Справа № 128/4106/16-к
УХВАЛА

23 липня 2021 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці об`єднане кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2, 3 ст. 27, ч. 5 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч. ч. 1,3 ст. 357 КК України, ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185 КК України, ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2, 3 ст. 27, ч. 5 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч. ч. 1,3 ст. 357 КК України, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 296 КК України.

В судовому засіданні, в зв`язку з закінченням строку тримання під вартою ОСОБА_6 , а також необхідністю продовження розгляду кримінального провадження по суті, прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, яке мотивовано тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2, 3 ст. 27, ч. 5 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч. ч. 1,3 ст. 357 КК України. Крім того перебуваючи на запобіжному заходу у виді домашнього арешту, обвинувачений знову вчини 9 епізодів крадіжок, в рамках якого іншого кримінального провадження, яке об`єднано з первинним кримінальним провадженням, що свідчить про схильність обвинуваченого до скоєння злочинів та неефективність застосування інших запобіжних заходів.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували щодо клопотання прокурора, заявивши в свою чергу клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, оскільки на теперішній час будь яких ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, не існує або такі відпали взагалі. Захисник ОСОБА_5 також просила врахувати, що обвинувачений має на утриманні неповнолітню дитину, постійне місце проживання та не має наміру вчинити тиск на свідків та уникати явки до суду. Просила змінити міру запобіжного заходу на домашній арешт.

Прокурор заперечував щодо зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , посилаючись на ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_10 щодо зміни запобіжного заходу не заперечив.

При вирішенні клопотань прокурора та захисника суд зазначає наступне.

На підставі статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, і з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 року установлено з 12.03.2020 року до 31.08.2021 року на усій території України карантин. В зв`язку з встановленням карантинних заходів заборонені залізничні, авіа-та автобусні міжміських та міжобласні пасажирські перевезення, а також робота метрополітенів, запроваджено обмеження щодо звичайного режиму руху міського електричного (трамвай, тролейбус) та автомобільного транспорту. Згідно з рекомендаціями МОЗ громадянам серед інших заходів запропоновано залишатися вдома, тримати дистанцію, дбати про власну безпеку.

Законом України «Про внесення зміни до пункту 20-5розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набув чинності 23.04.2020 року, пункт 20-5 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України викладено у редакції, яка передбачає, що під час досудового розслідування та під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою подається не пізніше ніж за десять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. У разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Враховуючи вказані нормативні положення, беручи до уваги, що до закінчення строків тримання під вартою обвинуваченого неможливо колегіально розглянути клопотання про продовження або зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд доходить висновку про необхідність вирішення питання щодо строків тримання обвинуваченого під вартою головуючою колегії по справі одноособово.

Заслухавши думку учасників процесу, оглянувши матеріали обвинувального акта та додатки до нього, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та відмову в задоволенні клопотання захисника з огляду на наступне.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.01.2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 28.03.2021 року.
В подальшому, ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 26.04.2021 року строк дії запобіжного заходу продовжено до 25.06.2021 року.
Вирішуючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

При цьому, суд враховує, що ОСОБА_6 , серед іншого, обвинувачується, в тому числі, у скоєнні тяжкого злочину та перебуваючи на волі може, з метою уникнення від покарання, незаконно впливати на потерпілих та свідків або переховуватися від суду.

Таким чином, суд вважає, що є достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 може допустити невиконання процесуальних обов`язків, покладених на нього в зв`язку зі статусом обвинуваченого.

Відтак, для запобігання вказаним ризикам, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст.2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, суд вважає виправданим тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою та недостатнім застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України - не встановлено.

При цьому судом, враховано вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_6 та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, а тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, як такого, що недостатній для запобіганню ризиків та забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Виходячи з того, що на даний час триває судовий розгляд даного об`єднаного кримінального провадження, суд, з`ясувавши думку учасників кримінального провадження, вважає за необхідне продовжити термін тримання під вартою ОСОБА_6 строком на 60 діб.

Також, враховуючи вимоги норм розділу ІІ КПК України, зокрема, ст. ст. 177,183,199, а також вищевказані обставини та час надходження обвинувального акта до суду, суд вважає, що більш м`які заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду даного кримінального провадження.

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт не підлягає до задоволення по причині недоведеності та необгрунтованості.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 327, 331, пункт 20-5 розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 - задоволити.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у виді тримання під вартою продовжити на строк 60 діб, тобто, до 21 вересня 2021 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи діб з моменту її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1