Провадження №1-кп/522/2260/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001400 від 02.07.2021 року стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Молдови, молдована, громадянина Республіки Молдови, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,
ВСТАНОВИВ:
30.06.2021 року приблизно о 19 годині 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував за адресою: м. Одеса, ринок «Привоз», де підійшов до раніше не знайомої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в руках у якої знаходився мобільний телефон «НТС one», в корпусі білого кольору.
В цей час у ОСОБА_3 виник протиправний умисел спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, та предметом свого протиправного посягання він визначив мобільний телефон марки «НТС one», належній ОСОБА_4 .
Реалізуючи свій протиправний умисел спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_4 , та під приводом необхідності терміново зателефонувати, попросив у неї мобільний телефон «НТС one», в корпусі білого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 1600 (одна тисяча шістсот) гривень, після чого ОСОБА_4 добровільно передала ОСОБА_3 свій мобільний телефон.
ОСОБА_3 отримавши шахрайським шляхом мобільний телефон «НТС one», який він не мав на меті повертати власнику, покинув місце вчинення кримінального проступку, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 1600 (одна тисяча шістсот) гривень.
Таким чином, встановлені достатні підстави вважати винним ОСОБА_3 , у вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, за кваліфікуючими ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
Так, відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, є кримінальним проступком.
Положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
Згідно з ч. 1 ст. 382 КПК України, суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок. А відповідно до другого речення ч. 2 ст. 382 КПК України, у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Згідно із вимогами ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_3 , складену в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання ОСОБА_3 винуватості у вчиненні проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні. У даній заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості обвинуваченим, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту без його участі.
В матеріалах справи міститься заява обвинуваченого ОСОБА_3 , в якій зазначено, що він володіє українською мовою в повному обсязі, послуг перекладача не потребує.
Також, до обвинувального акту додано письмову заяву потерпілої ОСОБА_4 , відповідно до якої остання також погоджується із розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні.
Отже, враховуючи, що учасники судового провадження не оспорюють встановлені під час дізнання обставини і згодні з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду, за відсутності учасників судового провадження), про що свідчать відповідні їх письмові заяви, які додані до обвинувального акту, суд, вивчивши обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 та додані до нього матеріали, які містять належні, допустимі, достовірні та достатні докази, оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України, дійшов висновку про відсутність необхідності призначати розгляд у судовому засіданні обвинувального акта, викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, та про наявність підстав для ухвалення вироку стосовно ОСОБА_3 у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду, за відсутності учасників судового провадження).
Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України.
Розглянувши обвинувальний акт, перевіривши долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 , інтереси якого представляє захисник ОСОБА_5 , обставини вчинення кримінального поступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.
Таким чином, суд визнає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, та кваліфікує його дії за ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, який є громадянином Республіки Молдови, має середню освіту, офіційно не працевлаштований, фактично проживає в м. Одеса, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, дані про те, що останній значиться у лікаря на наркологічному та психіатричному обліку в матеріалах кримінального провадження відсутні, та те, що він обвинувачується у вчиненні кримінального проступку.
Заподіяна проступком майнова шкода усунута шляхом повернення потерпілій викраденого майна.
Майно потерпілій повернуто та до обвинуваченого претензій будь-якого характеру, в тому числі матеріального, не має.
Як обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального проступку.
Обставини, які обтяжують покарання не встановлені.
За вчинення проступку, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 190 КК України, передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років.
Найбільш м`яким покаранням, яке передбачено за вчинений ОСОБА_3 проступок, є штраф.
Відповідно до абз. 4 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, призначаючи покарання у виді штрафу або виправних робіт і визначаючи розмір та строки відповідного покарання, суди мають враховувати майновий стан підсудного, наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, батьків похилого віку тощо.
Таким чином, з урахуванням майнового стану обвинуваченого суд доходить висновку, що покарання у виді штрафу в даному конкретному випадку буде надмірним тягарем для обвинуваченого та не відповідатиме меті покарання, оскільки він офіційно не працевлаштований. Крім того, покарання у виді виправних також не може бути призначене, оскільки обвинувачений офіційно не працевлаштований, а даний вид покараннявідбувається за місцем роботи засудженого.
Покарання у виді обмеження волі є найбільш тяжким порівняно з іншими видами покарання, передбаченими ч. 1 ст. 190 КК України.
Відповідно ст. 56 КК України, громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування. Громадські роботи встановлюються на строк від шістдесяти до двохсот сорока годин і відбуваються не більш як чотири години на день. Громадські роботи не призначаються особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби.
Враховуючи обставини кримінального проступку, особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, тому виплатити штраф або виконувати виправні роботи не матиме змоги, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 190 КК України, яке суд вважає достатнім для попередження нових злочинів, а саме у виді громадських робіт, оскільки, на думку суду, його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.
Процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням експертиз відсутні та цивільний позов не заявлено.
Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 50, 56, 65, 190 КК України, ст. 100, 302, 367-371, 373, 374, 376, 381-382, 395, 532 КПК України,

УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.
Речові докази по справі:
- мобільний телефон марки «НТС one», в корпусі білого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який належить потерпілій ОСОБА_4 , вважати повернутим його власнику.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Копію вироку надіслати учасникам судового провадження не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення.

Суддя Приморського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1