Справа № 760/3602/21
Провадження № 1-кс/760/4244/21
УХВАЛА
СЛІДЧОГО СУДДІ

03 червня 2021 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про самовідвід слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_3 у справі щодо розгляду скарги ОСОБА_4 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України,-

В С Т А Н О В И В :

У провадження слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_3 перебуває скарга ОСОБА_4 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальні правопорушення, вчинені суддею Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_5 за його заявою від 09.02.2021, вих. №4218/09 (справа №760/3602/21, провадження №1-кс/760/1238/21).
Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_3 заявила самовідвід у цій справі, оскільки з поданої скарги вбачається, що слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_3 є колегою судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_5 , що може викликати сумнів у неупередженості слідчого судді при розгляді скарги ОСОБА_4 .
Особи, які беруть участь у вказаному провадженні та особа, яка заявила самовідвід, у судове засідання не з`явились.

Дослідивши подану заяву про самовідвід, суддя приходить до наступного.

У кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня норма, яка б передбачала відвід (самовідвід) судді, однак діючі КПК України, ЦПК України та КАС України мають відповідні статті, що регулюють порядок та підстави відводу (самовідводу) судді, а тому при розгляді даної зави про самовідвід слід застосувати аналогію права.

У відповідності до ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадження:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Частина 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах "Piersac vs Belgium, Grieves vs UK"). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ у справі "Le Comte, Van Leuven iMeyere vs Belgium", суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п. 26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" ("Wettstein v. Switzerland") та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" ("Castillo. Spain"), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

У справі "П`єрсак проти Бельгії" ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами проявів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

Отже вважаю, що викладені в заяві про самовідвід обставини є обґрунтованими та достатніми для її задоволення.

Керуючись статтями 75, 76, 80-82 КПК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, суддя,

У Х В А Л И В:
Задовольнити заяву слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_3 про самовідвід у розгляді скарги ОСОБА_4 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР (справа №760/3602/21, провадження №1-кс/760/1238/21).
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1