
Обґрунтованість підозри може встановлюватися тільки щодо діяння, яке підпадає під ознаки правопорушення за законом про кримінальну відповідальність.
Обґрунтованість підозри не може встановлюватися in abstracto або ґрунтуватися на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватися конкретними доказами в кримінальному провадженні.
Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.
Стандарт доказування «обґрунтована підозра» має динамічний характер, тобто з плином часу така підозра в учиненні кримінального правопорушення не може бути самостійною підставою для продовжування обмеження прав особи, мають бути наведені відповідні й достатні підстави (ризики), підкріплені доказами.
Таким чином колегією суддів встановлено, що доказів, які надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на момент розгляду вказаного клопотання, було достатньо для обрання такого запобіжного заходу, оскільки вони в сукупності можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.
Наявність характеризуючих даних про особу ОСОБА_7 , який має постійне місце проживання в місті Києві, працює в реабілітаційному центрі лікарем, на утриманні знаходяться дві неповнолітні дитини, - не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про те, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_7 , на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону, а тому наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, слідчим суддею не встановлено, а також не встановлено колегією суддів під час перегляду оскаржуваної ухвали.
Твердження апелянта, що підозрюваний є громадянином Тунісу та не володіє в повній мірі арабською мовою, йому не було надано матеріалів клопотання з перекладом на його рідну мову через, що він достовірно не розумів в чому його підозрюють та які обставини йому треба доводити або спростовувати, як йому правильно будувати свій захист, є голослівними та спростовуються матеріалами клопотання до яких долучено переклад документів, більш того під час судового розгляду як в суді першої інстанції так під час апеляційного розгляду був присутній перекладач ОСОБА_10 .
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.
Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга захисника з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:
Поновити захиснику ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 березня 2021 року.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 березня 2021 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4