Дата документу 28.03.2021
Справа № 334/2089/21
Провадження № 1-кс/334/604/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2021 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

слідчого - ОСОБА_4

підозрюваної - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшої слідчої Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_7 погоджене із прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні №0000406 від 26 березня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваної: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, яка має професійно-технічну освіту, не працюючої, яка має на утриманні малолітню дитину 2020 року народження, зареєстрованої та мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

28 березня 2021 року старша слідча Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_7 звернулась до суду із клопотанням погоджене із прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000406 від 26 березня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26 березня 2021 року приблизно о 10 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із своїм співмешканцем ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , перебували у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де сумісно вживали алкогольні напої.

Під час вживання алкогольних напоїв, між ОСОБА_5 , та її співмешканцем ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою протиправного заподіяння смерті ОСОБА_9 , під час сварки з останнім, використовуючи ніж, який вона взяла з полиці в коридорі та утримуючи його в правій руці нанесла ОСОБА_9 один удар в область грудної клітини зліва, чим спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді одиночного проникаючого сліпого колото різаного поранення грудної клітини зліва, від якого ОСОБА_9 помер на місці події.

26 березня 2021 року о 14:25 годині, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано в порядку ст.208 КПК України (час фактичного затримання 10:40 годині).

26 березня 2021 року, о 17 годині 30 хвилин ОСОБА_5 повідомлено про те, що вона підозрюється в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, а саме у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

протоколом огляду місця події від 26 березня 2021 року, під час якого виявлено труп ОСОБА_9 та вилучено предмет, ззовні схожий на ніж зі слідами нашарування речовини бурого кольору;

протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що, 26 березня 2021 року він спільно зі своїми знайомими ОСОБА_11 , її матір`ю ОСОБА_12 та хлопцем ОСОБА_11 ОСОБА_13 , знаходились за адресою: АДРЕСА_1 , де спільно вживали спиртні напої. Приблизно о 10:20 годині ОСОБА_12 та свідок вийшли з кімнати, так як в іншій кімнаті почала плакати дитина ОСОБА_11 ОСОБА_14 (їй близько 8-ми місяців). Через декілька хвилин, ОСОБА_10 почув, як ОСОБА_11 та ОСОБА_13 сваряться, після чого вона почала просити пробачення у нього. Зайшовши до кімнати, де останні перебували, свідок побачив, вікторію із ножем у руках та ОСОБА_13 , який ще був при свідомості та в області грудної клітини зліва у нього була рана, звідки йшла кров. Далі свідок почав викликати швидку медичну допомогу та ОСОБА_13 в цей час втратив свідомість. Через 5-7 хвилин прибули працівники швидкої медичної допомоги, які констатували смерть ОСОБА_13 , а також приїхали працівники поліції;

протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , яка підтвердила покази свідка ОСОБА_10 та додала, що ОСОБА_9 за життя був спокійним та товариським чоловіком, її донька ОСОБА_5 за характером імпульсивна та конфліктна людина;

протоколом допиту свідка ОСОБА_16 (працівник УПП в Запорізькій області), який пояснив, що о 10:33 годині на службовий планшет, надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_1 ножове поранення у грудну клітину, обставини не відомі. Ми відразу ж попрямували на вказану адресу. У вищевказаній квартирі ними було виявлено заявницю ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На наші запитання про подію, остання відповіла, що вона разом з донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з самого ранку знаходилися в зазначеній квартирі. Приблизно о 09:00 додому повернулися ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який являється співмешканцем її доньки, разом другом ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вказана компанія почала вживати спиртні напої. В якийсь момент заявниця почула, що в залі почалася сварка між її донькою та ОСОБА_9 . В залі вони перебували вдвох, а заявниця разом з ОСОБА_17 знаходилися в іншій кімнаті. Через деякий час сварка припинилася і до кімнати забігла її донька та сказала, що ОСОБА_9 хотів порізати собі хліба та сам себе зарізав. Далі свідок із напарником прослідували у приміщення зали і побачили на підлозі чоловіка, який лежав на правому боці, та йому надавали допомогу лікарі ШМД, які також прибули на виклик. У чоловіка в області грудної клітки була колото-різана рана. Через декілька хвилин працівники швидкої медичної допомоги, які констатували смерть вищевказаного чоловіка, яким виявився ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 весь час поводила себе емоційно, постійно рвалася до трупа. Після того, як вона почула від лікарів, що ОСОБА_18 мертвий, вона почала кричати нам, що це вона його вбила. Далі вона розповіла, що у неї з ОСОБА_18 відбулася сварка, в ході якої вона взяла зі столу ніж та вдарила ним останнього у грудну клітину, від чого той впав;

протоколами допиту сусідів ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які охарактеризували ОСОБА_5 як особу, що зловживає спиртними напоями та розпочинає сварки із родиною;

протоколом затримання ОСОБА_5 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, під час якого вилучено особисті речі підозрюваного зі слідами нашаруванням речовини бурого кольору;

лікарським свідоцтвом про смерть №1664 від 27 березня 2021 року, відповідно до якого смерть ОСОБА_9 настала від гострої крововтрати, одиночного проникаючого сліпого колото - різаного поранення грудної клітки з ушкодженням серця.

Таким чином ОСОБА_5 зазіхнула на невід`ємне право будь-якої людини - право на життя та здоров`я, закріплене у ст.ст.3, 27 Конституції України, вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення - вбивство ОСОБА_9 , за яке Кримінальним кодексом України передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час проведення досудового розслідування, встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може:

переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні;

вчинити інше кримінальне правопорушення.

Окрім того, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовний до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Сторона обвинувачення звертає увагу на:

наявність вагомих доказів щодо вчинення підозрюваною інкримінованого їй кримінального правопорушення;

тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання її винуватою за ч.1 ст.115 КК України позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

Наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та /або суду орган досудового розслідування оцінює, виходячи із обставин кримінального провадження та особистої ситуації підозрюваного, тобто фактичних даних, які можуть свідчити про особливості характеру та моральні принципи, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання підозрюваної та наявні у неї засоби до існування. З матеріалів досудового розслідування вбачається, що підозрювана ОСОБА_5 не має офіційного місця роботи, зловживає спиртними напоями, а отже відповідно в останньої відсутні стійкі соціальні зв`язки. Щодо особливостей характеру та моральних принципів підозрюваної, слід врахувати той факт, що кримінальне правопорушення, в якому підозрюється остання було вчинено у стані алкогольного сп`яніння та той факт, що ОСОБА_5 позбавила життя свого співмешканця, тобто близьку особу, та вчинення кримінального правопорушення мало місце у денний час доби, за наявності в квартирі підозрюваної її малолітньої доньки.

Окрім того, вказаний ризик обумовлюється можливістю притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для нього наслідками - суворістю передбаченого покарання. За кримінальне правопорушення, у якому вона обґрунтовано підозрюється за ч.1 ст.115 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі. І така тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду на початкових етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, підтверджується поведінкою підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення в конкретному випадку, яка характеризується, в можливій спробі вмовляння, переконання, примусу та погрози вплинути на дії свідків у кримінальному провадженні, оскільки свідками кримінального правопорушення зокрема є мати, знайомий та сусіди підозрюваної ОСОБА_5 , тому перебування підозрюваної поза межами місця позбавлення волі, негативно впливатиме на психологічний та моральний стан свідків, що провокуватиме у них бажання відмовитися від наданих свідчень, які є беззаперечними доказами вини підозрюваної ОСОБА_5 , у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, очікуючи на можливу помсту з її боку, або відчуваючи до підозрюваної співчуття. Окрім того, вказаний ризик підтверджується тим, що після прибуття на виклик працівників поліції, підозрювана ОСОБА_5 поводила себе агресивно, постійно плуталась у показах. Вищевказане може вплинути на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст.91 КПК України підлягають доказуванню.

Існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, підтверджується тим, що підозрювана ОСОБА_5 хоча і є особу, яка раніше не судима, проте на розгляді в Ленінському районному суді м. Запоріжжя, перебуває обвинувальний акт відносно останньої, згідно якого ОСОБА_5 обвинувачується в нанесенні численних ножових поранень своїй знайомій, з чого випливає, що підозрювана є агресивною особистістю, яка здатна на вчинення нових злочинів, пов`язаних із застосуванням насильства.

При вирішенні питання про доцільність обрання щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини.

Стороні обвинувачення неодноразово вказувалося на неприпустимість врахування тяжкості пред`явленого обвинувачення, як єдиної обставини, що підтверджує наявність вищезазначених ризиків, однак Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Разом з тим, інші більш м`які запобіжні заходи неможливо застосувати до підозрюваного наступних причин:

особисте зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що воно фактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам вчинити ним дії, передбачені п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України;

особиста порука на адресу Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області та Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_5 . Також вказаний запобіжний захід буде недостатнім, оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину.

домашній арешт підозрювана ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення у денний час доби, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, мешкає разом із свідком кримінального правопорушення своєю матір`ю ОСОБА_15 , окрім того, та свідками у провадженні є сусіди підозрюваної та проживають з нею в одному гуртожитку, у зв`язку з чим остання матиме реальну змогу вчинити дії щодо незаконного впливу на них.

Таким чином, у разі застосування до підозрюваної ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки вони передбачають перебування на волі, що дає можливість негативно впливати на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні та ухилитися від органів досудового розслідування, суду.

Крім того, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ч.4 ст.183 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, який вчинений із застосуванням насильства.

Слідчий підтримав клопотання просив його задовольнити.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання. Просила обрати запобіжний захід у відношенні ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою. Вважає, що підозрювана може впливати на свідків у справі, намагатися ухилитися від слідства та суду, тому застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є більш доцільним, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну поведінку підозрюваної.

Підозрювана ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала, щодо задоволення клопотання, просила обрати у відношенні неї більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Захисник ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , та просив обрати інший запобіжний захід у відношенні її підзахисної не пов`язаний з позбавленням волі.

Заслухавши думку прокурора, слідчого, пояснення підозрюваної, захисника дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд;

при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя;

при ризику вчинення ним подальших правопорушень;

при ризику спричинення ним порушень громадського порядку.

Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, не можна не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14 березня 1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Отже, обраний відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи, з урахуванням встановлених ризиків, на думку слідчого судді, не є надмірним та таким, що принижує її гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Слідчий суддя вважає що є наявність існування ризиків передбачених ч.1 ст.177 КК України переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України з урахуванням встановлених ризиків, відсутні підстави вважати, що менш суворий запобіжний захід, окрім тримання під вартою зможе забезпечити належну поведінку підозрюваної.

Крім цього, слідчим суддею враховуються обставини, визначені у ч.1 ст.178 КПК України, а саме: повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів цього, його вік, стан здоров`я, тяжкість покарання.

Вказане свідчить, що запобігання встановленим ризикам можливо лише шляхом застосування до підозрюваної найбільш суворого запобіжного заходу - тримання під вартою строком на 60 днів, в межах строку досудового слідства.

З урахуванням положень ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя вважає можливим не призначити розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-179, 180, 182, 194, 196, 370, 372, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшої слідчої Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене із прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні №0000406 від 26 березня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваної ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном шістдесят днів у слідчому ізоляторі УДПтСУ м. Запоріжжя.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали слідчого судді доручити співробітникам Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області.

Строк тримання ОСОБА_5 під вартою рахувати з 26 березня 2021 року з 10 години 40 хвилин.

Термін дії ухвали закінчується 24 травня 2021 року о 10 годині 40 хвилин.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1