Сарненський районний суд
_________________________________________________
Справа № 571/1082/20
Провадження № 1-кс/572/115/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2021 року м.Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в в м.Сарни заяву адвоката Таргонія про відвід судді Сарненського районного суду Рівненської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000250 за обвинувальним актом Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,-

в с т а н о в и в :

В провадженні Сарненського районного суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження №0000250 за обвинувальним актом Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Адвокат ОСОБА_7 , посилаючись на положення ст..75, 80, 82 КПК України, заявив відвід судді Сарненського районного суду Рівненської області ОСОБА_3 з підстав того, що судовий розгляд розпочато без участі представника цивільного відповідача та продовжено після оголошеного клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, що викликало сумніви у неупередженості судді.

В судове засідання сторони не з`явились, були належним чином повідомленні про дату та час засідання..

Прокурор ОСОБА_8 письмовою заявою заперечив проти задоволення заяви про відвід, просив відмовити.

Адвокат ОСОБА_9 письмовою заявою заперечив проти задоволення заяви про відвід, вказав на відсутність сумнівів щодо упередженості судді.

Дослідивши доводи та підстави заяви, письмові заяви, що надійшли до суду, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право кожної особи на розгляд її справи належним, неупередженим та компетентним судом, що включає в себе право на розгляд справи тим судом, якому довіряють усі особи, які беруть участь у справі.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року,у справі №5-15п12).

У п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.

Суддя місцевого суду здійснює правосуддя у порядку, встановленому процесуальним законом, а також інші повноваження, визначені законом (ст. 23 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»).

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Статтєю 75 КПК України встановлено вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді в кримінальному провадженні.

Так, згідно ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він не є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35КПК України порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Суд вважає за необхідне зазначити, що подання заяви про відвід повинно містити обставини, які б поза розумним сумнівом могли б свідчити про наявність підстав для відводу судді, як і обґрунтовані обставини, передбачених Кримінальним процесуальним законом, яких у заяві не наведено.

Із суті заяви вбачається, що заявник вказує, як на підстави відводу те, що судовий розгляд розпочато без участі представника цивільного відповідача та відсутність даних щодо належного його повідомлення, а також те, що судовий розгляд продовжено після оголошеного заявником клопотання про повернення обвинувального акту прокурору.

Зазначене заявником, не може бути безсумнівною чи беззаперечною правовою підставою для задоволення заяви про відвід.

Відповідно, дійсних обставин щодо особистої зацікавленості або упередженості судді заява про відвід не містить.

Враховуючи, те що підстав для відводу судді, передбачених ст. 75 КПК України, у заяві про відвід не наведено, таких підстав не встановлено і під час розгляду заяви про відвід, що свідчить про відсутність правових підстав, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні такої заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75, 80, 81, 82 КПК України, з урахуванням ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04 листопада 1950 року, Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року "Про незалежність судової влади", -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви про відвід судді Сарненського районного суду Рівненської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000250 за обвинувальним актом Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя