ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/671/18 Номер провадження 11-кп/814/40/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
За участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції з ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23) матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від, 13.02.2018,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання та перерахунок покарання, згідно ч.5 ст. 72 КК України задоволено.

Частково зараховано ОСОБА_7 засудженому вироком апеляційного суду Чернігівської області від 17.10.2002 року строк попереднього ув`язнення з 19.03.2002 по 18.02.2003, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Приймаючи вказане рішення місцевий суд вказав, що задоволенню підлягають вимоги ОСОБА_7 в частині перерахування йому строку перебування під вартою, з 19.03.2002 у до вступу вироку в законну силу, тобто до 18.02.2003, а не по час його прибуття до місця відбування покарання 13.12.2004.

Врахувавши те, що засуджений ОСОБА_7 тримався в місцях попереднього ув`язнення з 19.03.2002 по 18.02.2003, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_7 необхідно цей строк зарахувати відповідно до ст. 72 КК України з розрахунку, що один такий день відповідає 2 дням позбавлення волі.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 прохає ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою зарахувати йому у строк відбування покарання строк тримання його під вартою до прибуття його до колонії.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_7 на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Районним судом вказаних вимог закону було дотримано.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що до Київського районного суду м. Полтави надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування йому судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання з 18.03.2002 по 13.12.2004, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі на підставі Закону № 838-VІІІ.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, що ОСОБА_7 був засуджений вироком апеляційного суду Чернігівської області від 17.10.2002 за ст.ст.115 ч.2 п.п.1,4, 185 ч.2, 194 ч.2, 70 ч.1 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі. Строк відбування покарання постановлено обчислювати з дня затримання 19.03.2002.

Ухвалою Верховного Суду України від 18.02.2003 вирок апеляційного суду Чернігівської області від 17.10.2002 залишено без змін.

Вирок набрав законної сили 18.02.2003.

Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року (справа № 663/537/17 провадження №13-31кс18) щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання):

-якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII);

-якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України);

-таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі;

-якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається;

-якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).

Вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 17.10.2002 ОСОБА_7 засуджений за вчинення злочині до 20.06.2017, та до нього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 19.03.20002. Вирок набрав законної сили 18.02.2003, а тому цей строк підлягає зарахуванню відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

При цьому, у вказаному кримінальному провадженні, за результатами якого ухвалено вирок від 17.10.2002, ОСОБА_7 , хоча і перебував у установі попереднього ув`язнення, проте утримувався там як особа яка відбуває покарання за вироком від 17.10.2002, а не як тимчасово залишена у слідчому ізоляторі у зв`язку з розглядом справи у суді.

З огляду на викладене, рішення районного суду про зарахування ОСОБА_7 в строк покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 17.10.2002, строк попереднього ув`язнення в період з 19.03.2002 по 18.02.2003 включно, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі та відмову в задоволенні вимог засудженого в іншій частині, є правильним, а вимоги апеляційної скарги ОСОБА_7 про зарахування йому у строк покарання строк попереднього ув`язнення, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі по 13.12.2004, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Полтави від, 13.02.2018 щодо нього без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_8 ОСОБА_4