Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/188/21 Слідчий суддя ОСОБА_1
Категоріяст. 289 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2021 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 квітня 2021 року, якою стосовно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, громадянина України, із середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, в останній раз:
- 07.06.2018 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст., 185, ч, 3 ст. 185, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі на З роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки;
- 17.12.2018 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185, ч, 3 ст.15, ч.3 ст. 185, ч.1 ст.263, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки;
- 09.06.2020 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004014 від 27.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України направлено до Кременчуцького міськрайонного суду Полтавської області, на даний час обвинувальний акт знаходиться на розгляді в суді;
- 01.03.2021 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000063 від 25.01.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України направлено до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області, на даний час обвинувальний акт знаходиться на розгляді в суді.

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000153,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України строком на 59 днів, а саме з
з 12 години 00 хвилин 08 квітня 2021 року до 06 червня 2021 року, з визначенням застави у сумі 90800 грн.,
В С Т А Н О В И Л А:

Заступник начальника СВ відділення поліції № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_9 , звернувя до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні СВ відділення поліції № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000153,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Органом досудового розслідуванням ОСОБА_8 повідомлено про підозру в тому, що він перебував у гостях у свого знайомого ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 . Перебуваючи у гостях, в приміщенні гаражу, який розташований на території вище зазначеного домоволодіння ОСОБА_8 виявив вантажний фургон марки «MERCEDES-BENZ» моделі «Sprinter 308 CDI» білого кольору, р.н. НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить батькові ОСОБА_10 ОСОБА_11 .
В цей час, з корисливих мотивів, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на повторне незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.
З метою реалізації свого злочинного задуму та ефективного вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом, в той час коли ОСОБА_10 , перебував у спальній кімнаті, ОСОБА_8 , переконавшись що його дії непомітні, таємно повторно викрав ключі від навісного замка гаража та ключі від замка запалення автомобіля.
Так, 06.04.2021 року, приблизно о 03:00 годині, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 , діючи згідно свого злочинного задуму, з метою заволодіння чужим майном, підійшов до воріт гаражу зі сторони вулиці Київської та за допомогою раніше викраденого, непомітно для ОСОБА_10 , ключа відчинив навісний замок воріт, та проник до гаражу, який є сховищем.
Продовжуючи свої злочинні дії, переконавшись, що його дії непомітні третім особам та ОСОБА_10 , ОСОБА_8 відчинив дверцята вантажного фургона марки «MERCEDES-BENZ» моделі «Sprinter 308 CDI» білого кольору, р.н. НОМЕР_1 , які були не зачинені та сів до салону.
Реалізуючи свій злочинний задум до кінця, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою заволодіння чужим майном, ОСОБА_8 за допомогою ключа раніше викраденого, непомітно для ОСОБА_10 , привів в робочий стан двигун вище зазначеного транспортного засобу.
В подальшому, керуючи транспортним засобом ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на свій власний розсуд, тим самим незаконно повторно заволодів транспортним засобом марки «MERCEDES-BENZ» моделі «Sprinter 308 CDI» білого кольору, р.н. НОМЕР_1 , спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму близько 200 000 гривень.
Тобто, ОСОБА_8 підозрюється у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України, - незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище.

Ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого та підозрюваному
ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, з визначенням розміру застави.
Ухвала мотивована тим, що ОСОБА_8 на шлях виправлення не став, відповідних висновків для себе не зробив, продовжив злочинну діяльність, підозрюється у вчиненні ряду корисливих злочинів проти власності, під час звільненнявід відбування покарання з іспитовим строком, а тому є достатні підстави вважати, що за відсутності постійного джерела прибутку ОСОБА_8 може продовжити злочинну діяльність.
Вважає, що слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів передбачених ч. 1 ст.176 КПК України не може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам передбаченим пунктами п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та/або суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, а тому підозрюваному ОСОБА_8 необхідно застосувати міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи, що ОСОБА_8 , не вказав постійного джерела доходу, схильний до асоціальної поведінки та вчинення нових злочинів. Крім того підозрюваний чітко усвідомлює, що він вчинив злочин та з метою уникнення від відповідальності за злочин, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі, на строк до 8 років із конфіскацією майна, або без такої, дає підстави вважати, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду при цьому продовжуватиме свою злочину діяльність.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою її підзахисному обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем його проживання.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що сторона обвинувачення не довела актуальність визначених нею ризиків, які стали підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, на даний час не допитаний потерпілий . Заяву про вчинення злочину подано його сином ОСОБА_10 , який подав до суду заяву про відсутність претензій до підозрюваного ОСОБА_8 .

ОСОБА_8 працює з 26 січня 2021 року, має постійне місце проживання та реєстрації, подав до суду позитивну характеристику з місця роботи, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, які проживають разом з ним. Зауважує, що до цього часу відносно ОСОБА_8 не винесено жодного нового вироку, а тому вказувати, що останній не став на шлях виправлення передчасно.

ОСОБА_8 завжди з`являється на виклик слідчого та суду, двічі прийшов до суду для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 ,яка підтримала апеляційну скаргу та просили обрати її підзахисному запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем його проживання, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та вважає, що слідчий суддя обґрунтовано застосував до ОСОБА_8 запобіжний захід, саме у вигляді тримання під вартою, перевіривши матеріали клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, які надійшли із районного суду та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення,з таких підстав.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Проте, враховуючи обставини справи, апеляційний суд вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому, колегія суддів оцінює суворість можливого призначеного покарання ОСОБА_8 в подальшому та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

В суді апеляційної інстанції сторона захисту вказувала на необґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ризик переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та/або суду продовжує існувати та обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку.

На думку колегії суддів про наявність вказаного ризику свідчить, що ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, однак належних висновків не зробив та на шлях виправлення не став.

Також, на думку колегії суддів у ОСОБА_8 наявний ризик вчинення інших кримінальних правопорушень оскільки останній будучи раніше неодноразово судимим в тому числі за злочини проти власності, реально відбував покарання, маючи не зняті та непогашені судимості під час іспитового строку вчинив нові злочини, що свідчить про стійку спрямованість злочинних намірів, бажання жити за чужий рахунок.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілого слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків та потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Що стосується тверджень захисника про те, що до ОСОБА_8 можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою,то такі доводи захисника на переконання колегії суддів не спростовують висновок судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про обрання щодо

ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.

Доводи захисника щодо пом`якшення обраного запобіжного заходу з підстав наявності у нього місця проживання, неофіційної роботи та малолітнього сина колегією суддів не можуть бути враховані оскільки вказані обставини жодним чином не вплинули на поведінку

ОСОБА_8 та не призвели до його виправлення.

Отже, доводи про необхідність скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 та зміні запобіжного заходу на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою - колегією суддів не можуть бути задоволено, оскільки у нього наявні високий ризик можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, впливу на свідків, та наявний високий ризик вчинення інших (нових) кримінальні правопорушення.

Крім того, відповідно до ст. 12 КК України ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення,за місцем проживання характеризується негативно.
Також, необхідно зазначити, що метою застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
А тому, належна поведінка підозрюваного ОСОБА_8 на досудовому слідстві не може бути забезпечена шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та не зможе запобігти спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинення нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи наведене, беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, а також те, що інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою - не забезпечить виконанням підозрюваним процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисту про необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
Таким чином підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, згідно п. 175, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Також, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Крім того, слідчий суддя на стадії обрання запобіжного заходу не перевіряє правильність кваліфікації дій підозрюваного, наявність та достатність доказів для визнання вини чи питання допустимості доказів.
У справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, в якому він обвинувачується, а пред`явлена обвинувачення, є вірогідним та достатнім для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

На думку колегії суддів, слідчий суддя задовольняючи подання слідчого та застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обґрунтовано зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, так і про існування ризиків запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідка; вчинити нові кримінальні правопорушення.
Дані обставини свідчать про наявність передбачених законом підстав для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Відмовляючи апелянту у задоволенні його апеляційної скарги колегія суддів враховує обставини, визначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: повідомлення ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 289 КК України. Враховує вагомість наявних доказів доданих слідчим до матеріалів клопотання, а саквмеи: заява від 06.04.2021 року, гр. ОСОБА_10 , про незаконне заволодіння транспортним засобом; протокол огляду місця події від 06.04.2021 року, у ході якого оглянуто місце вчинення злочину; протокол огляду місця події від 06.04.2021 року, у ході якого було виявлено та вилучено автомобіль MERCEDES-BENZ» моделі «Sprinter 308 CDI» білого кольору, р.н. НОМЕР_1 ; протокол огляду місця події від 06.04.2021 року, у ході якого було виявлено та вилучено комплект ключів від замку запалення до автомобіля MERCEDES-BENZ» моделі «Sprinter 308 CDI» білого кольору, р.н. НОМЕР_1 ; протокол огляду місця події від 06.04.2021 року, у ході якого було виявлено та вилучено комплект ключів від навісного замка приміщення гаража, де зберігався автомобіль MERCEDES-BENZ» моделі «Sprinter 308 CDI» білого кольору, р.н. НОМЕР_1 ; показання свідка ОСОБА_10 ; показання свідка ОСОБА_12 ; показання свідка ОСОБА_13 ; показання свідка ОСОБА_14 ; повідомлення про підозру ОСОБА_8 , та іншими доказами в їх сукупності.
При цьому суд не бере до уваги письмову заяву ОСОБА_10 , рро відсутність у нього претензій до підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки він не є власником транспортного засобу.
Отже, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності застосування на початковому етапі досудового розслідування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання його під вартою.
Наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім процесуальних обов`язків і надасть йому змогу переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою зміни їхніх показань; вчинити інше кримінальне правопорушення.
На даний час наявні достатні підстави вважати, що за матеріалами даного кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України,а інші, більш м`які запобіжні заходи (домашній арешт/особисте зобов`язання), на думку колегії суддів не забезпечать запобігання встановленим ризикам та виконанню підозрюваним процесуальних обов`язків, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 квітня 2021 року необхідно залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 квітня 2021 року, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000153,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України строком на 59 днів, а саме з 12.00 год.08 квітня 2021 року до 06 червня 2021 року, з визначенням застави у сумі 90800 грн., - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4