Справа № 352/1960/20
Провадження № 1-кп/352/109/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000121 від 07.03.2020 р. по обвинуваченню :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Глибоке, Богородчанського району, Івано-Франківської області, зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, перебуваючої в декретній відпустці, одруженої, утриманки двох малолітніх дітей 2016 р. народження та 2018 р. народження, українки, громадянки України, депутатом будь-якої ради не обиралася, не судимої, якій пам`ятку про її права та обов`язки вручено, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 128, 296 ч. 1 КК України, -

в с т а н о в и в :

підсудна ОСОБА_5 спричинила потерпілому ОСОБА_7 необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження. Крім того, підсудна ОСОБА_5 , вчинила грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Вказані кримінальні правопорушення підсудна вчинила при наступних обставинах:

28 лютого 2020 року приблизно о 18 год. 10 хв. ОСОБА_5 зайшла до середини торгового залу магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою АДРЕСА_2 .

У подальшому ОСОБА_8 , усвідомлюючи що вона перебуває у громадському місці, безпідставно розпочала виражатись нецензурною лайкою в сторону покупців та продавця магазину «Овен».

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_5 , діючи умисно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, ігноруючи елементарні правила поведінки в суспільстві, проявляючи особливу зухвалість, усвідомлюючи та свідомо передбачаючи негативні та протиправні наслідки своїх дій, діючи з єдиним умислом, спрямованим на вчинення хуліганських дій, без будь-яких причин і попередження, не маючи наміру на заподіяння ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, хоча повинна була і могла передбачати можливість їх настання, перебуваючи у приміщенні магазину підійшла до ОСОБА_7 та шарпнула його за верхній одяг, у зв`язку з чим потерпілий, втративши рівновагу, впав на підлогу та від удару отримав тілесні ушкодження.

У результаті злочинних дій, ОСОБА_5 спричинила ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді закритого вколоченого перелому шийки лівої стегнової кістки зі зміщенням, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

В судовому засіданні підсудна ОСОБА_5 свою вину у вчиненні пред`явлених їй в обвинувальному акті неправомірних діянь визнала повністю, в скоєному щиро розкаявся і вибачившись перед потерпілим дала суду показання, в яких повністю підтвердила обставини скоєних нею кримінальних правопорушень вищенаведених у вироку. Вкрай негативно ставиться до скоєного. Підсудна просить суд суворо її не карати та при призначенні покарання врахувати, що всі заподіяні потерпілому збитки відшкодувала в повному обсязі в добровільному порядку, жодних претензій останній до неї не має.

Потерпілий ОСОБА_7 подав до суду письмову заяву з клопотанням, щодо розгляду даного кримінального провадження за його відсутності. Претензій до обвинуваченої не має. Крім того просив обвинувачену покарати на розсуд суду.

Оскільки обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні вину визнала повністю, а також те, що вона не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудної та дослідженням доказів, які характеризують особу ОСОБА_5 . Обвинувачена та учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, оцінивши та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні всі докази по даному кримінальному провадженню їх сукупності з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд приходить до переконання, що дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковано за ст.ст. 128, 296 ч. 1 КК України, так як вона спричинила потерпілому ОСОБА_7 необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження. Крім того, підсудна ОСОБА_5 , вчинила грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішеньта застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

При цьому суд обгрунтовано посилається на практику Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд при призначенні покарання обвинуваченій, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєних кримінальних правопорушень, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів, як і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обтяжуючі відповідальність підсудної обставини відсутні.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудна в скоєному щиро розкаялася, активно сприяла розкриттю кримінальних правопорушень, заподіяні потерпілому своїми неправомірними діяннями збитки відшкодувала в повному обсязі в добровільному порядку.

Крім того, вирішуючи питання про призначення підсудній покарання, суд приймає до уваги думку потерпілого, який не наполягає на суворості призначуваного ОСОБА_5 покарання, а також враховує і те, що остання негативно ставиться до вчиненого; має постійне місце проживання, за яким посередньо характеризується; раніше не судима; одружена, являється утриманкою двох малолітніх та двох повнолітніх дітей, які проживають з нею; на обліку в наркологічному диспансері не перебуває, має незадовільний стан здоров`я та неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Прикарпатському обласному клінічному центрі психічного здоров`я» з діагнозом «Тривожний розлад особистості з короткими неповними ремісіями, стан стійкої декомпенсації, виражений тривожно-депресивний синдром межового рівня з фобічними включеннями проте згідно висновку судово-психіатричної експертизи від 10.09.2020 р., підекспертна ОСОБА_5 психічними розладами , тимчасовим розладом психічної діяльності не страждає і не страждала, на період часу, що відноситься до інкримінованих їх протиправних дій підекспертна перебувала в стані гострої алкогольної інтоксикації, неускладненої. На період часу, що відноситься до інкримінованого ій злочину підекспертна ОСОБА_5 перебувала в стані і перебуває на даний час, при якому здатна в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 не потребує.

Таким чином, враховуючи всі вищеперелічені обставини, дані про особу підсудної ОСОБА_5 , що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень і впливають на пом`якшення покарання, суд вважає можливим застосувати до обвинуваченої норми ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ст. 128 КК України, а саме у виді штрафу та нижче від найнижчої межі передбачене санкцією ст. 296 ч. 1 КК України ( в редакції Закону від 16.012020 р.) , проте також у виді штрафу, яке буде необхідним і достатнім для її виправлення, перевиховання та попередження скоєння нових злочинів.

Окрім того, застосовуючи до ОСОБА_5 норми ст. 69 КК України, суд приймає до уваги, що у будь-якому разі встановлені обставини, які пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним та несправедливим.

На переконання суду, призначене покарання обвинуваченій ОСОБА_5 відповідає також принципу співрозмірності конкретних кримінальних правопорушень, вчинених нею, з покаранням призначеним останній.

Підстави для обрання обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу відсутні.

Судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Питання про речові докази по даному кримінальному провадженню, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 342 - 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винною у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 128, 296 ч. 1 КК України (в редакції Закону від 16.01.2020 р.) та призначити їй покарання:

-за ст. 128 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі трьохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі становить - 5950 грн. (п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят гривень);

-за ч. 1 ст. 296 КК України (в редакції Закону від 16.01.2020 р.), із застосуванням ст. 69 КК України у виді у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі становить - 5100 грн (п`ять тисяч сто гривень).

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді штрафу в розмірі трьохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі становить - 5950 грн. (п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят гривень).

Підстави для обрання обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу відсутні.

Речові докази по даному кримінальному провадженню : один оптичний носій інформації на якому розміщено відеозапис з камер внутрішнього відеоспостереження магазину «ОВЕН» - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся.

На вирок протягом 30 днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору, захиснику та обвинуваченій негайно, після його проголошення.

Головуючий : ОСОБА_1