Справа №519/77/20
Провадження №1-кп/523/634/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2021 року

Колегія суддів Суворовського районного суду міста Одеси в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , секретаря ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 , в присутності потерпілої та обвинуваченого, розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі в матеріалах кримінального провадження відносно ОСОБА_8 , у скоєнні кримінального правопорушення за ст. 15 ч. 3, ч. 1 ст. 115 КК України, заяву представника потерпілої про відвід колегії суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , у скоєнні кримінального правопорушення за ст. 15 ч. 3, ч. 1 ст. 115 КК України.

У судовому засіданні прокурор подав письмове клопотання про обрання домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_8 , так як строк дії раніше обраного запобіжного заходу закінчився.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 заперечував проти обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, та просив обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала щодо обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, просила обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з обов`язками передбаченими ст. 194 ч. 5 КПК України.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника, та пояснив, що він не має наміру переховуватись від суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Зі змісту положень ч. 4 ст. 176 вказаного Кодексу, запобіжні заходи під час судового провадження застосовуються судом за клопотанням прокурора, а зі ст. 178 цього Кодексу слідує, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності визначені цією нормою закону обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей; дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів; розмір майнової шкоди та інше.
Відповідно до ст. 177 зазначеного Кодексу, метою застосування запобіжного заходу, наряду з іншим, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або продовжувати злочинну діяльність.

З огляду на ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого; його майновий стан та наявність судимостей; дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів; розмір майнової шкоди та інше.

При цьому, доказів в підтвердження протилежного та наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 4 та 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнути кримінальної відповідальності, вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином - в судовому засіданні прокурором не наведено.

При цьому, суд враховує і той факт, що обвинувачений є особою раніше не судимою та має постійне місце мешкання.

Крім цього, тільки та обставина, що обвинувачується у вчиненні злочину, який належить до категорії тяжких, на думку колегії суддів, не може слугувати підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Будь-яких нових ризиків згідно п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України прокурором в клопотання не наведено.

За вказаних обставин, в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Згідно ч. 6 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_9 , має постійне місце проживання, однак з метою попередження можливості обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, зважаючи на необхідність виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, суд вважає за можливе обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи вказані обставини, суд переконаний, що такий запобіжний захід як особисте зобов`язання забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час розгляду даного кримінального провадження в суді.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 176-179, 184, 194, 195 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні клопотання прокурора про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, - відмовити.

Обрати у відношенні обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 такі обов`язки:

1) прибувати до прокурора або суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) заборонити обвинуваченому ОСОБА_8 будь-яким способом спілкуватись з потерпілими, свідками по цьому кримінальному провадженню.

В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Направити копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3