Справа № 643/3680/16-к
Провадження № 1-кс/643/3586/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2021 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0004313 від 06.09.2015 (справа № 643/3680/16-к), за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Московського районного суду м. Харкова (головуючий суддя ОСОБА_5 ) перебуває кримінальна справа № 643/3680/16-к за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

12.08.2021 року від захисника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 надійшла заява, в якій він просить відвести суддю Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 від участі у даному кримінальному провадженні.

В обґрунтування заяви про відвід зазначено на упередженому ставленні судді ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , оскільки суддя ОСОБА_5 не врахував інтереси та права захисника, пов`язані з його правом на життя та здоров`я. Так, суддею ОСОБА_5 , незважаючи на стан карантину та серйозність ситуації, пов`язаної із поширенням коронавірусної хвороби Ковід-19, було відмовлено в клопотанні захисника ОСОБА_4 щодо участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів захисника з робочого місця останнього. Враховуючи наведене, а також положення КПК України та практику Європейського суду з прав людини, захисник ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про відвід судді.

Заяву про відвід розподілено в провадження судді ОСОБА_1 .

Захисник ОСОБА_4 в судове засідання 17.08.2021 не з`явився, в доповненнях до заяви, які надійшли до суду 16.08.2021, просив проводити судовий розгляд за його відсутності.

Суддя ОСОБА_5 надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, у вирішенні питання про відвід поклався на розсуд суду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч. 1 ст. 7 вказаного вище Закону, кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перелік підстав, за наявності яких суддя підлягає відводу, визначений ст. 75, 76 КПК України.

Відповідно до ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Хоча в заяві про відвід захисник зазначає, що суть його заяви про відвід не зводиться до незгоди з прийнятим суддею ОСОБА_5 судовим рішенням, а відвід викликаний упередженим ставленням до нього цього судді, який не врахував інтереси і права, пов`язані в тому числі з правом захисника на життя та здоров`я, суд враховує наступне.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, зазначене кримінальне провадження розподілене в провадження судді ОСОБА_5 26.07.2021.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 від 30.07.2021 призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 від 03.08.2021 відмовлено в задоволенні захисника ОСОБА_4 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Таким чином, підставою для заяви про відвід стала відмова судді ОСОБА_5 в задоволенні заяви захисника ОСОБА_4 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду, в тому числі в постанові від 12.07.2018 року по справі № 745/398/16-к, поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема, у справі «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів виходячи з відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Таким чином, суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 , приймаючи у справі певні процесуальні рішення, зокрема про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про проведення відеоконференції, реалізовував процесуальні права, якими він наділений згідно чинного законодавства України, та діяв в межах дискреційних повноважень, обираючи між відповідними альтернативними процесуальними рішеннями.

Даних, які б свідчили, що відповідне процесуальне рішення приймалось суддею ОСОБА_5 саме тому, що останній відчував упереджене ставлення до тих чи інших учасників кримінального провадження, зокрема до захисника, судом не отримано. Так, всі доводи захисника, викладені в заяві про відвід та доповненнях до заяви, фактично зводяться до незгоди захисника із рішенням судді ОСОБА_5 щодо відмови в проведенні відеоконференції, тобто фактично зводяться до іншої правової оцінки обставин, яким було надано оцінку суддею ОСОБА_5 .

Не заперечуючи безумовне право захисника на обстоювання його правової позиції, яке гарантовано ст. 22 КПК України, суд вважає, що незгода захисника із прийнятими суддею ОСОБА_5 процесуальним рішенням не свідчить про упередженість останнього, а відтак не може бути підставою для відводу вказаного судді.

Доводи захисника відносно того, що такими діями судді ОСОБА_5 були порушені його права та інтереси, а також посилання на норми КПК України та практику Європейського суду з прав людини не свідчать, на переконання суду, про упередженість судді ОСОБА_5 , а є по суті іншою оцінкою захисником положень законодавства України, що регулює питання проведення відеоконференцій та режим карантину у зв`язку із епідемією коронавірусної хвороби Ковід-19.

Оцінюючи доводи захисника відносно того, що відмова в задоволенні його клопотання суперечить Конституції, суд керується таким.

Суд першої інстанції, розглядаючи заяву про відвід, позбавлений можливості надавати оцінку законності рішень іншого судді цього ж суду під час здійснення останнім судочинства. Вказані питання, згідно чинного законодавства України, зокрема глави 31 КПК України, належать до виключної компетенції суду апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене та діючи в межах повноважень, визначених законом, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав надавати по суті оцінку доводам захисника відносно того, що відмова в задоволенні його клопотання суперечить Конституції України.

Водночас суд враховує, що істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону згідно ст. 412 КПК України є підставою для скасування відповідного судового рішення. Враховуючи наведене, сторона захисту, обстоюючи свою правову позицію, в разі подання апеляційної скарги не позбавлена права посилатись на відповідні порушення, які за доводами захисника мали місце, як на підставу для скасування відповідного судового рішення, ухваленого за наслідками розгляду кримінального провадження.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення відводу та відмовляє в заяві захисника ОСОБА_4 .

Керуючись ст. 75, 76, 81, 369-372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяві захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0004313 від 06.09.2015 (справа № 643/3680/16-к) відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали буде проголошено 18.08.2021 о 16-30 год.

Суддя ОСОБА_1