ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/394/21 Справа № 711/5395/20 Категорія: ч.1 ст.286 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів секретаря судового засідання за участі: прокурора обвинуваченого захисника потерпілої представника потерпілоїОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження № 0002462 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 23 березня 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Нечаївка Черкаського району Черкаської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, не судимого, мешканця АДРЕСА_1 ,

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (в редакції від 24.09.2008) і призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн., без позбавлення права керування транспортними засобами.

Цивільний позов прокурора задоволено повністю. Прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_7 на користь Черкаської обласної ради витрати, понесені КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради на лікування потерпілої ОСОБА_9 у розмірі 8757,76 грн.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково. Прийнято рішення про стягнення з ПАТ «СК «Брокбізнес» ОСОБА_7 на її користь відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 97 325,55 грн. Стягнуто з ОСОБА_7 на її користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 70 000 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 витрати на залучення експерта у розмірі 5000 грн. і витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн., а всього процесуальні витрати у розмірі 15000 грн.

В порядку ст.100 КПК України вирішена доля речових доказів ,-

в с т а н о в и л а :

Даним вироком ОСОБА_7 визнано виним та засуджено за те, що він біля 09 год. 30 хв. 09 червня 2020 року керував автомобілем «Шкода Фабіа Классік» реєстраційний номер НОМЕР_1 і рухався в межах населеного пункту в м.Черкаси по вул.Першотравневій зі сторони проспекту Хіміків у напрямку села Вергуни. На перехресті з вулицею Попівка поблизу будинку № 72 (ПАТ «Азот») обвинувачений проявив неуважність та порушив вимоги пунктів 2.3. «б», 11.4., 16.12. Правил дорожнього руху України. Не стежачи за дорожньою обстановкою та не відреагувавши на її зміну, не виконав вимогу заборони виїзду на призначений для зустрічного руху бік дороги, здійснив маневр обгону двох вантажних автомобілів по зустрічній смузі руху, не надав дорогу іншому транспортному засобу та здійснив зіткнення з автомобілем «Ніссан Тііда» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням потерпілої ОСОБА_9 , який рухався по вулиці Попівка на вулицю Першотравневу по напрямку головної дороги, яка позначена дорожнім знаком 2.3. «Головна дорога» і табличкою 7.8. «Напрямок головної дороги» вказаних Правил.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді травми грудної клітки з переломом грудини та крововиливом м`яких тканин передньої поверхні грудної клітки, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Порушення обвинуваченим ОСОБА_7 правил безпеки дорожнього руху, а саме, вимог пунктів 11.4. і 16.12. Правил знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку із виникненням ДТП і настанням наслідків у вигляді заподіяння потерпілій ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, за що передбачена відповідальність відповідно до вимог ч.1 ст.286 КК України.

Суд першої інстанції на основі досліджених в судовому засіданні доказів визнав ОСОБА_7 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (в редакції від 24.09.2008), і призначив йому покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн., без позбавлення права керування транспортними засобами.

Не погоджуючись з вироком суду, вважаючи його необґрунтованим в частині відшкодування на користь потерпілої ОСОБА_9 моральної шкоди в сумі 70000 грн., захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 23.03.2021 змінити, зменшивши суму моральної шкоди.

Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди у сумі 70000 грн., суд першої інстанції своє рішення не мотивував, обмежившись висновком, що таке відшкодування відповідає вимогам розумності та справедливості.

Вважає, що зазначена сума відшкодування моральної шкоди є завищеною, неспіврозмірною із заявленими стражданнями потерпілої, які в суді першої інстанції недоведені, так як остання не змогла пояснити звідки виходить і на підставі чого базується саме така сума, а не інша, а також матеріальний стан обвинуваченого для якого вказана сума є занадто великою.

Зазначає, що судом першої інстанції не взято до клопотання обвинуваченого про врахування перебування на його утриманні двох малолітніх дітей та те, що він на даний час не працює і немає постійного джерела доходу, маючи на даний час дуже складне матеріальне становище.

При мотивуванні апеляційної скарги захисник також послався на постанову Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди», в якій зазначено, що при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватися вимоги розумності та справедливості, та визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви на які посилався при визначенні суми моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, думки обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі з наведених в них мотивів, потерпілу ОСОБА_9 та її представника ОСОБА_10 , які заперечили проти апеляційних вимог захисника обвинуваченого, прокурора ОСОБА_6 про безпідставність апеляційних вимог захисника обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши та обміркувавши над доводами апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення по даному кримінальному провадженню вказані вимоги закону були дотримані в повному обсязі.

Висновки місцевого суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, відповідають фактичним обставинам справи, що ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному їх дослідженні, яким суд дав обґрунтовану і правильну правову оцінку, відповідно до ст.94 КПК України та ніким не оспорюються.

В свою чергу, із апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається, що ним оскаржується вирок суду в частині відшкодування на користь потерпілої ОСОБА_9 моральної шкоди в сумі 70000 грн., розмір якої він вважає несправедливим.

Однак, незважаючи на зазначену позицію сторони захисту, колегія суддів вважає, що місцевий суд стягуючи з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 моральну шкоду у розмірі 70000 грн. прийшов правильного висновку, з врахуванням принципів розумності і виваженості для відшкодування завданої їй моральної шкоди, при цьому належним чином вмотивувавши своє рішення з цього приводу.

При цьому судом першої інстанції встановлено, що потерпіла ОСОБА_9 відчувала фізичний біль та їй заподіяно моральні страждання, оскільки вона отримала травму і перебувала тривалий час на стаціонарному і амбулаторному лікуванні, в зв`язку із чим вважав, що для відшкодування завданої потерпілій моральної шкоди достатньо буде компенсації у розмірі 70000 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , які зводяться щодо завищення і неспіврозмірності розміру моральної шкоди, оскільки безпосередньо спростовуються змістом вироку.

При цьому, колегія суддів вважає, що визначаючи зазначений розмір моральної шкоди, суд першої інстанції хоч і не посилався на роз`яснення постанову Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди», при цьому врахував вимоги щодо розумності та справедливості, навівши в рішенні відповідні мотиви на які посилався при визначенні суми моральної шкоди.

Таким чином, колегія суддів не вбачає обставин, на які посилається захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі, а тому доводи апелянта є неприйнятними.

Місцевим судом відповідно до вимог ст.94 КПК України належним чином оцінено кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а тому доводи апелянта про те, що місцевий суд не взяв до уваги клопотання обвинуваченого про врахування перебування на його утриманні двох малолітніх дітей та те, що він на даний час не працює і немає постійного джерела доходу, маючи на даний час дуже складне матеріальне становище, є безпідставними.

В результаті апеляційного перегляду судового рішення колегією суддів не встановлено таких істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення, порушень, передбачених ч.2 ст.412 КПК України, які є безумовною підставою для скасування рішення суду, - апелянтом не наведено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 23.03.2021 є законним, обґрунтованим та вмотивованим і його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, п.1 ч.1 ст.407, ст.ст.418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати , -

у х в а л и л а :

Вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 23 березня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді