Справа № 202/552/21
Провадження № 1-кс/202/1098/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000019 від 14.01.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000019 від 14.01.2021 року.
З клопотання убачається, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000019 від 14.01.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що до СУ ГУНП надійшла інформація з УКР ГУНП в Дніпропетровській області про те, що громадянин ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з невстановленою особою, шляхом обману, заволодів правом власності на нежитлове приміщення, яке розташоване на території міста Дніпра.
Під час досудового розслідування допитано потерпілого ОСОБА_6 , який показав, що з 2010 року він мешкав спільно зі своєю матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . Весь час його мати займалась підприємницькою діяльністю, а саме була власником ТОВ «Агропромислове підприємство Восход», також на праві власності відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 володіла майновим комплексом, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 , де також зареєстроване ТОВ «Агропромислове підприємство Восход».
В 2014 році його мати перенесла ряд інсультів, в результаті чого вона пересувалась в інвалідній колясці і постійно потребувала піклування, що він і виконував.
ІНФОРМАЦІЯ_2 його мати померла від інфаркту міокарда. Після смерті його рідний брат ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відкрив спадкову справу у приватного нотаріуса ОСОБА_9 , де нерухоме майно, яке належало його матері за адресою: АДРЕСА_2 , було неправомірно передано йому у власність через підставну особу ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
25.11.2015 року приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_11 посвідчив довіреність за № 755, видану начебто від імені його матері ОСОБА_7 , в якій вона наділила ОСОБА_10 правом розпоряджатись, відчужувати та вчиняти інші дії з майновим комплексом, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 .
26.11.2015 року ОСОБА_10 у приватного нотаріуса ОСОБА_11 подарував нежитлове приміщення ОСОБА_8 відповідно до договору дарування частини нежитлового приміщення, що посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_11 .
Його мати в 2015 році після перенесених інсультів почувала себе погано, перебувала під його піклуванням, пересувалась на інвалідній колясці і надати довіреність на ім`я ОСОБА_10 фізично не була в змозі, оскільки для підписання довіреності йому потрібно було її відвести до вище вказаного приватного нотаріуса, що він не робив.
ОСОБА_8 в 2014 році підробив рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області, в результаті чого 17.02.2014 року державним виконавцем Бабушкінського ВДВС ОСОБА_12 винесено постанову про накладення арешту на все майно, що належало його матері ОСОБА_7 . ОСОБА_12 після накладення арешту був проінформований листом з Солонянського районного суду Дніпропетровської області, що зазначене рішення, яке послугувало підставою накладення арешту, є підробленим, проте останній вказаний факт проігнорував.
Також ОСОБА_8 підробив рішення Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької області і на підставі вказаного рішення 22.09.2014 року державним виконавцем Індустріального ВДВС ОСОБА_13 була винесена постанова про накладення арешту на все майно, що належить його матері.
Його мати неодноразово писала звернення за фактом неправомірних дій свого сина ОСОБА_8 та державних виконавців. На даний час його брат шахрайським шляхом заволодів нерухомим майном, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 , а також отримує прибуток з підприємницької діяльності ТОВ «Агропромислове підприємство Восход», яке останній також неправомірно використовує в своїх інтересах.
В ході досудового розслідування допитано свідка ОСОБА_14 , яка показала, що з серпня 2008 року по теперішній час вона проживає зі співмешканцем ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_1 . В серпні 2008 року вони всі разом переселись в будинок АДРЕСА_1 . В березні 2008 року вона познайомилась з ОСОБА_7 , яка була вже хвора і на той час вона перенесла 2 інсульти, і була частково паралізована ліва сторона, рукою вона зовсім не могла керувати, дуже важко було пересуватись.
В останні 4 роки ОСОБА_7 зовсім була лежача і самостійно не пересувалась, тільки за допомогою сина або її доглядальниці. Коли остання стала лежача, їй була оформлена перша група інвалідності. Коли вони з чоловіком ходили на роботу, з ОСОБА_7 залишалась з доглядальница. Останній рік перед смертю у ОСОБА_7 дуже сильно погіршилась розумова діяльність в наслідок хвороби, вона стала агресивною, у неї були провали в пам`яті, вона не впізнавала свого молодшого сина, називала його іменем чоловіка.
ОСОБА_8 дуже рідко навідував матір, сам особисто їй не дзвонив. Останні півроку перед смертю він до неї приїжджав декілька разів зі своїм охоронцем кавказької зовнішності, як його звати не відомо. ОСОБА_8 просив мати, щоб вона йому подарувала свою базу, на що вона категорично відмовляла.
22.02.2021 року слідчим винесено постанову про визнання нежитлових приміщень № 17, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000019.
Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що право власності на нежитлові приміщення АДРЕСА_2 , набуті кримінально протиправним шляхом, у зв`язку з чим з метою запобігання можливості їх пошкодження, псування, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження, слідчий просила накласти арешт на вказане нерухоме майно та заборонити будь-яким особам відчужувати зазначене майно, розпоряджатися ним та використовувати його.
Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримала та просила його задовольнити.
Власник майна в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся, про причини неявки не повідомив.
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Вислухавши слідчого, дослідивши клопотання із доданими до нього матеріалами, матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000019 від 14.01.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Постановою старшого слідчого в ОВС слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 22.02.2021 року нежитлові приміщенні АДРЕСА_2 , визнані речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000019 від 14.01.2021 року.
За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти Росії» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
З огляду на зазначене, приймаючи до уваги, що постановою старшого слідчого в ОВС слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 22.02.2021 року нежитлові приміщенні № 17, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , визнані речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000019 від 14.01.2021 року, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки надані докази дають підстави зробити висновок, що вищезазначене нерухоме майно є предметом кримінально-протиправних дій та є набутим в результаті вчинення кримінального правопорушення. Крім того, визнання вказаного нерухомого майна речовим доказом відповідає вимогам ст. 98 КПК України, тому відповідно до п. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України є підстави для накладення арешту з метою забезпечення речового доказу та запобігання можливості його відчуження.
Слідчий суддя, при вирішенні питання про арешт майна, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, враховує: достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб.
Також слідчий суддя вважає, що в даному випадку таке обмеження права власності на даному етапі досудового розслідування є розумним та співмірним завданням кримінального провадження.
При цьому необхідно відмітити, що відсутність повідомлення про підозру в кримінальному провадженні не позбавляє слідчого права звернутись з клопотанням про арешт майна для забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні, про що йдеться в статті 170 КПК України.
Наявність цивільного позову в рамках даного кримінального провадження слідчим суддею не встановлена.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000019 від 14.01.2021 року задовольнити.
Накласти арешт на нежитлові приміщення № 17, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши будь-яким особам відчуження, користування та розпорядження вказаним нерухомим майном.
Виконання ухвали про арешт майна доручити старшого слідчому в ОВС слідчому СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1