Справа № 369/2538/21
Провадження №1-кс/369/578/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2021 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю захисників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши матеріали скарги захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах: ОСОБА_5 на повідомлення про підозру від 18 грудня 2020 року у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України, у кримінальному провадженні №0000443 від 12.12. 2020 року, -
ВСТАНОВИВ:
До Києво-Святошинського районного суду Київської області звернувся 25.02.2021 адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах: ОСОБА_5 , зі скаргою, поданою в порядку статті 303 КПК України, у межах кримінального провадження №0000443, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.12.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 КК України, на повідомлення про підозру від 18.12.2020.
Обгрунтовуючи подану скаргу, захисник зазначив про необгрунтованість підозри ОСОБА_5 від 18.12.2020, посилаючись на те, що у викладенні об`єктивної сторони кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_5 , сторона обвинувачення апелює до дій, що відбувалися 11 та 12 грудня 2020 р. за адресою: АДРЕСА_1 . Констатуючи ідентичність місця реєстрації ОСОБА_5 з місцем вчинення кримінального правопорушення, скористаємося приписами пункту 6 ст.277 КПК України про стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення в повідомленні про підозру.
За версією сторони обвинувачення ОСОБА_5 разом зі співробітниками охоронної компанії ТОВ «Ратмир» та представників власника будинку прибув за вищезазначеною адресою з метою незаконного проникнення до нього. Якщо орієнтуватися на зміст аналізованого повідомлення про підозру, то метою протиправних дій є незаконне проникнення до житлового будинку з метою подальшого виселення осіб, які там проживали, шляхом застосування насильства або погрозою його застосування. Обґрунтовуючи формулу кримінально-правової кваліфікації дій ОСОБА_5 , слідчий презюмує обізнаність підозрюваного з фактом реєстрації та проживання за цією адресою колективу громадян: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 -Святова ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Отже, результатом правозастовної діяльності представників сторони обвинувачення у кримінальному провадженні № 0000443 від 12.12.2020 р. стало притягнення до кримінальної відповідальності законного володільця житлового приміщення, який до того ж офіційно зареєстрований у цьому домоволодінні. З огляду на це, реалізація особою свого права на проходження до житла нині тлумачиться як кримінальне правопорушення.
Абсурдність процесуального рішення та дій сторони обвинувачення в зазначеному кримінальному провадженні, формалізованих у повідомленні про підозру ОСОБА_5 від 18.12.2020 р. у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 КК України, спонукає до його оскарження в порядку пункту 10 ч.1 ст.303 КПК України.
Так, відведений законодавцем процесуальний строк для оскарження повідомлення про кримінальне правопорушення настав 19.02.2021 р., тобто через два календарних місяця після повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Факт притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності зафіксований у витязі з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000443 від 12.12.2020 р., в якому ідентифікуючі дані цієї особи в статусі підозрюваного фігурують за №7.
Процесуальним аргументом для скасування оскаржуваного повідомлення про підозру є істотне порушення порядку його вручення, регламентованого ст.278 КПК України. Зокрема, в межах проведення процесуальних дій 15.02.2021р., ОСОБА_5 була вручена копія оскаржуваного повідомлення про підозру, яка датована 18.12.2020р. Тобто означене повідомлення було вручене не у день його складення, як того вимагає процесуальний закон.
Додають також і те, що ОСОБА_5 було затримано співробітниками Чайківського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області 12.12.2020 р., а відтак повідомлення про підозру затриманій особі повинно вручатися не пізніше 24 годин з моменту її затримання. Наслідки затримання ОСОБА_5 зафіксовані в експертному дослідженні. №1783 КЗ КОР Львівського обласного бюро судово-медичної експертизи, а сам факт затримання та доставки до Чайківського відділу поліції зафіксовано у журналі обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Чайківського ВП за 12.12.2020р.
На момент складення повідомлення про підозру, слідчим та прокурором було порушено основні засади здійснення кримінального провадження, викладені у ч.2 ст.29 КПК України щодо мови, якою здійснюється кримінальне провадження. Як йдеться в згаданій статті, особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення.
Проте, вимушені констатувати, що ані слідчим ОСОБА_11 , ані прокурором ОСОБА_12 не з`ясовувалось у громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 , якою саме мовою володіє та яку мову розуміє останній. У зв`язку із чим, повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ч.2 ст.162 КК України, було складено українською мовою, хоча зрозумілою для підозрюваного мовою є російська.
З огляду на наведене, стороною обвинувачення було грубо порушено ч.2 ст.29 КПК України, а також право підозрюваного знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують, закріпленого п.1 ч. З ст.42 КПК України.
Окрім істотних процесуальних недоліків в оформленні правового статусу підозрюваного, прокоментуємо зміст підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 КПК України. Як йдеться з повідомлення, зокрема: « ОСОБА_5 та інші підозрювані, порушуючи право потерпілих на недоторканість житла, незаконно проникли через паркан на територію домоволодіння...».
Проте, стороною обвинувачення безпідставно криміналізовані дії ОСОБА_5 , які грунтувалися на нормах чинного законодавства України, зокрема Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Так, ОСОБА_5 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . В порядку абзацу 9 ст. З Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» документом, до якого внесені відомості про місце проживання ОСОБА_5 є посвідка на постійне проживання.
Принципово є і те, що проживання ОСОБА_5 у відповідному житловому будинку, на момент вчинення «кримінального правопорушення» стало наслідком волевиявлення його власника - ТОВ «Кредитні ініціативи». Правовий статус власника був зафіксований у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, який був чинним на момент спірних правовідносин. Своєю чергою, правовідносини володільця ( ОСОБА_5 ) та власника (ТОВ «Кредитні ініціативи») опосередковані Договором оренди житлового приміщення від 07.12.2020 р.
Наведені факти спростовують наявність об`єктивної сторони в інкримінованому кримінальному правопорушенні, оскільки ОСОБА_5 на момент вчинення кримінального правопорушення був фактичним володільцем житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору оренди із власником житлового будинку - ТОВ «Кредитні ініціативи». Тому, ОСОБА_5 потрапив до приміщення житлового будинку на законних підставах.
Також заперечують щодо наявності в діях ОСОБА_5 суб`єктивної сторони складу інкримінованого кримінального правопорушення, яка характеризується прямим умислом. Зокрема, як йдеться у повідомленні про підозру, ОСОБА_5 незаконно проникнув до будинку, «усвідомлюючи, що там зареєстровані та тривалий час проживають ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ». Натомість у ОСОБА_5 , як і у власника будинку, були відсутні відомості щодо зареєстрованих осіб. Так, листом Софіївсько- Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №720 від 20.11.2020р., повідомлено про відсутність інформації про зареєстрованих у вищевказаному будинку осіб.
Окрім цього, після встановлення факту проживання невідомих осіб у будинку,
ОСОБА_5 разом з іншими підозрюваними потрапив в домоволодіння за безпосередньої участі та сприяння працівників поліції, які прибули на місце події, перевірили усі надані документи, підтвердили законність дій ОСОБА_5 і надали дозвіл увійти до будинку. Означене підтверджується, зокрема, рапортом від 11.12.2020р., який фіксує факт виїзду ГРПП поліції до місця події та відеоматеріалами сторони захисту, що фіксують факт заходження до будинку ОСОБА_5 у супроводі працівників поліції.
Таким чином, за наведених обставин, в діях ОСОБА_5 відсутні ключові елементи складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 КК України та свідчить про невмотивованість пред`явленої підозри.
У судовому засіданні захисники ОСОБА_3 , ОСОБА_4 підтримали вимоги скарги, просили її задовольнити.
Дослідивши матеріали скарги, заслухавши учасників судового провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Так, повідомлення слідчого, прокурора про підозру є рішенням, оскарження якого допускається відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.
Таке рішення може бути оскаржено підозрюваним, його захисником чи законним представником після спливу одного місяця з дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.
Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст.276, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного закону.
Отже підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.
Так, відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.
Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.
Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст.278 КПК України). У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст.279 КПК України).
У тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.
Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ст. 303 ч. 1 п. 10 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.
Згідно з положеннями ст. 89 КПК України, визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.
На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття "обґрунтована підозра" як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України"), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.
При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.
Із поданої скарги вбачається, що підставами для скасування повідомлення про підозру захисник вважає те, що у повідомленні про підозру було грубо порушено ч. 2 ст.29 КПК України, а також право підозрюваного знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують, закріпленого п.1 ч.3 ст.42 КПК України.
Свої доводи обґрунтовує тим, що викладені в повідомленні про підозру відомості не підтверджуються належними, допустимими та достовірними доказами.
Як встановлено при розгляді скарги, за своїм змістом повідомлений ОСОБА_5 підозра відповідає вимогам ст. 277 КПК, при врученні повідомлення слідчим були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти переконливого висновку, що ОСОБА_5 був причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України.
У зв`язку із вищевикладеним, слідчий суддя приходить до висновку, що при здійсненні повідомлення про підозру органом досудового розслідування було дотримано вимоги положень ст.ст. 276-278 КПК України, а тому скарга захисника задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 2, 7, 276-278, 303, 304, 309, 372, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні скарги захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах: ОСОБА_5 на повідомлення про підозру від 18 грудня 2020 року у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України, у кримінальному провадженні №0000443 від 12.12. 2020 року відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1