Справа №195/815/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.06.2021 року смт.Томаківка Дніпропетровської області
Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Томаківка кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08.04.2021 року за № 0000044 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Преображенка, Томаківського району Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, на утриманні нікого не має, не працює, який не зареєстрований але фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 16.03.2021 року Томаквський районим судом Дніпропетровської області за ч.1 ст. 162 КК України до 1 року обмеження волі.На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2, ст. 162 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_5 ,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше судимим за вчинення незаконного проникнення до житла, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, повторно вчинив злочин.

Так, 04 квітня 2021 рокуо 18 годині 25 хвилин, перебував поблизу території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього раптово виник умисел на порушення недоторканності житла, шляхом незаконного проникнення до будинку особи на території вказаного вище домоволодіння, в якому проживає та яке перебуває у власності ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел на порушення недоторканності житла, а саме: на незаконне проникнення до житла особи, ОСОБА_3 в той же день, тобто 24 лютого 2021 року о 18 годині 30 хвилин, всупереч волі законного володільця ОСОБА_5 та без його дозволу, за відсутності визначених законом підстав та в порушення встановленого законом порядку, за відсутність будь-яких причин для порушення недоторканості житла, діючи умисно, повторно, незаконно, протиправно, відкрив хвіртку воріт, вторгся на територію огородженого домоволодіння АДРЕСА_2 , після чого підійшов до житлового будинку, де із застосуванням сили до володільця домоволодіння ОСОБА_5 , яка виразилась у нанесенні 2 ударів останній в область голови та погрозі продовження своїх протиправних дій, та розуміючи, що володілець домоволодіння наголошує про незаконне проникнення, послідовно продовжуючи свій злочинний умисел на незаконне проникнення до житла особи, усвідомлюючи, що порушує його недоторканність, долаючи перешкоду, шляхом застосування фізичної сили відштовхнув в сторону ОСОБА_5 та пройшов через дерев`яну лутку дверей в середину приміщення будинку, тобто незаконно проник до житла особи вказаного домоволодіння, чим грубо порушив ст. 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи.

Умисні дії ОСОБА_3 судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 162 КК України, тобто порушення недоторканності житла, а саме незаконне проникнення до житла особи, вчинене із застосуванням насильства.
В судовому засіданні обвинувачений погоджуючись з вищенаведеними обставинами, вину визнав, розкаявся, попросив вибачення в потерпілої. Пояснив, що проживав раніше разом з потерпілою ОСОБА_5 проте коли вона його не впустила в будинок, він вибив двері та вдарив її. Просить суворо його не карати, непозбовляти волі
Потерпіла ОСОБА_5 підтвердила вищенаведені обставинами, що викладені в обвинувальному акті, та пояснила що ОСОБА_3 , вибив їй двері в будинку, після чого вдарив їй, через що вона була змушена переховуватись від нього у своїх сусідів.
Заслухавши думку учасників судового провадження, які визнали фактичні обставини злочину і не оспорюють, пересвідчившись в правильності розуміння учасниками судового провадження змісту фактичних обставин злочину, в добровільності їх позиції, роз`яснити обмеження, щодо оскарження таких обставин, суд визнав у відповідності до ч. 3 ст.349 КПК України, недоцільним дослідження доказів на підтвердження фактичних обставин справи та обмежитись лише допитом обвинуваченого та допитом потерпілої, дослідженням відомостей, що характеризують особу обвинуваченого. Окрім того це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 К. (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Суд, оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочину, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту якого він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі його самовикриття.
Судом встановлено, що обвинувачений на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується по місцю проживання, що підтверджується відповідними довідками лікарів та характеристикою з органів місцевого самоврядування.
Відповідно до вимог ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку і прийшов до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні.
До обставин, пом`якшувальних покарання ОСОБА_3 суд відносить його активне сприяння розкриттю злочину.
До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд відносить вчинення злочину особою повторно
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчинення злочину, який згідно ст. 12 КК України є нетяжким, особу обвинуваченого ОСОБА_3 який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обвинувачений є суб`єктом інкримінованого йому злочину, оскільки є осудною та повнолітньою особою.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Суд, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 особу обвинуваченого, який раніше судимий, на шлях виправлення не став, з метою його перевиховання та упередження скоєння злочинів в подальшому, суд вважає необхідним обрати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі;
На підставі ч.1 ст.71 КК України шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 16.03.2021 року визначити ОСОБА_3 остаточну міру покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1