Справа № 509/4293/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року смт. Овідіополь
Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000573 від 02.06.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Іллічівськ Одеської області, громадянина України, українця, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працевлаштований, освіта середня спеціальна, не одружений, проживає в цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню дитину, в силу ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,
а також цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 87373 грн. 58 коп. та моральної шкоди в розмірі 100000 гривень, -

ВСТАНОВИВ:
02.06.2017 року приблизно о 13 год. 50 хв. обвинувачений ОСОБА_6 , будучи водієм, порушив пункти: 1.5, 2.3б), 12.1, 12.6г), 13.1 «Правил дорожнього руху» України, які зобов`язують водія:
п.1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
п.2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
п.12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;
п.12.6 Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю:
ґ) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.
п.13.1 Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Так, в зазначений день та час обвинувачений ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «Шкода Октавія», д.р.н. НОМЕР_1 , що зареєстрований на ОСОБА_9 , рухався в умовах необмеженої видимості по асфальтованому, сухому, дорожньому покриттю автодороги «Одеса-Чорноморськ», де організований двосторонній рух і проїзна частина має дві смуги руху у напрямку м.Чорноморськ і одну смугу руху у напрямку м.Одеса, які позначені відповідною дорожньою розміткою 1.1 (поділяє зустрічні смуги) і 1.5 (позначає попутні смуги), із невстановленою швидкістю, що перевищувала 100 км/год, з боку м.Одеса у напрямку м.Чорноморськ, у лівій смузі свого напрямку руху.
Наближаючись до закруглення дороги ліворуч, поблизу перехрестя із дорогою до с.Сухий Лиман Овідіопольського району Одеської області, обвинувачений ОСОБА_6 своєчасно не зменшив швидкість руху керованого автомобіля для безпечного проїзду ділянки дороги позначеної попереджувальними знаками 1.2. "Небезпечний поворот ліворуч" та 1.4.2 "Напрямок руху", хоча мав можливість і зобов`язаний був це зробити, чим виявив злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків легковажно розраховував на їх відвернення, а саме: рухаючись на небезпечній ділянці із перевищенням дозволеної поза населених пунктів швидкості та свідомо створюючи своїми діями небезпеку у русі для інших учасників, обвинувачений ОСОБА_6 заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації не вжив, займаючи без необхідності ліву смугу руху, швидко наблизився до невстановленого органами слідства автомобіля "Санг Йонг" під керуванням водія, особу якого не встановлено, який рухався попереду у попутному напрямку у лівій смузі, зі швидкістю близько 70-80 км/год та автобусу "БАЗ А079.20", д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 , який зі швидкістю близько 60 км/год рухався попереду, у попутному напрямку, у правій смузі, при цьому, вкрай уважним не був, невірно оцінив дорожню обстановку, яка склалася, через значне перевищення швидкості не дотримався безпечної дистанції до автомобіля "Санг Йонг", що рухався попереду, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру своєчасно безпечно не зменшив швидкість руху, вдавшись до екстреного гальмування, через що не впорався з керуванням, виїхав на праву попутну смугу руху, де допустив зіткнення передньою правою бічною частиною автомобіля «Шкода Октавія», д.р.н. НОМЕР_1 , із задньою лівою бічною частиною автобусу "БАЗ А079.20", д.р.н. НОМЕР_2 , після чого, втративши керування та рухаючись у заносі, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1., виїхав на зустрічну половину проїзної частини, де допустив зіткнення передньою правою частиною свого транспортного засобу із передньою лівою частиною автомобіля "ЗАЗ-1103", д.р.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_11 , який рухався у зустрічному напрямку, зі швидкістю близько 70 км/год.
В результаті ДТП водієві ОСОБА_11 , згідно висновку судово-медичної експертизи №623-1879/2017 від 30.06.2017 року, заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, які перебувають у прямому причинному зв`язку з його смертю, а саме: відкрита черепно-лицева травма: забійні рани голови, переломи кісток носа, перелом верхньої щелепи, крововиливи під м`які мозкові оболонки; закрита травма грудної клітки: переломи 3-10 правих та 2-9 лівих ребер; закрита травма живота: розриви печінки, розрив лівого купола діафрагми; травма кінцівок: синець, садно, забійні рани кінцівок, відкриті переломи кісток правого передпліччя, закритий перелом лівої променевої кістки, відкриті переломи надколінків. Безпосередньою причиною смерті став шок. При судово-токсикологічному дослідженні крові трупа ОСОБА_11 етиловий спирт не виявлений.
Згідно висновку судової авто-технічної експертизи з дослідження обставин ДТП №17-3935 від 06.09.2017 року, водій автомобіля «Шкода Октавія», д.р.н. НОМЕР_1 , обвинувачений ОСОБА_6 належним виконанням вимог пунктів 12.1, 12.6 г), 13.1 Правил дорожнього руху, зберігаючи контроль розташування автомобіля на дорозі, рухаючись на безпечній дистанції за автомобілем "Санг Йонг", мав технічну можливість запобігти зіткненню з автобусом "БАЗ А079.20", і автомобілем "ЗАЗ-1103" і саме його дії знаходяться у прямому причинному зв`язку із ДТП. Водій автомобіля "ЗАЗ-1103" ОСОБА_11 , у свою чергу, належним виконанням вимог пунктів 12.3 ПДР, не мав технічної можливості запобігти зіткненню, з моменту виникнення небезпеки у русі і перебував у аварійній ситуації.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, за обставин викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, надавши показання, що вчинив кримінальне правопорушення при викладених вище обставинах, а саме пояснив, що 02 червня 2017 року допустив порушення правил безпеки дорожнього руху, в наслідок чого його автомобіль викинуло на зустрічну смугу, де сталось зіткнення з автомобілем «ЗАЗ», внаслідок чого загинув водій «ЗАЗ» ОСОБА_11 .. Докази, що маються в матеріалах кримінального провадження не оспорює, як і не оспорює фактичні обставини вчиненого ним злочину. Проти цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 , де він виступає третьою особою, не заперечував.
У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати, не позбавляти права керування транспортними засобами.
Стосовно цивільного позову ОСОБА_8 до ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", в якому він являється третьою особою, пояснив, що проти його задоволення не заперечує.
Потерпілий ОСОБА_8 12.08.2021 року в судовому засіданні цивільний позов, заявлений до ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" підтримав у повному обсязі.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_12 в судове засідання 12.08.2021 року не з`явився, 14.06.2021 року подав до суду письмову заяву про те, що Договір про надання адвокатських послуг №23/1 від 26.01.2021 року було розірвано та адвокати Адвокатського об`єднання "Захист" не є представниками ОСОБА_8 . Минулого судового засідання від 07.06.2021 року представник потерпілого адвокат ОСОБА_12 обставини справи та докази, які в ній є, ним не оспорювались, не заперечував та визнавав не доцільним досліджувати докази по справі в частині обвинувачення ОСОБА_6 . Цивільний позов, заявлений до ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" підтримав у повному обсязі.

Представник цивільного відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, місце та час розгляду справи, в матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, поданий представником цивільного відповідача ОСОБА_13 , в якому просить цивільний позов залишити без розгляду та розгляд справи провести без їх участі.

За згодою учасників судового провадження, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, з врахуванням свідчень обвинуваченого, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому, суд впевнився у правильності розуміння обвинуваченим ОСОБА_6 та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, а також судом було роз`яснено обвинуваченому, учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Заслухавши обвинуваченого, його захисника, потерпілого, думку прокурора, дослідивши письмові докази в частині заявленого цивільного позову та характеризуючих матеріалів відносно обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину є встановленою і доведеною належними і допустимими доказами, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України, є тяжким злочином, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно досудової доповіді та висновку Овідіопольського міськрайонного відділу з питань пробації філії Державної установи "Центр пробації" в Одеській області, щодо вчинення правопорушень обвинуваченим ОСОБА_6 , вважають, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високу небезпеку для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально - виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється, як середній та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, оцінюється, як середній.
Відповідно до абзацу 17 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується позитивно, не одружений, проживає в цивільному шлюбі, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштований, не «Д» обліках у лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше судимий, а саме: 15.05.1998 року Іллічівським міським судом Одеської області за ч.3 ст. 141, ч.3 ст.142, ст.42 КК України (1960 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна;07.12.2005 року Овідіопольським районним судом Одеської області за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, в силу ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд визнає його щире каяття, добровільне відшкодування шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Зваживши у сукупності викладені обставини, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вчинення обвинуваченим тяжкого злочину, відсутність матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого зі сторони потерпілого, особу винного, наявність позитивної характеристики з постійного місця проживання, відсутність не погашеної та не знятої судимості, його сімейний стан, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України слід призначити у межах санкції даної статті у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, із застосуванням ст.75 КК України звільнити його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, так як, на думку суду, виправлення обвинуваченого можливе без відбування призначеного виду основного покарання.
У зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, на обвинуваченого ОСОБА_6 слід покласти обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.
Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим.
Потерпілим ОСОБА_8 заявлено цивільний позов до ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", третя особа ОСОБА_6 , про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 87373,58 грн. та моральної шкоди у розмірі 100000 грн., завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Позов обґрунтовано тим, що 02.07.2017 року внаслідок ДТП водію автомобіля «ЗАЗ-1103» р.н. НОМЕР_3 батькові потерпілого ОСОБА_11 спричинені тілесні ушкодження, від яких він помер в машині швидкої допомоги, потерпілим по даному кримінальному провадженні визнано ОСОБА_8 . Під час ДТП було пошкоджено автомобіль марки «ЗАЗ-1103» р.н. НОМЕР_3 , який належав батьку потерпілого на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 . Вартість матеріальної шкоди пошкодженого транспортного засобу становить 38 000, 00 грн., також потерпілий здійснював витрати пов`язані з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 1 500,00 грн. ( квитанція № QS09063001 від 14.11.2017) та платою за послуги зберігання транспортного засобу в розмірі 4020,00 грн ( квитанція № 8909401 від 14.11.2017) комісія за внесення готівки у розмірі 10,50 грн (квитанція № QS09063003 від 14.11.2017) та 28,14 грн (квитанції № QS08909403 від 14.11.2017). Також просив стягнути з страхової компанії на користь потерпілого витрати на поховання ОСОБА_11 у загальній сумі 49 373, 58 грн, яка складається з: 25 715,00 грн послуги по оформленню підготовки та проведення похоронного ритуалу (рахунок-фактура б/н від 07.06.2017); 193,20 грн витрати на придбання булочка здобна шкільна з повидлом 0,08 УПАК ( товарно-транспортна накладна № Б від 06.06.2017); 13 370,40 грн оплата відповідно до рахунку ресторану «Барселона» ( рахунок № НОМЕР_5 від 07.06.2017); 4000,00 грн ритуальні послуги ОСОБА_11 ( квитанція до прибуткового касового ордера від 07.06.2017); 536,34 грн організація та проведення поховання (рахунок на оплату від 06.06.2017). Загальна сума матеріальної шкоди складає 87 733, 58 грн. Окрім вказаних збитків потерпілому була спричинена моральна шкода внаслідок загибелі батька. В цивільному позові зазначено, що смерть батька для ОСОБА_8 була несподіваною, він був дуже активною людиною, працював, любив життя, не хворів і міг би ще довго жити. Він був опорою для нього у житті, якої йому зараз не вистачає, батько був близькою людиною, підтримував та допомагав йому. Сам факт його загибелі призвів до порушення звичайного способу життя потерпілого, та вимагає від нього додаткових зусиль. В зв`язку з моральним стражданнями в потерпілого значно погіршився стан здоров`я, з`явилась тривога, слабкість, а тому просив стягнути з страхової компанії суму моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. Вказана сума враховує в себе усі страждання, які довелося перенести потерпілому, зокрема: моральні страждання пов`язані із загибеллю батька, порушення звичайного способу життя та негативного впливу на стан здоров`я.

В позові також зазначено, що часткове відшкодування завданої шкоди було здійснено ОСОБА_6 , решта компенсації має бути сплачена страховою компанією згідно чинного законодавства.

Представник цивільного відповідача ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується зворотними поштовими повідомленнями, які повернулися до суду з відмітками про вручення судових повісток, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, надіслав до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому просив суд провести розгляд справи без участі представника страхової компанії. В відзиві представник зазначив, що дійсно, 03.02.1017 року між ОСОБА_6 та ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом № АК/2634938, строк дії якого 05.02.2017-04.02.2018 р. Ліміт відповідальності по майну 100 000,00 грн., по здоров`ю 200 000,00 грн., франшиза 000 грн.. 02.06.2017 року сталася ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням ОСОБА_6 з транспортним засобом під керуванням ОСОБА_11 . Щодо вимоги позивача про відшкодування в сумі 38 000,00 грн. вартості матеріальної шкоди пошкодженого транспортного засобу страхова компанія визнає позовні вимоги в частині стягнення коштів за пошкоджений автомобіль в розмірі 30 360 грн., оскільки вартість ремонту, про яку зазначає позивач перевищує ринкову вартість автомобілю на момент настання ДТП, також наголошують на тому, що жодного доказу в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України щодо вартості відновлювального ремонту до суду не надано. Щодо визнаної суми страхової виплати, вона вирахована згідно ремонтної калькуляції «AUDATEX» № 17-130570 від 20.10.2017 року, де вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 54 237, 06 грн., вартість ремонту із зносом 39 398,93 грн. згідно витягу із «бюлетеня автотоварознавця» вартість транспортного засобу станом на день ДТП становить 38 360 грн., а тому вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу перевищує його ринкову вартість на момент настання ДТП, тобто відшкодовується різниця між вартістю до ДТП та після ДТП (38 360 8 000). Разом з тим представник цивільного відповідача вказує на те, що власником пошкодженого авто є ОСОБА_11 , тож для отримання страхового відшкодування позивачу необхідно надати до суду свідоцтво про спадщину. Щодо вимоги про стягнення коштів, які були потрачені на евакуацію та зберігання на штраф-майданчику, вони безпідставні, оскільки були сплачені добровільно, і чеки не є підтвердженням вартості тих послуг. Вимоги щодо відшкодування витрат на організацію на проведення поховання страхова визнає частково щодо підтверджених сум на 4 000,00 грн. та 536,34 грн. по договору на проведення поховання. Відшкодування поминального обіду не входить до страхових виплат, а тому вказані витрати не можуть бути покладені на страхову. Також представником цивільного відповідача щодо стягнення моральної шкоди у сумі 100 000,00 грн. зазначено, що для виплати страхового відшкодування (моральної шкоди) необхідно встановити питання щодо наявності у покійного батьків, дружини та інших дітей, які також мають право на компенсацію моральної шкоди. З урахуванням викладеного просив суд цивільний позов залишити без розгляду.

Потерпілий ОСОБА_8 , користуючись правом наданим відповідно до ст. 179 ЦПК України подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив наступне. Щодо ремонтної калькуляції «AUDATEX» № 17-130570 від 20.10.2017 року даний документ взагалі не завірений належним чином, а також не має відомостей хто і яким чином її виконував, тому такий документ не повинен братися до уваги, оскільки вважається недопустимим. Щодо твердження представника страхової, що у потерпілого немає прав на отримання коштів за пошкоджений автомобіль без свідоцтва про спадщину. З зазначеним потерпілий не погоджується, та зазначає що нормами законодавства взагалі не передбачається вступ до спадщини по справам аналогічної категорії. Тому твердження відповідача не мають під собою належної аргументації, а такі доводи дають підстави вважати, що це намагання неналежного виконання своїх обов`язків як страховика, відповідно до норм чинного законодавства. У відзиві страхова компанія зазначає, що не погоджується з виплатою матеріальної шкоди у вигляді витрат, які пов`язані з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП, однак надані квитанції підтверджують понесені витрати, та є належним підтвердженням вартості зазначених послуг. У п. 4 відзиву зазначається, що рахунок-фактура № Б/Н від 07.06.2017 не є підтвердженням понесених витрат, а тому необхідно надати чеки. Однак, у п.3.3 відзиву зазначається, що чеки не є підтвердженням вартості послуг, а необхідно було надати розрахунок вартості та /чи рахунок на оплату послуг. Потерпілий вважає, що як квитанції так і рахунок фактура є належним підтвердження того, що ним були понесені витрати на організацію та проведення поховання, всі документи були додані до цивільного позову. Щодо того, що відшкодування поминального обіду не підпадає під дію Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не може бути накладено на страхову компанію, потерпілий вважає, що до структури похоронної обрядовості входять традиційні заходи, пов`язані зі смертю, похованням і вшануванням пам`яті члена сім`ї. Таким чином, проведення поминального обіду входить до обрядових дій, а отже підпадає під поняття «поховання» згідно Закону України «Про поховання та похоронну справу», і саме тому витрати на поминальний обід також повинна відшкодувати страхова компанія. Також у відповіді на відзив потерпілий зазначає, що відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. З урахуванням викладено, потерпілий вважає, що відзив на цивільний позов є необґрунтований, та такий що не підлягає задоволенню.

Від імені та в інтересах потерпілого ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_15 подано клопотання щодо приєднання письмових доказів до справи, в тому числі і звіту № 1203/18 з оцінки вартості матеріальних збитків, нанесених КТЗ ЗАЗ 110307, д.н.з. НОМЕР_3 , пошкодженого внаслідок ДТП. Відповідно до вказаного звіту, вартість матеріальних збитків нанесених власнику об`єкту оцінки ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2006 року випуску, власник згідно свідоцтва про реєстрацію ОСОБА_11 , дійсна станом на дату оцінки становить: 37 417 грн. Ринкова вартість транспортного засобу визначена з використанням витратного підходу, станом на дату оцінки складає 3871 грн.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність обвинуваченого була застрахована ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" згідно полісу № АК/2634938 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 03.02.2017 року.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася в період дії договору і є страховим випадком, внаслідок якого настає цивільно-правова відповідальність, що визнається та не оспорюється представником цивільного відповідача ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" та третьою особою ОСОБА_6 (обвинуваченим по справі).

Відповідно до розписки ОСОБА_8 від 07.08.2017 року останній отримав від ОСОБА_6 грошову суму у розмірі 5000 доларів США у якості часткового погашення суми збитку внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 02.06.2017 року за участю ОСОБА_6 та ОСОБА_11 . Ними обумовлено, що сума, яка підлягає компенсації з вирахуванням суми, яку повинна сплатити страхова компанія, складає 10000 доларів США. Решту суми у розмірі 5000 доларів США ОСОБА_6 зобов`язується сплатити до 07.09.2017 року.

Відповідно до розписки ОСОБА_8 від 07.09.2017 року останній отримав від ОСОБА_6 грошову суму у розмірі 5000 доларів США, як останню частину виплати за збитки, спричинені в результаті ДТП, яка сталася 02.06.2017 року. Загальна сума компенсації склала 10000 доларів США без урахування виплат страховою компанією.

Відповідно до заяви ОСОБА_8 від 07.09.2017 року, посвідченої нотаріально, останній посвідчив той факт, що не має ніяких моральних, майнових та фінансових претензій до ОСОБА_6 стосовно ДТП, яка відбулася 02 червня 2017 року по автодорозі Одеса Чорноморськ, за наслідками якої загинув громадянин України ОСОБА_11 .

Вирішуючи по суті вимоги потерпілого до ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовано нормами КПК України, ЦПК України, ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом - Закон).

Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України шкода, заподіяна особі або майну громадянина, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За ч.2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до положень ст.ст. 9, 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

З долученого до справи поліса обов`язкового страхування №АК/2634938 від 03.02.2017 року слідує, що розмір страхового відшкодування за шкоду заподіяну здоров`ю визначений в 200 000 грн., за шкоду заподіяну майну - 100 000 грн.

При цьому, відповідно до ст. 23 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Таким чином, загальний ліміт відповідальності страховика вказаний у відповідному полісі за шкоду завдану здоров`ю охоплює всі перелічені вище види заподіяної шкоди, з яких шкода, пов`язана із смертю потерпілого, є лише одним з видів.

З матеріалів справи слідує, що потерпілому ОСОБА_8 безпосередньо кримінальним правопорушенням шкода здоров`ю не була спричинена, оскільки він не був учасником дорожньо-транспортної пригоди, за такого - йому була завдана шкода кримінальним правопорушенням лише у зв`язку із смертю його батька ОСОБА_11 .

Згідно з пп. 27.3, 27.4 ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» у 2017 році мінімальна заробітна плата складала у місячному розмірі 3200 гривень.

За такого, ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлює ліміт відповідальності страховика за такий різновид шкоди, заданої життю та здоров`ю, як шкода пов`язана із смертю потерпілого.

Таким чином, загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю потерпілого від злочину за рахунок страховика на користь потерпілого ОСОБА_8 , який є сином померлого ОСОБА_11 становить 3200 грн. х 12 = 38400 грн.

Аналогічно розмір страхового відшкодування матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_8 , спричиненої понесенням витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника ОСОБА_11 , за рахунок страховика становить не більше 38400 грн. (3200 грн. х 12).

Ст.1201 ЦК України передбачає, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про поховання та похоронну справу» поховання - це діяльність відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у межах повноважень, визначених цим Законом, а також суб`єктів господарювання, спрямована на: забезпечення належного ставлення до тіла (останків, праху) померлого (далі тіла); забезпечення права громадян на захоронення їхнього тіла відповідно до їх волевиявлення, якщо таке є; створення та експлуатацію об`єктів, призначених для поховання, утримання і збереження місць поховань; організацію і проведення поховань померлих та/або загиблих (далі померлих); надання ритуальних послуг, реалізацію предметів ритуальної належності.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

З наданих потерпілим копій квитанцій та чеків випливає, що потерпілий поніс витрати на поховання у розмірі 49 373, 58 грн., що перевищує ліміт відповідальності страховика на суму 10973 грн. 58 коп.

При цьому суд погоджується із доводами представника ПрАТ "УСК"Княжа вієнна іншуранс груп" у тому, що витрати, понесені на організацію поминального обіду (13370,40 грн. за ресторан "Барселона" та 193,20 грн. за продукти харчування) не відносяться до витрат з поховання відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Таким чином, витрати понесені ОСОБА_8 на поховання батька мають бути відшкодовані ПрАТ "УСК"Княжа вієнна іншуранс груп" в межах страхового ліміту у сумі 30251,34 грн. (25715 + 4000 + 536,34 = 30251,34).

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Цивільним позивачем 03.04.2018 року до суду подано звіт № 1203/18 з оцінки вартості матеріальних збитків, нанесених власнику КТЗ ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_3 , пошкодженого внаслідок ДТП. Згідно даного звіту вартість матеріальних збитків нанесених власнику об`єкту оцінки ЗАЗ 110307, р.н. НОМЕР_3 , 2006 року випуску, власник згідно свідоцтва про реєстрацію ОСОБА_11 , дійсна станом на дату оцінки становить 37 417 грн. Ринкова вартість вказаного транспортного засобу станом на дату оцінки складає 3 871,00 грн.

Разом з тим, пред`явлення особою вимоги про виплату страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірним, про що зазначено в Постанові від 12 березня 2018 року Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду.

ПрАТ "УСК"Княжа вієнна іншуранс груп" за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Приписи статті 29 та пункту 32.7 статті 32 цього Закону передбачають, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом ТЗ з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Пунктами 1.6 та 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, визначено, що відновлювальний ремонт передбачає здійснення комплексу операцій через заміну складових частин або відновлення справності/роботоздатності ТЗ за формулою визначення вартості ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу ТЗ. Отже, якщо для відновлення пошкодженого під час дорожньо-транспортної пригоди ТЗ ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого ТЗ.

В цивільному позові ОСОБА_8 стверджує про вартість відновлювального ремонту у розмірі 38000 грн. При цьому вартість матеріальних збитків, згідно звіту № 1203/18 становить 37 417 грн., що не перевищує вартість транспортного засобу станом на день ДТП у розмірі 38 360 грн., яка визначена згідно витягу із «бюлетеня автотоварознавця» та подана представником цивільного відповідача.

Будь-яких доказів стосовно вартості ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу ТЗ цивільним позивачем до суду не подано, тому суд не має можливості визначити витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом ТЗ з урахуванням зносу.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом(актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Щодо визнаної суми страхової виплати, вона вирахована згідно ремонтної калькуляції «AUDATEX» № 17-130570 від 20.10.2017 року, де вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 54 237, 06 грн., вартість ремонту із зносом 39 398,93 грн. згідно витягу із «бюлетеня автотоварознавця» вартість транспортного засобу станом на день ДТП становить 38 360 грн., а тому вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу перевищує його ринкову вартість на момент настання ДТП, тобто відшкодовується різниця між вартістю до ДТП та після ДТП (38 360 8 000).

Таким чином, суд приходить до висновку, що з ПрАТ "УСК"Княжа вієнна іншуранс груп", як страховика, на користь ОСОБА_8 підлягає стягненню сума матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу в розмірі 30 360 грн., яка визнається представником цивільного відповідача.

Крім того, судом встановлено, що позивач зазнав збитків з приводу евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 1500,00 грн., що підтверджується квитанцією, доданою до цивільного позову, та також підлягає стягненню з страхової компанії. У стягненні витрат по сплаті за послуги стоянки транспортного засобу у розмірі 4020,00 грн. та комісій за внесення готівки в розмірі 10,50 грн. та 28,14 грн. суд вважає слід відмовити, оскільки компенсація таких витрат не передбачена ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Таким чином, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення цивільного позову ОСОБА_8 та стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" на користь ОСОБА_8 62111,34 (30251,34 + 30360 + 1500 = 62111,34) гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, а також 38400 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Процесуальні витрати на залучення експертів відповідно до ст.124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави, а долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі понесені на залучення експертів становлять в загальному розмірі 12163 грн. 56 коп. та підлягають стягненню на користь держави з обвинуваченого.

Запобіжний захід, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_6 на підставі ухвали слідчого судді від 24.10.2017 року у вигляді особистого зобов`язання, який не скасовано, до набрання вироком законної сили, необхідно залишити без змін, так як обвинувачений з`являвся на всі виклики до суду.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбуття основного покарання з випробовуванням і встановити іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами виконувати окремо та обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_6 у вигляді особистого зобов`язання, до набрання вироком законної сили, залишити без змін.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" на користь ОСОБА_8 62 111 (шістдесят дві тисячі сто одинадцять) грн. 34 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 38 400 (тридцять вісім тисяч чотириста) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині цивільного позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати на залучення експертів в загальному розмірі 12163 (дванадцять тисяч сто шістдесят три) грн. 56 коп.
Речові докази після набрання вироком суду законної сили:
- автомобіль марки Skoda Octavia, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який переданий під зберігальну розписку ОСОБА_6 , вважати повернутим ОСОБА_6 ;
- автомобіль марки ЗАЗ 1103, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , який переданий під зберігальну розписку ОСОБА_8 , вважати повернутим власнику ОСОБА_8 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1