Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/305/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 189 (86-1, 86-2, 144) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2021 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження №000176 за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Кіровського районного суду м. Кірорвограда від 26.01.2021, стосовно
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сарапул Удмуртської АРСР, Росія, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, одруженого, не працюючий без реєстрації, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відбуває покарання в Городищенській ВК № 96 УДПтС Рівненської області, раніше судимого,
- 29.10.1999 року Зачепилівським райсудом Харківської області за ч.3 ст.81, 46 КК України до 3-х років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 1 рік;
- 29.12.2000 року Київським міськсудом за ст.ст.93 п. «є», «б», «і», ст. 206 ч.2, 117 ч.3, 118 ч.2, 42, 43 КК України до 10 років позбавлення волі;
- 25.02.2003 року Червоноградським райсудом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до 10 років позбавлення волі;
- 09.07.2012 року Київським райсудом м. Харкова за ст.115 ч.2 п.13, ст. 185 ч.2 КК України до 11 років позбавлення волі;
визнано винним в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.
На підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 09.07.2012 року і призначено остаточне покарання у вигляді 11 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_9 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 01.04.2015 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Гаврилівка Барвінківського району, Харківської області, громадянина України, неодружений,з середньою спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимий:
-04.03.2015 р. Барвінківським райсудом Харківської області за ч.2, 3 ст.185 КК України до 4-х років позбавлення волі
визнано винним в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 та ч.2 ст.189 КК України і призначено покарання за:
- ч.3 ст.185 КК України - 3 роки позбавлення волі;
- ч.4 ст.189 КК України - 7 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання за сукупністю злочинів призначено 7 років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, яке призначене вироком Кіровоградського районного суду від 12.05.2017 року остаточно призначено покарання у вигляді 14 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 05.08.2015 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Новомиргород Кіровоградської області, громадянина України, без освіти, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючий, зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 та проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст.189 КК України та за ч.3 ст.185 КК України - виправдано за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Стягнуто з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 по 522 грн. 69 коп. судових витрат з кожного.
Цивільний позов ОСОБА_12 задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 2000 грн. на відшкодування завданої матеріальної шкоди солідарно.
Цивільний позов ОСОБА_13 задоволено повністю.
Стягнуто ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_13 2700 грн. на відшкодування завданої матеріальної шкоди та 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди - солідарно.
В задоволенні цивільного позову ОСОБА_14 відмовлено.
Скасовано накладений ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.05.2015 арешт легкового автомобіля марки ВАЗ-21099 ХТА 8620 д.н.з НОМЕР_1 синього кольору, 2001 р.в., що належить ОСОБА_11 (свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 від 01.11.2014), і знаходиться в м.Кропивницькому вул.Панфіловців, 22 (ДП «Кіровоград-Інформ-Ресурси), який повернути ОСОБА_11 , як власнику.
В порядку ст. 100 КПК України визначено питання речових доказів.

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_10 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_15
обвинуваченого ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 .

В апеляційних скаргах:
Адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_16 змінити, на підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 14.01.2015 по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 був затриманий 14.01.2015, оже на думку сторони захисту, з цієї дати необхідно рахувати йому строк попереднього ув`язнення по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Захисник-адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить вирок суду в частині залишення ОСОБА_9 запобіжного заходу тримання під вартою скасувати. Подала клопотання про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до вступу вироку у законної сили.(а.с. 98-99)

Мотивує свої доводи наступним.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.03.2015 року ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався Ленінським районним судом м. Кіровограда 08.05.2015 року, 08.06.2015 року.
Ухвалою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 09.07.2015 року на підставі ст.ст. 537, 539 КПК України Новіков тимчасово залишений Кропивницькому СІЗО у зв`язку з розглядом справи в суді (т. 2 а.с. 22).
ОСОБА_9 прибув до Кропивницького слідчого ізолятора 01.04.2015року.
В подальшому, ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 06.10.2015 р. (т. З а.с. 43), ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 12.04.2016 року (т. 5 а.с. 20), ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.05.2017 року (т.5 а.с.226) ОСОБА_9 тимчасово залишався в Кропивницькому СІЗО у зв`язку з розглядом справи в суді
У зв`язку з тимчасовим залишенням у відповідності до ст.ст. 537, 539 КПК України ОСОБА_9 , який був засуджений і відбував покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 09.07.2012 року, в слідчому ізоляторі у зв`язку з розглядом даної справи, запобіжний захід йому не обирався, відповідно, у суду не було підстав зазначати у вироку про залишення ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набранням вироком законної сили без змін.
За сукупністю вироків ОСОБА_9 призначене покарання 11 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
Враховуючи, що судом строк відбування покарання ОСОБА_9 обрахований з 01.04.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі по день набрання вироком законної сили, то фактично на день ухвалення вироку ОСОБА_9 відбув покарання 5 років 9 місяців 27 днів, а в перерахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі - 11 років 7 місяців 24 дні, тобто більше строку призначеного судом покарання.
Призначене судом покарання обвинувачений ОСОБА_9 відбув на день ухвалення вироку, тому відсутні визначені законом мета і підстави ждя застосування ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 винним в скоєнні злочину і призначити покарання за ч.4 ст.189 КК України у вигляді 10 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
На підставі ч.І ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 09.07.2012 з урахуванням ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10.10.2019 якою зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у період з 22.08.2011 по 25.10.2012 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, і призначити остаточне покарання у вигляді 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-У111) зарахувати ОСОБА_9 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 01.04.2015 по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_7 винним в скоєнні злочинів і призначити покарання за:
ч. 3 ст.185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі;
за ч.4 ст.189 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за сукупністю злочинів призначити остаточне покарання 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, яке призначене вироком Кіровоградського районного суду від 12.05.2017 призначити остаточне покарання у вигляді 14 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIII) зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 05.08.2015 по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_11 винним в скоєнні злочинів і призначити покарання за:
ч.3 ст.185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі;
ч. 4 ст.189 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
На підставі ч.І ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за сукупністю злочинів призначити остаточне покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838- VIII) зарахувати ОСОБА_11 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 14.01.2015 по 16.12.2015, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі ч.3 ст.404 КПК України, під час проведення розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції провести судове слідство в наступному обсязі допитати обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , дослідити письмові матеріали кримінального провадження.
Обгрунтовуючи своє рішення суд в вироку оцінив ряд доказів не з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, а відокремлено один від одного, внаслідок чого дійшов до передчасних та необгрунтованих висновків про недоведення вчинення ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 злочину передбаченого ч.4 ст.189 КК України та недоведення вчинення ОСОБА_11 злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Так суд не взяв до уваги як доказ результати проведених 15.01.2015 з обвинуваченими ОСОБА_21 і ОСОБА_11 слідчих експериментів про спільну участь в скоєних злочинах, оскільки напередодні ОСОБА_22 , що в ході допиту дав викривальні покази на співучасників ОСОБА_11 та ОСОБА_23 , був призначений захисник ОСОБА_24 , але участі в слідчій дії не приймав, чим порушено право на захист.
Також судом констатовано, що 14.01.2015 захисник ОСОБА_24 приймав участь у допиті підозрюваного ОСОБА_11 , і слідчим не врахований можливий конфлікт інтересів ОСОБА_7 і ОСОБА_11 , а проведений 15.01.2015 за участю вказаного захисника слідчий експеримент, зокрема зміст протоколу не є інформативним в частині конкретизації участі кожного із учасників, та слідчий експеримент проводився лише на підтвердження показів ОСОБА_11 , який їх змінив під час судового розгляду.
Тому, сприймаючи свідчення ОСОБА_11 безпосередньо, судом не враховуються як доказ, протоколи слідчих експериментів з обвинуваченими ОСОБА_7 і ОСОБА_11 .
Стороною обвинувачення доведено додержання належної правової процедури, зокрема, що до підозрюваних не застосовувався протиправний тиск; слідчу дію проведено за волею та вільним волевиявленням підозрюваних; особи усвідомлювала право мовчати і не свідчити проти себе; права особи на захист і правову допомогу були забезпечені; слідчу дію проведено за участю понятих; особам були детально і ґрунтовно роз`яснено процесуальні наслідки участі в цій слідчій дії.
Саме на слідчих експериментах 15.01.2015 обвинувачені ОСОБА_7 і ОСОБА_11 детально повідомили про скоєні злочини, деякі з яких, не були відомі і не реєструвалися в ЄРДР, оскільки потерпілі не звертались з заявами до Новомиргородського РВ УМВС України в Кіровоградській області, що підтверджено свідченнями потерпілих і матеріалами кримінального провадження.
Чотири з дев`яти заяв потерпілих надійшли та по ним зареєстровані кримінальні провадження вже після слідчих експериментів: ОСОБА_25 від(№000041 від 17.01.2015 (том 1 арк.225); ОСОБА_12 від 18.01.2014 (№000042 від 18.01.2015 (том 1 арк.239); ОСОБА_26 від 19.01.2015 (№000043 від 19.01.2015 (том 1 арк.263); Духнівського 1.1, від 20.01.2015 (№000047 від 20.01.2015 (том 1 арк.103) і на питання прокурора пояснити ці обставини, обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , відповісти не змогли.
На слідчому експерименті обвинувачений ОСОБА_11 також вказував про скоєні злочини відносно потерпілих ОСОБА_13 ( АДРЕСА_5 ), ОСОБА_27 (телемайстерня - АДРЕСА_6 ), ОСОБА_25 ( АДРЕСА_7 ), така слідча (розшукова) діяпроводилась у присутності цих потерпілих, під час допиту в судовому засіданні вони вказали, що саме тоді їм стали відомі особи, що скоїлизлочин, затримані особи не скаржились і не повідомляли про застосування недозволених методів слідства.
Слідчим експериментом засвідчено, що обвинувачений ОСОБА_7 в присутності понятих розповів і показав обставини скоєних злочинів відносно потерпілих в грудні 2014 і січні 2015 року, по АДРЕСА_8 ; АДРЕСА_9 ; АДРЕСА_10 ; по АДРЕСА_5 ; АДРЕСА_7 ; АДРЕСА_11 ; АДРЕСА_12 ; в АДРЕСА_13 . Таку схему вимагання грошей придумав ОСОБА_9 і ОСОБА_11 , він лише відробляв борги співмешканці ОСОБА_28 і ОСОБА_11 (том 4 арк.49-70).
Аналогічним чином слідчим експериментом засвідчено, що обвинувачений ОСОБА_11 в присутності понятих і захисника ОСОБА_29 розповів і показав обставини скоєних під керівництвом перебуваючого в колонії ОСОБА_9 , разом з ОСОБА_7 біля 10 злочинів пов`язаних з вимаганням грошей у потерпілих. Зокрема, що ОСОБА_9 телефонував потерпілим, яких він з ОСОБА_7 підшукували, лякали і деякі мешканці виконували їх вимоги. Цим протоколом засвідчено вчинення злочинів в АДРЕСА_10 ; вул. Озерна; АДРЕСА_6 ; АДРЕСА_7 ; АДРЕСА_14 ; АДРЕСА_7 ; АДРЕСА_15 (том 4 арк.96-105).
А тому озвучені і показані ОСОБА_7 і ОСОБА_11 обставини вчинення злочинів, зокрема місце, час, обстановка, спосіб, знаряддя, засоби вчинення, у своїй сукупності співпадають та повністю підтверджені свідченнями потерпілих і письмовими матеріалами кримінального провадження (трафіки телефонних з`єднань, речові докази, висновки експертиз, протоколи оглядів місць події тощо).
Таким чином, висновки суду про не інформативність слідчих експериментів не відповідають дійсності з огляду на вищезазначене.
Також у мотивувальній частині вироку суд послався як на доказ: свідчення потерпілого ОСОБА_30 який мешкає у с. Констянтинівка, на відстані 4 км від м. Новомиргород. А саме, що після погроз по телефону від невідомої особи, йому підпалили сарай та 01.12.2014 з сараю викрали мішки з качиним пір`ям вагою приблизно 47 кг, яке перед цим, приїхавши на легковому автомобілі здали 2 чоловіки, яких впізнав по фотознімкам (обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_11 - том 1 арк. 13-15, 16-18).
Аналогічним чином, суд послався на свідчення потерпілого ОСОБА_12 , що в грудні 2014 року йому телефонували невідомі, вимагали гроші, а в лютому місяці приїхали додому на автомобілі ВАЗ 2109 двоє осіб і забрали 640 грн. металобрухту завантажеий на автомобілем, спочатку вимагаючи 5000 грн., саме цим особам дав 1000 грн., саме ОСОБА_7 впізнав по фотознімкам (том 1 арк.253-255).
Фактично ж потерпілий ОСОБА_12 вказував, що через погрози раніше вже давав вказаним особам 1000 грн., а потім додатково передав 640 кг металобрухту вартістю 1280 грн. саме ОСОБА_7 і ОСОБА_11 , який ті разом завантажили у автомобіль.
Саме такі свідчення потерпілих ОСОБА_30 і ОСОБА_12 , що безпосередньо спілкувалися з обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_11 доводять як узгодженість дій усіх співучасників злочину передбаченого ст.189 КК України, так і вчинення злочину передбаченого ч.З ст.185 КК України ОСОБА_11 , який разом з ОСОБА_7 приїхавши на автомобілі в с. Констянтинівку спочатку разом здали качине пір`я, а потім вночі за попередньою змовою викрали, перевезли на відстань 51 км до м. Шпола Черкаської області, де реалізували.
Зокрема суд неправомірно відмовив у виклику певних свідків, обмежившись лише дослідженням окремих письмових доказів, порушив принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, тобто не перевірив і не дав відповідей на доводи сторони обвинувачення, зокрема висловлених під час судових дебатів.
На підтвердження дотримання вимог кримінального процесуального законодавства при проведенні слідчих експериментів, стороною обвинувачення 23.10.2020 до Кіровського районного суду м. Кіровограда направлено клопотання прокурора з заявою понятої ОСОБА_17 про її допит в режимі відеоконференції з приміщення Малинівського районного суду м. Одеса.
Незважаючи на те, що в судове засідання 07.12.2020 за судовими повістками для допиту до приміщень місцевих судів прибули поняті ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , суд без належної мотивації відхилив клопотання прокурора про їх допит для з`ясування обставин проведення слідчих експериментів, необгрунтовано відкинув такі докази, чим порушив принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, тобто не перевірив і не дав відповідей на доводи сторони обвинувачення.
Також суд зазначив, що надані стороною обвинувачення докази не містять достатніх даних, а винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованих злочинів не доведена під час судового розгляду, оскільки не здобуто переконливих, належних і допустимих доказів вини саме обвинуваченого ОСОБА_11 .
В основу виправдувального вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_11 покладено його свідчення в судовому засіданні 05.10.2020, про те, що інколи по телефону спілкувався з ОСОБА_9 , який цікавився деякими мешканцями м. Новомиргород, на прохання брата ОСОБА_31 давав бензин ОСОБА_7 , що добре орієнтувався в місті, для чого бензин в пляшках особі, яка не мала транспорту, не знав. В січні 2015 року після затримання був побитий міліціонерами, які примусили зізнатися в злочинах, які не скоював. Крім цього, суд послався на позицію обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 про невизнання вчинення злочину в складі організованої групи та відмовились давати свідчення на підставі ст.63 Конституції України.
Аналогічним чином обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив застосування насильства, наголосивши, що раніше вимушено давав свідчення.
Для спростування доводів обвинувачених про застосування тиску, в наступному судовому засіданні 07.12.2020 прокурор заявив письмове клопотання з додатками - інформаціями з лікувальних установ, для перевірки доводів обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_11 про застосування співробітниками Новомиргородського РВ УМВС України в Кіровоградській області та УБОЗ УМВС в Кіровоградській області незаконних методів під час розслідування кримінального провадження №0000176.
Разом з тим, в порушення вимог ч.ч.б, 7 ст.206 КПК України суд самостійно не вжив заходів та безпідставно відмовив в задоволенні клопотання прокурора про проведення співробітниками територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, розслідування, хоча у вироку послався на свідчення ОСОБА_11 про тиск з боку працівників міліції.
Також в мотивувальній частині вироку вказано, що вина ОСОБА_7 і ОСОБА_9 доведена протоколами від 17.04.2015 №283нт та додатком до нього оптичним диском DVD-R №31т/15 на яких збережено інформацію про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо, відеоконтроль особи відносно ОСОБА_7 і протоколом від 17.04.2015 №283нт та додатком до нього оптичним диском DVD-R №33т/15 на яких збережено інформацію про результати проведення НС(Р)Д - аудіо, відеоконтроль особи відносно ОСОБА_11 (том 2 арк.116-122, 123-134).
Разом з тим, в подальшому суд вказав, що матеріали НС(Р)Д доводять лише необізнаність ОСОБА_11 про вчинювані ОСОБА_32 і ОСОБА_7 кримінальні дії, тому судом приймається необізнаність ОСОБА_11 для чого та як використовувався бензин ОСОБА_7 , а отримувані від нього кошти вважав як плату за наданий ним бензин.
Стороні захисту 07.12.2020 відкрито легалізовані в установленому законом порядку процесуальні документи - клопотання і доручення слідчого, ухвали слідчого судді, відповідно до вимог ч.ІІ ст.290 КПК України, в судовому засіданні вказані матеріали долучено та використано як докази, що відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові №5-364/16 від 16.03.2017.
Зазначені протоколи НС(Р)Д доводять саме спільну участь у вчиненні інкримінованих злочинів обвинуваченими ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , роль якого полягала в забезпеченні транспортом, орієнтуванні на місцевості (місця проживання потерпілих), обізнаність роду їх занять, майнового стану, надання бензину співучаснику - не місцевому жителю ОСОБА_7 , що не мав автотранспорту.
Крім цього, у вироку відсутні посилання на представлений стороною обвинувачення доказ - опрацьовану УОТЗ УМВС України в області інформацію трафіків з`єднань, якою доведено телефонні з`єднання з єдиною територіальною зоною покриття з місцезнаходженням - Рівненська область Рівненський район с. Городище (базова станція - стовп виправної колонії (Городищеньська ВК №96, в якій з 22.12.2012 відбував покарання обвинувачений ОСОБА_9 ), з телефонами потерпілих ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_33 , ОСОБА_14 , ОСОБА_27 , ОСОБА_34 , ОСОБА_12 . Разом з тим, саме по телефону здійснювалось залякування потерпілих і узгоджувались дії співучасників злочину (том 3).
Враховуючи кількість вчинених злочинних дій протягом значного періоду часу та підтримання тривалих стабільних відносин у зв`язку з підготовкою та вчиненням злочинів, встановлені у справі обставини щодо домовленостей між обвинуваченими про вчинення злочинів та узгодженість, аналогічність і послідовність їх дій, вжиття заходів конспірації (вчинення злочинів у нічний час), доведено, що у цьому випадку вчинення злочинів у складі трьох, котрі діяли як стійка організована група, за цією ознакою кваліфіковані правильно.
Фактичну основу кваліфікації дій ОСОБА_9 склали дані про те, що він, керуючись корисливим мотивом, з метою вчинення вимагання майна, розуміючи, що самостійно вчиняти такі злочини буде складно, оскільки це потребує довготривалої підготовки, він утримується в місцях позбавлення волі завчасно зорганізував у внутрішньо стійке об`єднання співучасників ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , які поділяли його наміри (задуми), а роль керівника організованої групи ОСОБА_9 залишив за собою. При цьому ОСОБА_9 планував і організовував скоєння злочинів, детально розподілив між учасниками групи функції, яких вони відповідно до плану дотримувалися під час вчинення злочинів і які у взаємозв`язку були направлені на виконання об`єктивної сторони цих злочинів, координував їх дії, розподіляв між учасниками організованої групи здобуті за наслідками вчинення злочинів гроші.
Твердження ОСОБА_11 про його непричетність і необізнаність до вчинення злочинів ретельно перевірені в судовому засідання судом і обґрунтовано спростовуються дослідженими доказами, зокрема показаннями самих обвинувачених під час НС(Р)Д про обставини вчинення злочинів, а також даними, що містяться у протоколах слідчих експериментів, згідно з якими вони викривали один одного і пояснювали про роль кожного співучасника злочину.
Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч.5 ст.9 КПК України). Зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», судом враховується позиція Європейського суду з прав людини, відображена у п.175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Ионкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Досліджені докази доводять, що діяння, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , мали місце, ці діяння містять склад інкримінованих кримінальних правопорушень, обвинувачені винні в їх вчиненні та підлягають покаранню.
Зазначене вказує, що в порушення вимог ст.94 КПК України суд оцінював докази не з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, а відокремлено один від одного. Саме покази потерпілих і матеріали кримінального провадження у сукупності з іншими доказами беззаперечно доводять вину обвинувачених ОСОБА_9 за ч.4 ст.189 КК України та ОСОБА_22 , ОСОБА_11 за ч.4 ст. 189, ч.З ст.185 КК України.
Також в порушення вимог п.2 ч.4 ст.374 КПК України в резолютивній частині вироку вказано, що ОСОБА_22 визнаний винним в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.З ст.185 та ч.2 ст.189 КК України, але разом з тим йому призначено покарання за: ч.3 ст.185 КК України- 3 роки позбавлення волі; ч.4 ст.189 КК України- 7 років позбавлення волі.
Крім всього іншого, відповідно до вимог п.1 ч.4 ст.374 КПК України, у резолютивній частині вироку, у разі визнання особи виправданою, зазначається прізвище ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та його виправдання. Натомість у резолютивній частині вироку вказано про виправдання ОСОБА_11 за ч.4 ст.189 КК України та за ч.3 ст.185 КК України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Засуджений ОСОБА_9 просить скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.01.2021.
Зазначає, що запобіжний захід по даному кримінальному провадженні не обирався і не міг бути продовжений.
Ухвалою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 09.07.2015 року на підставі ст.ст. 537, 539 КПК України Новіков тимчасово залишений Кропивницькому СІЗО у зв`язку з розглядом справи в суді.
Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.05.2017 року ОСОБА_9 тимчасово залишався в Кропивницькому СІЗО у зв`язку з розглядом справи в суді.
У зв`язку з тимчасовим залишенням у відповідності до ст.ст. 537, 539 КПК України ОСОБА_9 , який був засуджений і відбував покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 09.07.2012 року, в слідчому ізоляторі у зв`язку з розглядом даної справи, запобіжний захід йому не обирався, відповідно, у суду не було підстав зазначати у вироку про залишення ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набранням вироком законної сили без змін.
В запереченні на апеляційні скарги захисник-адвокат ОСОБА_15 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, вирок суду без зміни.
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.01.2021 задовольнити та скасувати запобіжний захід щодо ОСОБА_9 .
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 в частині зарахування обвинуваченому ОСОБА_7 строку фактичного перебування під вартою задовольнити, змінити вирок в цій частині.

Короткий зміст суті справи:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні вимагання, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, пошкодження чи знищення їхнього майна та розголошення відомостей, які потерпілий чи його близькі родичі бажають зберегти в таємниці, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189 КК України.
ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні вимагання, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, пошкодження чи знищення їхнього майна та розголошення відомостей, які потерпілий чи його близькі родичі бажають зберегти в таємниці, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189 КК України та таємне викрадення майна,вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.
Вказані злочини вчинено за наступних обставин.
Засуджений згідно вироку Київського райсуду м. Харкова від 09.07.2012 року за раніше скоєні ним злочини, передбачені ч.2 ст.115, ч.2 ст.185 КК України та відбуваючи покарання у Городищенській виправній колонії №96 управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області, ОСОБА_9 запропонував по телефону своєму племіннику ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спільну участь у здійсненні систематичних вимагань чужого майна як засобу незаконного отримання прибутку. ОСОБА_7 надав свою згоду на спільні, систематичні дії майнового характеру з погрозою вчинення насильства над потерпілими, їх близькими родичами, знищення їхнього майна, та фактичним його пошкодженням, вступивши тим самим з ОСОБА_9 у попередню злочинну змову, спрямовану на протиправне заволодіння не належним їм майном шляхом систематичних його вимагань.
03.12.2014 року біля 17 години ОСОБА_9 зателефонував ОСОБА_35 на його номер телефону та у грубій формі пред`явив вимогу надати йому 10000 грн. Отримавши відмову ОСОБА_30 виконати дані протиправні вимоги, ОСОБА_9 , не висловлюючи прямих погроз на його адресу, заявив, що він, ОСОБА_36 ще пожалкує про це. Давши, тим самим, зрозуміти останньому небезпечність наслідків відмови від виконання пред`явленої майнової вимоги. В подальшому, з метою доведення до свідомості потерпілого серйозність своїх намірів заволодіти його коштами, ОСОБА_9 , по телефону надав вказівку ОСОБА_7 знищити шляхом підпалу господарську споруду належну ОСОБА_35 , аби таким чином, залякати його, домогтися виконання пред`явленої вимоги. На виконання вказівки ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою, в ніч на 05.12.2014 року, знищив шляхом підпалу господарську будівлю - «дровник», належний на праві власності ОСОБА_35 , розташований за адресою: АДРЕСА_13 . При цьому, ОСОБА_11 , якому не було відомо про злочинні наміри ОСОБА_7 , надав ОСОБА_7 у пластиковій пляшці 600 гр. бензину, а останній 05.12.2014 року біля 1-ої години за вказаною адресою облив ним дерев`яну споруду «дровника» й підпалив, знищивши, таким чином, шляхом підпалу майно, належне ОСОБА_35 , у результаті чого, потерпілому була заподіяна матеріальна шкода у сумі 500 грн.
Крім того, на початку грудня 2014 року, точна дата не встановлена, ОСОБА_9 зателефонував ОСОБА_12 з метою протиправного спонукання ОСОБА_12 до передачі грошових коштів, представившись ім`ям ОСОБА_37 , пред`явив вимогу надати йому 5000 грн. за те, що ОСОБА_12 займається діяльністю із заготівлі металобрухту. Отримавши відповідь ОСОБА_12 згідно якої у нього відсутня зазначена сума коштів, ОСОБА_9 , у грубій формі, заявив, що у випадку відмови надати гроші, його люди вночі з ним, ОСОБА_12 , розберуться. Розраховуючи на розуміння ОСОБА_12 небезпечності наслідків відмови від майнової вимоги, ОСОБА_9 виключив телефон. Продовжуючи протиправні дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, ОСОБА_9 , в двадцятих числах грудня 2014 p., з того ж мобільного телефону, зателефонував ОСОБА_12 . Видаючи себе за того ж ОСОБА_38 , ОСОБА_9 , заявив про необхідність передачі грошей чоловікові, який з`явиться за місцем мешкання ОСОБА_12 . При цьому, узгодивши свої дії з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 наказав йому отримати від ОСОБА_12 грошові кошти - предмет вимагання. На виконання вказівки ОСОБА_9 , ОСОБА_7 і ОСОБА_11 , необізнаний про дійсні наміри ОСОБА_7 , на автомобілі ВАЗ - 21099 д.р.н. НОМЕР_3 , прибули за місцем мешкання ОСОБА_12 - АДРЕСА_14 , якому ОСОБА_7 заявив, що він є людиною ОСОБА_38 і прийшов, щоб отримати гроші. Впевнившись у ході телефонної розмови з ОСОБА_9 , що ОСОБА_39 є тим чоловіком, який повинен забрати гроші у відповідності з висунутими до нього вимогами, ОСОБА_12 , розуміючи небезпечність наслідків відмови від їх виконання, передав ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 1000 грн., після чого той, разом із ОСОБА_11 залишили місце злочину. Не будучи задоволеним розміром отриманих грошових коштів, ОСОБА_9 , знову зателефонував ОСОБА_12 , та видаючи себе за того ж ОСОБА_38 , висунув чергову вимогу передачі грошових коштів. Усвідомлюючи можливість заподіяння йому фізичної шкоди у разі невиконання пред`явлених йому протиправних вимог, ОСОБА_12 запропонував замість грошей надати наявний у нього металевий брухт, на що ОСОБА_9 погодився. Відразу після розмови з ОСОБА_12 , ОСОБА_9 надав ОСОБА_7 вказівку по телефону отримати у ОСОБА_12 металевий брухт. У виконання даної вказівки, ОСОБА_11 , не обізнаний про дійсні наміри ОСОБА_7 цього ж дня, за місцем мешкання потерпілого - АДРЕСА_14 , заволоділи належним ОСОБА_12 металевим брухтом, вагою 640 кг, вартістю 1280 грн. за 1 кг на суму 2 грн. Вказаний металобрухт, ОСОБА_11 і ОСОБА_7 , використовуючи автомобіль ВАЗ 2101 д.н.з. в ході слідства не встановлено, перевезли до пункту прийому металобрухту та реалізували за гроші у сумі 1000 грн.
Зазначеними узгодженими протиправними діями, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 завдали ОСОБА_12 майнової шкоди на суму 2280 грн.
Крім того, 08.12.2014 року ОСОБА_9 біля 10 год., зателефонував ОСОБА_26 . Під надуманим приводом, нібито, неякісного виготовлення і встановлення пам`ятника членам його родини, пред`явив протиправну вимогу надати йому 5000 грн. у якості грошової компенсації. При цьому, з метою залякування ОСОБА_26 , примушування, таким чином, до передачі вказаної суми коштів, ОСОБА_9 , у грубій формі висловив погрози на його адресу знищити бізнес та спалити будинок у разі відмов виконати пред`явлені вимоги. Цього ж дня, з метою доведення до свідомості потерпілого реальності погроз. ОСОБА_9 , по телефону, надав вказівку ОСОБА_7 вчинити протиправні дії із залякування ОСОБА_26 та його близьких родичів шляхом кидання пляшок із запальною сумішшю до будинку, де мешкає син потерпілого - ОСОБА_40 , аби таким чином, забезпечити виконання пред`явленої вимоги. На виконання вказівки ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , встановивши місце проживання ОСОБА_41 - будинок АДРЕСА_10 , в ніч на 09.12.2014 p., ОСОБА_11 , не обізнаний про дійсні наміри ОСОБА_7 , надав ОСОБА_7 у скляній пляшці 500 гр. бензину, а останній, 08.12.2014 р. біля 23 год. 30 хв., прибувши за вказаною адресою, підпалив бензин та кинув пляшку з палаючою сумішшю до вхідних дверей будинку, пошкодивши їх при цьому. Отримавши повідомлення щодо виконання його вказівки, ОСОБА_9 , цієї ж ночі, біля 24 год. 00 хв., зателефонував ОСОБА_26 . Розраховуючи, що зазначеними протиправними діями достатньо залякав потерпілого, запитав «Усі живі, ну що будеш платити?», у черговий раз примушуючи, таким чином ОСОБА_26 до передачі грошових коштів. Враховуючи реальність погроз, побоюючись за життя та здоров`я своє й своїх рідних, ОСОБА_26 погодився виконати пред`явлені ОСОБА_9 майнові вимоги та наступного дня - 9.12.2014 p., о 09 год. 53 хв. у Новомиргородському відділенні ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» перерахував на вказаний ОСОБА_9 по телефону номер банківської картки НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_42 - дружини ОСОБА_9 , грошові кошти у сумі 5000 грн. Зазначеними протиправними діями, ОСОБА_9 , та ОСОБА_7 завдали ОСОБА_26 майнової шкоди на суму 5000 грн.
В подальшому, реалізовуючи злочинні наміри щодо заволодіння черговою сумою належних ОСОБА_26 грошових коштів, ОСОБА_9 , 07.01.2015 р. зателефонував ОСОБА_26 і з погрозою розголошення, насправді, вигаданих ним відомостей про, начебто, злочинну діяльність сина ОСОБА_26 , пред`явив вимогу передачі на свою користь грошових коштів. Однак, ОСОБА_26 , відмовившись виконати дану протиправну вимогу, звернувся з відповідною заявою до правоохоронних органів.
Крім того, ОСОБА_9 , 09.12.2014 р. біля 17 години зателефонував ОСОБА_14 , представившись надуманим ім`ям ОСОБА_37 , пред`явив вимогу надати йому 2000 грн. При цьому заявив, що заплатити треба за те, щоб члени його, ОСОБА_14 родини, почували себе безпечно, а він сам мав можливість жити й працювати спокійно. Не висловлюючи, при цьому, прямих погроз, дав зрозуміти ОСОБА_14 небезпечність наслідків відмови від виконання пред`явленої майнової вимоги. Однак, не отримавши позитивної для себе відповіді, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з метою досягнення злочинного результату - заволодіння зазначеною сумою коштів, з того ж телефону, повторно зателефонував ОСОБА_14 . Підтвердивши свої протиправні вимоги, ОСОБА_9 порадив ОСОБА_14 добре подумати, перше ніж відмовити у їх виконанні на що знову отримав відмову останнього. З метою доведення до свідомості потерпілого серйозність намірів щодо заволодіння його грошовими коштами, невідворотності настання для нього небезпечних наслідків, у разі відмови виконати майнову вимогу, ОСОБА_9 , цього ж дня -11.12.2014 р. по телефону, надав вказівку ОСОБА_7 вчинити протиправні дії щодо залякування ОСОБА_14 шляхом підпалу вхідних дверей будинку, в якому той мешкає. На виконання вказівки ОСОБА_9 , в ніч на 12.12.2014 p., біля 24 години, ОСОБА_39 , прибувши за місцем мешкання ОСОБА_14 - будинок АДРЕСА_16 , підпалив бензин, який йому надав ОСОБА_11 у скляній пляшці 500 гр. не будучи обізнаним про дійсні наміри ОСОБА_43 та кинув пляшку з палаючою сумішшю у вхідні двері вказаного будинку, пошкодивши їх при ньому. Реалізувавши, таким чином, вказівку ОСОБА_9 . Отримавши повідомлення щодо виконання його вказівки, ОСОБА_9 , цієї ж ночі 0 год. 30 хв., зателефонував ОСОБА_14 та запропонував вийти у двір, розраховуючи, що побачені ним наслідки підпалу дверей будинку достатньо залякають потерпілого й примусять до передачі, грошових коштів. Однак, останній, відмовившись виходити на подвір`я, припинив розмову. Наступного дня - 12.12.2014 p., оглянувши пошкоджені, у результаті підпалу, двері та отримавши черговий дзвінок від ОСОБА_9 , який у ході телефонної розмови, погрожуючи фізичною розправою над ним і членами його сім`ї, підпалом будинку, продовжував пред`являти майнові вимоги, ОСОБА_14 , враховуючи наслідки й характер скоєних відносно нього протиправних дій, реальність погроз висловлених ОСОБА_9 , на його та близьких родичів адресу, погодився на виконання вимог. При цьому зауважив, що у зв`язку з відсутністю всієї суми грошей може заплатити лише 500 грн., на що ОСОБА_9 погодився та запропонував ОСОБА_14 перерахувати частину коштів на його мобільний телефон та на вказаний пізніше номер карткового рахунку, а на решту 100 грн. закупити картки поповнення мобільного телефону й повідомити їхні коди. На виконання вимог ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , 12.12.2014 р., на мобільний телефон ОСОБА_9 перерахував 100 грн. та придбав 2 картки поповнення рахунку, вартістю 43 грн. кожна, повідомивши їхні коди. Крім того, цього ж дня, біля 15 год. 40 хв., використовуючи термінал самообслуговування ПАТ «Приват Банк» в магазині «Континент» у м. Новомиргород, зі своєї кредитної картки № НОМЕР_5 , перерахував, згідно чеку № 4006 від 12.12.2014 р. на зазначений ОСОБА_9 рахунок 300 грн. Зазначеними протиправними діями, ОСОБА_9 , та ОСОБА_7 завдали ОСОБА_14 майнової шкоди у сумі 491 грн.
Крім того, ОСОБА_9 , 11.12.2014 р. біля 12 год. 30 хв. зателефонував ОСОБА_13 та пред`явив вимогу систематично сплачувати йому грошові кошти за здійснення нею торговельної діяльності. Отримавши відмову ОСОБА_13 надавати грошові кошти, ОСОБА_9 у грубій формі, заявив щоб «вона вночі чекала на його візит». Не висловлюючи, при цьому, прямих погроз, дав зрозуміти ОСОБА_13 небезпечність наслідків відмови від виконання пред`явленої ним майнової вимоги. З метою доведення до свідомості ОСОБА_13 серйозність намірів щодо заволодіння її грошовими коштами, невідворотності настання для неї небезпечних наслідків у разі відмови виконати майнову вимогу, ОСОБА_9 , цього ж дня, по телефону, надав вказівку ОСОБА_7 вчинити протиправні дії щодо залякування ОСОБА_13 шляхом розбиття скла вікон в будинку ОСОБА_13 . На виконання вказівки ОСОБА_9 , ОСОБА_11 не обізнаний про дійсні наміри на прохання ОСОБА_7 , показав останньому місце мешкання ОСОБА_13 - будинок АДРЕСА_5 . У свою чергу ОСОБА_7 12.12.2014 p., біля 01 год. 30 хв., прибув до вказаного будинку та реалізовуючи вказівку ОСОБА_9 , кинув у вікно кімнати шматок цеглини, пошкодивши, при цьому, шляхом розбиття, віконний склопакет. Отримавши повідомлення щодо виконання його вказівки, ОСОБА_9 , цієї ж ночі 12.12.2014 p., зателефонував ОСОБА_13 та погрожуючи фізичною розправою над нею, її дітьми, підпалом будинку, знову пред`явив протиправну вимогу до ранку приготувати для передачі йому грошові кошти у сумі 5000 грн. 12.12.2014 p., біля 9 год., ОСОБА_9 зателефонувавши ОСОБА_13 , запитав, чи має вона намір реалізувати пред`явлені ним вимоги. Почувши у відповідь прохання ОСОБА_13 надати їй час для приготування суми коштів, ОСОБА_44 , протягом 13.12.2014 р. кілька разів телефонував потерпілій, примушуючи, шляхом погроз вчинити фізичне насильство над нею і її рідними, до виконання пред`явлених ним майнових вимог. Враховуючи наслідки й характер скоєних відносно неї протиправних дій, реальність погроз, висловлених ОСОБА_9 , побоюючись за життя та здоров`я своє й своїх рідних, ОСОБА_13 погодилася виконати пред`явлені ОСОБА_9 протиправні вимоги, заявивши, що готова, поки що, заплатити 2700 грн. Отримавши відповідь ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , наказав їй перерахувати зазначену суму грошей через платіжний термінал ПАТ «Приват Банк» на вказаний ним пізніше номер рахунку банківської картки. Цього ж дня отримавши від ОСОБА_9 номер карткового банківського рахунку на ім`я ОСОБА_45 , ОСОБА_13 , через зазначений платіжний термінал, розташований у приміщенні магазину «Континент» м. Новомиргорода перерахувала на вказаний рахунок зазначену суму коштів. Зазначеними протиправними узгодженими діями, ОСОБА_9 , та ОСОБА_7 завдали ОСОБА_13 майнової шкоди у сумі 2700 грн.
Крім того, в ніч на 15.12.2014 р., по телефону, надав вказівку ОСОБА_7 виконати протиправні дії щодо залякування ОСОБА_33 шляхом кидання не підпаленої пляшки з бензином у вікно приміщення належного їй магазину. На виконання злочинної вказівки ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , цієї ж ночі, взяв у ОСОБА_11 , пляшку бензину та попросив його підвести на автомобілі ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_3 до будівлі магазину «Бутік» по вул. Леніна, 122, що ОСОБА_11 і було виконано. ОСОБА_7 , 13.12.2014 p., біля 02 год. 30 хв. переливши бензин в скляну пляшку і не підпалюючи його, кинув у вікно будівлі магазину, пошкодивши його. Отримавши повідомлення про виконання вказівки, ОСОБА_9 , пред`явив потерпілій вимогу передачі йому грошових коштів у сумі 5000 грн. При цьому заявив, що у разі невиконання пред`явлених вимог, він вчинить фізичне насильство над ОСОБА_33 і її близькими родичами, а саме знищить шляхом підпалу її магазин. Враховуючи наслідки й характер скоєних відносно неї протиправних дій, реальність висловлених ОСОБА_9 погроз, побоюючись за життя й здоров`я своє та своїх рідних, ОСОБА_33 звернулася до правоохоронних органів з відповідною заявою.
Крім того, 17.12.2014 року ОСОБА_9 зателефонував ОСОБА_46 з метою протиправного спонукання ОСОБА_46 до передачі грошових коштів. ОСОБА_9 , представившись вигаданим ім`ям ОСОБА_37 під надуманим приводом, начебто, на потреби АТО, запропонував ОСОБА_46 надати йому грошові кошти. Почувши відповідь ОСОБА_46 про відсутність у неї грошей, ОСОБА_9 , у грубій формі заявив: «грошей немає у всіх, а як розпочнемо кістки ламати, то гроші відразу знайдуться», висловивши, таким чином, погрозу заподіяння потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, у разі невиконання пред`явлених майнових вимог. З метою доведення до свідомості ОСОБА_46 серйозності намірів щодо заволодіння її грошовими коштами, невідворотності настання для неї небезпечних наслідків у разі відмови виконати майнову вимогу, ОСОБА_9 , цього ж дня надав вказівку ОСОБА_7 вчинити протиправні дії щодо залякування ОСОБА_46 шляхом кидання у вікно її будинку пляшки з незапаленим бензином. На виконання злочинної вказівки ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , на прохання ОСОБА_7 , показав, останньому, місце мешкання ОСОБА_46 - будинок АДРЕСА_7 та надав йому пляшку з бензином. У свою чергу, ОСОБА_7 , 18.12.2014 p., біля 01.00-ої години прибув до вказаного будинку та реалізовуючи вказівку ОСОБА_9 , кинув у вікно кімнати пляшку з незапаленим бензином, розбивши, при цьому віконне скло. ОСОБА_9 , цієї ж ночі -18.12.2014 р. зателефонував ОСОБА_46 , вважаючи, що протиправними діями вже залякав потерпілу, пред`явив вимогу передачі йому грошових коштів у сумі 2000 грн. При цьому заявив, що розбите вікно її будинку - це попередження і якщо вона не виконає його вимогу заплатити вказану суму коштів, то його люди спалять будинок. Враховуючи наслідки й характер скоєних відносно неї протиправних дій, реальність висловлених ОСОБА_9 погроз, побоюючись за своє життя й здоров`я, ОСОБА_46 погодилася виконати пред`явлені ОСОБА_9 протиправні вимоги, заявивши, що готова, поки що, заплатити 1000 грн. Отримавши відповідь ОСОБА_46 , ОСОБА_9 , наказав їй перерахувати зазначену суму грошей через платіжний термінал ПАТ «Приват Банк». Цього ж дня - 18.12.2014 p., отримавши від ОСОБА_9 номер карткового банківського рахунку - НОМЕР_6 , ОСОБА_46 через зазначений платіжний термінал, розташований у приміщенні магазину «Континент» м. Новомиргорода, перерахувала на вказаний рахунок 1000 грн. Зазначеними протиправними діями, ОСОБА_9 , та ОСОБА_7 завдали ОСОБА_46 майнової шкоди на вказану суму.
Крім того, ОСОБА_9 26.12,2014 p., біля 11 години зателефонував ОСОБА_27 на мобільний телефон та запропонував поділитися грошима, отриманими потерпілим, як прибуток від підприємницької діяльності. Розраховуючи, що ОСОБА_27 і так зрозуміє небезпечність наслідків відмови від його пропозиції, не висловлював погроз на адресу потерпілого. Однак, почувши у відповідь відмову ОСОБА_27 виконати його майнову вимогу, ОСОБА_9 , шляхом висловлювання погроз вчинити над потерпілим фізичну розправу, у грубій формі почав вимагати виконання майнової вимоги, на що ОСОБА_27 відключив телефон. З метою доведення до свідомості ОСОБА_27 серйозності намірів щодо заволодіння коштами останнього, невідворотності настання для нього небезпечних наслідків у разі відмови виконати майнову вимогу, ОСОБА_9 , цього ж дня -26.12.2014 p., по телефону, надав вказівку ОСОБА_7 вчинити протиправні дії щодо залякування ОСОБА_27 . При цьому наказав зробити це шляхом розбиття вікон будівлі телемайстерні, яка належить ОСОБА_27 , аби таким чином забезпечити виконання останнім пред`явлених вимог. У виконання злочинної вказівки ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , попрохав ОСОБА_11 , який не знав про злочинні наміри ОСОБА_7 , пляшку з бензином та з`ясував місце знаходження приміщення телемайстерні, яке належить ОСОБА_27 - АДРЕСА_6 . В подальшому, ОСОБА_7 , 26.12.2014 p., біля 19 години прибув до вказаного приміщення, та реалізовуючи вказівку ОСОБА_9 , кинув: пляшку з бензином не підпалюючи його - в одне вікно, а в інше - камінь, пошкодивши, при цьому скло обох вікон. Отримавши повідомлення щодо виконання його вказівки, ОСОБА_9 , з метою примушення потерпілого до виконання пред`явлених майнових вимог, наступного дня - 27.12.2014 р. близько 10 год. 25 хв. зателефонував ОСОБА_27 , але той не увімкнув телефон. Враховуючи наслідки й характер скоєних відносно нього протиправних дій, реальність висловлених ОСОБА_9 погроз, побоюючись за своє життя й здоров`я та майно, ОСОБА_27 звернувся до правоохоронних органів з відповідною заявою.
Крім того, ОСОБА_9 , 21.12.2014 p., зателефонував ОСОБА_47 . З метою спонукання ОСОБА_34 до передачі грошових коштів, ОСОБА_9 , представившись вигаданим ім`ям ОСОБА_37 , під надуманим приводом, начебто, на потреби АТО, запропонував ОСОБА_48 надати йому грошові кошти. Почувши відповідь ОСОБА_34 про можливість надати лише 100 грн., ОСОБА_9 відключив телефон. Однак, не полишивши злочинних намірів заволодіти коштами ОСОБА_34 , ОСОБА_9 , з метою доведення до її свідомості, серйозності своїх намірів, невідворотності настання для неї небезпечних наслідків у разі відмови виконати майнову вимогу, в ніч на 10.01.2015 p., по телефону, надав вказівку ОСОБА_7 вчинити протиправні дії щодо залякування ОСОБА_34 шляхом кидання у вікно її будинку пляшки із запальною сумішшю. На виконання злочинної вказівки ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , дізнався від ОСОБА_11 місце мешкання ОСОБА_34 - будинок АДРЕСА_17 . В подальшому, ОСОБА_7 , 10 січня 2015 p., біля 03.00 годин прибув за вказаною адресою та кинув у вікно будинку отриману від ОСОБА_11 пляшку з бензином попередньо його підпаливши, пошкодивши, при цьому, віконне скло. Отримавши повідомлення щодо виконання його вказівки, ОСОБА_9 , цієї ж ночі -10.01.2015 p., відразу після скоєння зазначених протиправних дій, зателефонував ОСОБА_47 . Враховуючи, що вказаними протиправними діями вже залякав потерпілу, пред`явив їй вимогу передачі грошових коштів у сумі 2000 грн. При цьому, висловлюючи погрозу на адресу ОСОБА_34 заявив, що спалить її у разі невиконання вимог. Враховуючи наслідки й характер скоєних відносно неї протиправних дій реальність висловлених на її адресу ОСОБА_9 погроз, побоюючись за своє життя здоров`я та належне їй майно, ОСОБА_49 звернулася до правоохоронних органів з відповідною заявою.
Крім того, в ніч на 01.12.2014 р., ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , який не був обізнаний про дійсні наміри ОСОБА_50 , на автомобілі ВАЗ 21099 д.р.н. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_11 , біля 22 години прибули в с. Костянтинівку Новомиргородського району, де ОСОБА_11 залишився в автомобілі, а ОСОБА_7 підійшов до господарського приміщення домоволодіння ОСОБА_30 розташованого по АДРЕСА_13 вказаного села. Використовуючи, як знаряддя, злочину монтировку, ОСОБА_7 , зірвав навісний замок, проник всередину приміщення, звідки у 2 прийоми, викрав 2 баули та 2 мішки з качиним пір`ям, зокрема сірого кольору - у кількості 21 кг. вартістю 60 грн. за 1 кг. на суму 1260 грн. та білого кольору вагою 26 кг. вартістю 65 грн. за 1 кг. на суму 1690 грн., а всього пір`я вагою 47 кг. на суму 2450 грн.. завдавши ОСОБА_35 матеріальні збитки на вказану суму. Завантаживши викрадене пір`я до вказаного автомобіля, ОСОБА_11 й ОСОБА_7 залишили місце злочину.
Викрадене, таким чином, пір`я качине ОСОБА_7 , в подальшому, вказаним автомобілем доставив у м. Шполу Черкаської області, де реалізував невстановленій особі, а вирученими грошовими коштами у сумі 300 грн., розпорядився на власний розсуд.

Суд першої інстанції за наслідком розгляду кримінального провадження прийшов до висновку, що у діях ОСОБА_11 відсутній склад злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, з таких підстав.

Жоден із свідків не вказав на причетність ОСОБА_11 до вчинення кримінальних правопорушень. З наданих суду результатів НСРД, які суд вважає можливим прийняти до уваги лише в частині, що свідчить на користь обвинуваченого, вбачається, що ОСОБА_11 не знав про те як використовується бензин ОСОБА_9 та для яких цілей. Бензин надавав лише на вимогу свого брата ОСОБА_31 , який обіцяв відшкодувати витрачені на бензин кошти, у зв`язку з чим і вважав отримані кошти, як плату за наданий ним бензин.
Суд першої інстанції не прийняв до уваги посилання обвинувачення на слідчі експерименти з участю ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , в яких вони вказують на свою спільну участь у вчиненні кримінальних правопорушень спільно з ОСОБА_9 з наступних підстав. Так, ОСОБА_7 був допитаний старшим слідчим 14.01.2015 року по обставинам кримінальних правопорушень та дав покази в яких повністю визнавав свою вину та викривав діяльність ОСОБА_9 та ОСОБА_11 (т.4 а.п. 39-44). В цей же день, опираючись на бажання обвинуваченого, йому було призначено захисника ОСОБА_29 та залучено до участі у кримінальному провадженні. (т.4 а.п. 46-47). Разом з тим, 15.01.2015 року з участю ОСОБА_7 було проведено слідчий експеримент, про що складено відповідний протокол, однак захисник участі в ньому не приймав, згода обвинуваченого на проведення слідчого експерименту без участі захисника відсутня, тим самим порушено право обвинуваченого на захист. (т.4 а.п. 49-70).
14.01.2015 року було проведено допит обвинуваченого ОСОБА_11 з участю захисника ОСОБА_29 , при цьому, слідчим не враховувався можливий конфлікт інтересів ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , позиція яких станом на 14.01.2015 року ще не могла бути відома слідству.
15.01.2015 року проведено слідчий експеримент з участю ОСОБА_11 , в ході якого він надав покази, про свою причетність до скоєних кримінальних правопорушень. (т.4. а.п.96 -105).
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що даний протокол слідчого експерименту не є інформативним в частині конкретизації участі кожного із учасників, крім того, слідчий експеримент проводився на підтвердження показів ОСОБА_11 , які на даний час ним змінено і дані покази суд оцінював безпосередньо.
В судовому засіданні ОСОБА_11 заперечив покази, які він давав в ході досудового розслідування, в тому числі під час слідчого експерименту, пославшись на тиск з боку працівників поліції, про що ним було подано відповідну скаргу.
В обвинувальному акті неодноразово вказується на повідомлення ОСОБА_11 інформації ОСОБА_9 стосовно особи у якої можна вимагати кошти, повідомлення про виконання вказівки наданої ОСОБА_9 , на самі вказівки ОСОБА_9 адресовані ОСОБА_11 . В той же час, матеріали кримінального провадження не містять будь-які дані, отримані з телекомунікаційних мереж, про телефонні розмови чи текстові повідомлення між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , що опосередковано вказує на правдивість показів ОСОБА_11 , які він надав в судовому засіданні.
В обвинувальному акті зазначається, що кошти від злочинної діяльності акумулювалися на картці, належній ОСОБА_11 . В той же час, реквізити даної картки та рух коштів на даному картковому рахунку слідством надано не було. Натомість, зазначаються реквізити карток, належних стороннім особам, а не ОСОБА_11 .
Обвинувачення посилається на результати НСРД отримані в ході розмов оперативного співробітника з ОСОБА_7 та з ОСОБА_11 . Разом з тим, з даних розмов навпаки вбачається фактична необізнаність ОСОБА_11 про вчинювані ОСОБА_7 та ОСОБА_9 кримінальних дій, заперечується будь-яка усвідомлена участь ОСОБА_11 в спільних діях з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 .
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що хоч дії ОСОБА_11 в частині надання бензину, повідомлення місця проживання, перевезення викраденого майна, чи самої особи до місця вчинення злочину, і сприяли вчиненню злочинів ОСОБА_7 та містять в собі ознаки пособництва, проте, не можуть кваліфікуватися, як кримінально карні діяння, оскільки обвинувачений ОСОБА_11 не був обізнаним про плани ОСОБА_7 та ОСОБА_9 та його дії не охоплювалися єдиним, з іншими обвинуваченими умислом, на вчинення злочинів.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 в його інтересах захисника ОСОБА_8 , які підтримали подані ними апеляційні скарги задовольнити в повному обсязі, стосовно апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просили задовольнита, а апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення;

захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , та самого обвинуваченого, які підтримали подану захисником апеляційну скаргу в повному обсязі, підтримали апеляції обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 , заперечили стосовно апеляції прокурора в повному обсязі;

прокурора ОСОБА_10 , який підтримав подану ним апеляцію в повному обсязі, та заперечив стосовно апеляційних скарг поданими обвинуваченим ОСОБА_9 в його інтересах захисником ОСОБА_8 , захисником ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 ;

обвинуваченого ОСОБА_11 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_15 , які підтримали подані обвинуваченим ОСОБА_9 в його інтересах захисником ОСОБА_8 , захисником ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 апеляційні скарги, та заперечили стосовно апеляційної скарги прокурора.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно із ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Відповідно вимог ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні, зокрема, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушенні, а саме час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Суд першої інстанції постановляючи оскаржуваний вирок дійшов висновку, що дії ОСОБА_9 та ОСОБА_7 підлягають перекваліфікації з ч.4 ст.189 КК України на ч.2 ст.189 КК України, свої висновки суд обґрунтовує у відповідності до вимог ст.94, ч.4 ст.95 КПК України, а саме:

- показами потерпілого ОСОБА_36 , який пояснив суду, що займається підприємницькою діяльністю - заготовляє сільськогосподарську продукцію (горіхи, насіння пір`я). В грудні 2014 року йому зателефонувала невідома особа, почала вимагати грошові кошти та висловлювала погрози. Він відмовився виконувати вимогу про передачу коштів, через це, як вважає потерпілий йому підпалили сарай. Крім того, 01.12.2014 з сараю викрали мішки з качиним пір`ям вагою приблизно 47 кг. Перед цим, на легковому автомобілі марки ВАЗ-21099 до нього приїжджали 2 чоловіки, що здавали качине пір`я, яких впізнав, як обвинувачених ОСОБА_11 і ОСОБА_7 .. В ході досудового слідства впізнав ОСОБА_9 , як особу що телефонувала йому і вимагала гроші в грудні 2014 року.
- показами потерпілого ОСОБА_14 , який пояснив суду, що займається підприємницькою діяльністю. В грудні 2014 року невідома особа по телефону повідомила, що йому відомо, що потерпілий торгує на базарі, а тому треба ділитися та почав вимагати 1000 грн., а в разі відмови погрожувала застосувати насильство відносно його дочки. Таких дзвінків було кілька, в ніч на 12.12.2014 невідомі жбурнули пляшку з запалювальною сумішшю та пошкодили йому вхідні двері до будинку. Відразу надійшов дзвінок від тієї ж особи. В той же день, під час розмови з невідомою особою, під впливом погроз, погодився частково виконати такі вимоги в сумі 300 грн. і дві картки поповнення мобільного телефону. При впізнанні за голосом, впізнав голос ОСОБА_9 , як особи, що йому телефонувала і вимагала гроші в грудні 2014 року
- показами потерпілої ОСОБА_13 , яка пояснила суду, що займається підприємницькою діяльністю на місцевому ринку. 11.12.2014 невідома особа по телефону почала вимагати гроші, погрожуючи насильством до неї. В ніч на 12.12.2014 невідомі особи жбурнули у вікно її будинку шматок цеглини та розбили скло. Відразу, знову зателефонувала та ж сама невідома особа і знову почала вимагати 5000 грн., однак, домовилися про 3000 грн. Кума свідка допомогла зібрати 2700 грн., які вона перерахувала 13.12.2014 року через платіжний термінал. При впізнанні за голосом, впізнала голос саме особи, що неодноразово телефонувала їй, вимагаючи гроші. Зазначає, що свій номер телефону повідомляла сестрі ОСОБА_11 . Напередодні бачила автомобіль "БМВ" належний брату ОСОБА_11 , за кермом сиділа жінка, який кілька разів проїхав повз її домоволодіння.
- показами потерпілої ОСОБА_51 , яка пояснила суду, що займається підприємницькою діяльністю пов`язаною з випічкою тортів. В грудні 2014 року їй зателефонувала невідома особа і почала вимагати гроші на потреби АТО, а в разі відмови погрожувала застосувати насильство. В ніч на 10.01.2015 року невідомі особи жбурнули пляшку із запаленою сумішшю в вікно її будинку, відразу зателефонувала ця невідома особа, знову почала вимагати гроші і погрожувати. При впізнанні за голосом, впізнала голос особи, що неодноразово телефонувала їй, вимагаючи гроші. Зазначає, що даний голос належить ОСОБА_9
- показами потерпілої ОСОБА_46 , яка пояснила суду, що займається торгівлею квітами на місцевому ринку. В грудні 2014 року зателефонувала невідома особа і почала вимагати гроші на потреби АТО, а в разі відмови погрожувала застосувати насильство. Злякавшись погроз, пішла ночувати до куми. В ніч на 18.12.2014 невідомі особи жбурнули у вікно її будинку пляшку з легкозаймистою речовиною і пошкодили вікно. Відразу знову зателефонувала ця особа і почала вимагати 2000 грн., злякавшись вона в той же день, перерахувала на вказаний картковий рахунок через платіжний термінал 1000 грн. При впізнанні за голосом, впізнала голос саме особи, що неодноразово телефонувала їй, вимагаючи гроші що відображено у протоколі за її участі від 15.04.2015. Під час слідчого експерименту дізналася, що шматок цеглини у вікно жбурнув обвинувачений ОСОБА_7
- показами потерпілого ОСОБА_26 , який пояснив суду, що працює приватним підприємцем, займається виготовленням і встановленням могильних пам`ятників. 08.12.2014 року зателефонувала невідома особа, почала вимагати 5000 грн., як компенсацію за неякісно встановлений пам`ятник і погрожувала застосувати насильство. В ніч на 09.12.2014 року невідомі особи жбурнули на вхідні двері його будинку пляшку з легкозаймистою сумішшю. Спільно із сином потушили пожежу, а через 10 хв. зателефонувала та сама ж особа і перепитала, чи згоден він сплатити цю суму. В той же день, потерпілий перерахував 5000 грн. на вказаний невідомою особою рахунок. В подальшому, невідома особа ще кілька разів телефонував та вимагав перерахунку коштів, однак, він не реагував на дану вимог. При впізнанні за голосом, впізнав голос особи, що неодноразово телефонував йому, вимагаючи гроші..
- показами потерпілого ОСОБА_27 , який повідомив суду, що проживає в м. Новомиргород, займається ремонтом телерадіоапаратури Наприкінці грудня 2014 року в майстерню невідома жінка ромської національності здавала ігрову приставку, яку після ремонту забрав якийсь чоловік. Через деякий час, йому зателефонував невідомий чоловік і почав вимагати гроші, скільки точно, не пам`ятає, звучали погрози застосувати насильство. В подальшому, хтось розбив два вікна в телемайстерні, жбурнувши пляшку і камінь. Особа, яка вимагала в нього гроші, знову телефонувала, але він не відповідав. При впізнанні за голосом, впізнав голос особи, що телефонував йому, вимагаючи гроші.
- показами потерпілого ОСОБА_52 , який повідомив, що в грудні 2014 року йому телефонували невідомі та вимагали гроші, а в лютому місяці приїхали додому і забрали 640 грн. металобрухту. Спочатку вимагали 5000 грн. Приїжджали на ВАЗ 2109 двоє осіб. Давав 1000 грн. Погрожували, що якщо не дасть гроші то буде йому гірше. Вказані погрози сприймав, як реальні погрози здоров`ю.
- показами потерпілої ОСОБА_33 , яка повідомила суд, що в середині грудня 2014 року їхала в м. Кіровоград і їй зателефонували невідомі та вимагали 5000 грн., які мала б внести на картковий рахунок. Якщо гроші не внесе, то магазин і її дочка згорять. Вночі, близько 3-ї години ночі, їй зателефонувала дочка та повідомила, що хтось розбив вікно в хаті і на підлозі лежить пляшка з легкозаймистою речовиною. Через деякий час від невідомих надійшов дзвінок, який повідомив. що "видумаєте міліція Вас охороняє? Ми все бачимо". Більше дзвінків не було, про випадок повідомила в поліцію, кошти на вимогу невідомих не перераховувала.
- показами свідка ОСОБА_53 повідомила суду, що ОСОБА_46 зателефонувала їй та повідомила, що їй погрожують та вимагають гроші. У зв`язку з цим, попросила свідка переночувати у неї. Знає, що ОСОБА_46 сплатила особам, що вимагали кошти 1000 грн. через банківський термінал.
- показами свідка ОСОБА_54 яка повідомила суду. що перебувала в шлюбі із ОСОБА_9 в той час, коли він відбував покарання. 9 грудня 2014 року їй на рахунок було зараховано 5000 грн., однак, хто надіслав ці кошти вона не знає. Карта, на яку надійшли кошти є соціальна. Зазначає, що інколи кошти з картки знімав ОСОБА_7 , який в період з 2014 по 2015 рік проживав спільно зі свідком. Стосовно вчинення кримінального правопорушення показів надати не може.

Окрім того, вина обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_7 доводиться письмовими матеріалами кримінального провадження.
- протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 10.02.2015 року під час якого потерпілий ОСОБА_36 впізнав обвинуваченого ОСОБА_11 , який неодноразово здавав йому пір`я птиці. (том 1 арк.13-15)
- протоколом пред`явлення на впізнання за фотознімками від 10.02.2015 року під час якого потерпілий ОСОБА_36 впізнав обвинуваченого ОСОБА_7 , який разом з ОСОБА_11 неодноразово здавали йому пір`я водо плаваючої птиці. (том 1 арк.16-18)
- протоколом огляду місця події від 01.12.2014 року домоволодіння потерпілого ОСОБА_30 в АДРЕСА_13 , вході якого було вилучено металевий замок та монтировку. (том 1 арк.20-21)
- висновком товарознавчої експертизи №614 від 02.04.2015 року згідно якого станом на 30.11.2014 року вартість 1 кг качиного пір`я сірого становить 60 грн., вартість 1 кг качиного пір`я білого становить 65 грн. (том 1 арк.22-30)
- актом про пожежу та звітом про причини виникнення пожежі від 05.12.2014 року за яким найбільш вірогідною причино пожежі є підпал. (том 1 арк.48-53)
- протоколом впізнання за голосом від 15.04.2015 року згідно якого потерпілий ОСОБА_36 за ознаками тембру, голосу, сленгу впізнав голос особи, яка по телефону вимагала грошові кошти, цей голос належить обвинуваченому ОСОБА_9 (том 1 арк.57-59)
- протоколом огляду місця події від 20.01.2015 року домоволодіння потерпілого ОСОБА_14 в АДРЕСА_16 під час якого виявлено на вхідних дверях сліди горіння і залишки скляної пляшки з ганчіркою. (том 1 арк.66-72)
- копією банківської квитанції АКБ «Приватбанк» про перерахування ОСОБА_14 грошових коштів через термінал 12.12.2014 року о 15 год. 40 хв. (том 1 арк.77)
- висновком експертизи нафтопродуктів і паливно-мастильних матеріалів №147 від 16.02.2015 року, згідно якої на фрагментах скла та тканини виявлено сліди легкозаймистого нафтопродукту зміненого в результаті випаровування світлого нафтопродукту. (том 1 арк.83-90)
- протоколом впізнання за голосом від 15.04.2015 року згідно якого потерпілий ОСОБА_14 за ознаками тембру, голосу, сленгу впізнав голос особи, яка по телефону вимагала грошові кошти, цей голос належить обвинуваченому ОСОБА_9 (том 1 арк.57-59)
- протоколом огляду місця події від 10.02.2015 року домоволодіння потерпілої ОСОБА_13 в АДРЕСА_5 під час якого виявлено пошкоджені віконний склопакет та шпалери в кімнаті внаслідок контакту с тупим предметом.(том 1 арк.112-122)
- протоколом впізнання за голосом від 15.04.2015 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_13 за ознаками тембру, голосу, сленгу впізнала голос особи, яка по телефону вимагала грошові кошти, цей голос належить обвинуваченому ОСОБА_9 (том 1 арк.127-129)
- протоколом впізнання за голосом від 15.04.2015 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_33 за ознаками тембру, голосу, сленгу впізнала голос особи, яка по телефону вимагала грошові кошти, цей голос належить обвинуваченому ОСОБА_9 (том 1 арк.151-153)
- протоколом пред`явлення на впізнання за фотознімками, згідно якого потерпілий ОСОБА_27 впізнав ОСОБА_28 , як особу, що приносила в ремонт ігрову приставку. (том 1 арк.170-172)
- протоколом впізнання за голосом від 19.05.2015 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_27 за ознаками тембру, голосу, сленгу впізнала голос особи, яка по телефону вимагала грошові кошти, цей голос належить обвинуваченому ОСОБА_9 (том 1 арк.173-175)
- протоколом огляду місця події від 10.01.2015 року домоволодіння потерпілої ОСОБА_34 в АДРЕСА_9 , в ході якого виявлено пошкоджене вікно та залишки скляної пляшки з тканиною.(том 1 арк.197-199)
- висновком експертизи нафтопродуктів і паливно-мастильних матеріалів №31 від 14.01.2015 року, згідно якої на фрагментах скла та тканини виявлено сліди легкозаймистого нафтопродукту зміненого в результаті випаровування світлого нафтопродукту. (том 1 арк.204-206)
- протоколом впізнання за голосом від 15.04.2015 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_49 за ознаками тембру, голосу, сленгу впізнала голос особи, яка по телефону вимагала грошові кошти, цей голос належить обвинуваченому ОСОБА_9 (том 1 арк.216-218)
- протоколом впізнання за голосом від 15.04.2015 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_25 за ознаками тембру, голосу, сленгу впізнала голос особи, яка по телефону вимагала грошові кошти, цей голос належить обвинуваченому ОСОБА_9 (том 1 арк.236-238)
- протоколом пред`явлення на впізнання за фотознімками під час якого потерпілий ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_7 якому передавав гроші та металобрухт. (том 1 арк.253-255)
- протоколом впізнання за голосом від 15.04.2015 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_12 за ознаками тембру, голосу, сленгу впізнала голос особи, яка по телефону вимагала грошові кошти, цей голос належить обвинуваченому ОСОБА_9 (том 1 арк.258-260)
- протоколом впізнання за голосом від 17.04.2015 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_26 за ознаками тембру, голосу, сленгу впізнала голос особи, яка по телефону вимагала грошові кошти, цей голос належить обвинуваченому ОСОБА_9 (том 1 арк.278-280)
- Протоколом від 17.04.2015 №283нт та додатком до нього оптичним диском DVD-R №31т/15 на яких збережено інформацію про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо, відеоконтроль особи відносно ОСОБА_7 , що мало місце 13.03.2015 року (том 2 арк.116-122)
- протоколом від 17.04.2015 №283нт та додатком до нього оптичним диском DVD-R №33т/15 на яких збережено інформацію про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо, відеоконтроль особи відносно ОСОБА_11 , що мало місце 12.03.2015 року (том 2 арк.123-134)
- додатком до протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_9 від 03.04.2015 року з застосуванням відеозапису оптичним диском DVD+R на якому міститься відеофайл MOV091 зі зразком його голосу (том 4 арк.20-22)
- згідно довідки вартість 1 кг металобрухту станом на 03.01.2015 року становить 2 грн. (том 3 арк.293)
- згідно висновку судово-психіатричної експертизи №135 від 10.03.2015 року ОСОБА_7 в момент скоєння злочину не страждав і в даний момент не страждає психічним захворюванням, не знаходився в тимчасово хворобливому стані, міг усвідомлювати і керувати своїми діями, Підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України. У відношенні інкримінуємого правопорушення вважається осудним, застосування заходів медичного характеру не потребує (том 3 арк.164-167)
- згідно висновку судово-психіатричної експертизи №124 від 03.03.2015 ОСОБА_11 в момент скоєння злочину не страждав і в даний момент не страждає психічним захворюванням, не знаходився в тимчасово хворобливому стані, міг усвідомлювати і керувати своїми діями, підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України. У відношенні інкримінуємого правопорушення вважається осудним, застосування заходів медичного характеру не потребує (том 3 арк.168-171)

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції аналізуючи докази, прийшов до вірного висновку про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, та ч.3 ст.185 КК України відносно ОСОБА_7 .
Помилковим є твердження прокурора про безпідставність перекваліфікації обвинувачення ОСОБА_55 , ОСОБА_7 з ч.4 ст.189 КК України як вчинення інкримінованих злочинів організованою групою.

Колегія суддів заслухавши доводи прокурора, перевіривши матеріали справи дійшла висновку про те, що судом першої інстанції обґрунтовано було виключено кваліфікуючу ознаку, за вчинення злочину в складі організованої групи.

У відповідності до матеріалів кримінальної справи при вчиненні злочинів не було забезпечено взаємозв`язку між діями всіх співучасників, а відповідно і керованості їх діями, планування всіх злочинів всіма співучасниками (або одним із них) не здійснювалось. В суді не знайшло підтвердження того, що при вчиненні підсудними всіх злочинів був встановлений стабільний склад групи, тісні стосунки між його учасниками, їх централізоване підпорядкування, єдині для всіх правила поведінки, а також план злочинної діяльності в цілому, що є притаманним ознаками для вчинення злочинів організованою групою. За таких обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку щодо перекваліфікації злочину з ч.4 ст.189 КК України на ч.2 ст.189 КК України.

Провівши під час апеляційного розгляду кримінального провадження судове в частині дослідження письмових матеріалів кримінального провадження, а саме: протокол слідчого експерименту з ОСОБА_11 від 15.01.2015 року (т.4 а.п.96-105), колегією суддів встановлено, що слідчий експеримент проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.

При проведенні слідчої дії приймав участь захисник ОСОБА_29 . Учасниками слідчого експерименту не заявлялись клопотання щодо неможливості проведення слідчої дії. Підозрюваний ОСОБА_11 не висловлював зауваження щодо слідчої дії. Порушень вимог ст. 240 КПК України судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, не знайшло підтвердження висновок суду першої інстанції стосовно порушення права на захист підозрюваного ОСОБА_11 .

Колегія суддів вивчивши матеріали кримінального провадження вважає, що слідчий експеремент з ОСОБА_7 (т.4 а.п.49-70) проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства. Хоча на час проведення слідчого експерименту у ОСОБА_56 і був призначений захисник, однак останнім не заявлялось клопотання про проведення зазначеної слідчої дії лише за участю захисника, та у відповідності до вимог ст. 52 КПК України не потребував обов`язкової участі захисника. Таким чином не знайшло підтвердження висновоку суду першої інстанції стосовно порушення права на захист підозрюваного ОСОБА_57 .

Зазначені слідчі експерименти вказують на участь ОСОБА_11 та ОСОБА_56 в вчиненні інкримінованих правопорушень, однак не можуть слугувати самостійним підтвердженням наявності кваліфікуючої ознаки вчинення правопорушення організованою групою за відсутності інших складових організованої групи.

Стосовно порушення на думку прокурора вимог п.2 ч.4 ст.374 КПК України, колегія суддів зазначає, що судом під час розгляду кримінального провадження було перекваліфіковано дії ОСОБА_55 та ОСОБА_7 з ч.4 ст.189 КК України на ч.2 ст.189 КК України, про що обґрунтовано зазначено в мотивувальній частині вироку. При призначенні покарання в резолютивній частині зазначено, що суд визнав винним ОСОБА_7 за ч.2 ст.189 КК України, що повністю відповідає мотивувальній частині рішення, та помилково було зазначено щодо призначення покарання за ч.4 ст.189 КК України. Крім того, щодо помилкового визначення частини статті, за якою призначено покарання свідчить те, що покарання призначене в межах санкції ч.2 ст.189 КК України, без застосування конфіскації майна, яка є обов`язковою.

Не підлягає задоволенню апеляційні вимоги захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_9 , оскільки останні порушували питання лише в частині застосування запобіжного заходу. Зазначене питання було вирішено колегією суддів під час розгляду апеляційної скарги в судовому засіданні.

Апеляційні вимоги адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження при перевірки матеріалів кримінального провадження, захисником не було надано відомостей щодо невідповідностей визначення строку зарахування попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі починаючи з 14.01.2015. Згідно довідки відділу по контролю за виконанням судових рішень ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» термін з 14.01.2015 року по 06.07.2015 року було визначено із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за вироком Кіровоградського районного суду від 12.05.2017 року. Інших підтверджуючих даних стороною захисту надано не було.

Проводячи аналіз щодо підстав виправдання ОСОБА_11 колегія суддів зазначає, щопостановляючи виправдувальний вирок, суд повинен керуватись вимогами ст.284, 374 КПК України, а саме у разі визнання особи виправданою у вироку зазначаються - формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі, і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Ч.3 ст.409 та ч.2 ст.421 КПК закріплено застереження, спрямоване на забезпечення прав виправданого, оскільки суд апеляційної інстанції не має права скасувати виправдувальний вирок лише з мотивів істотного порушення прав обвинуваченого.

Суд першої інстанції виправдовуючи ОСОБА_11 не зазначив формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі, і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів з яких суд відкидає докази обвинувачення; не навів доводів у зв`язку з чим не бере до уваги протокол слідчого експерименту проведений із останнім та ОСОБА_7 , оскільки зазначення того, що даний процесуальний документ не є інформативним в частині конкретизації участі кожного із учасників не відповідають критеріям вимог ст.86-87 КПК України в частині визнання їх недопустимими доказами, що були отримані в наслідок порушення вимог чинного законодавства, або внаслідок істотного порушення прав і свобод людини.

Судом першої інстанції не було надано оцінку цьому доказу за вказаними критеріями. Крім того, оцінюючи докази в їх сукупності суд повинен чітко визначити якому доказу надається перевага. У відповідності до вимог ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового розгляду, або отриманих в порядку, передбаченому ст.225 КПК України, однак суд зобов`язаний надати оцінку всім досліженним доказам у їх сукупності обгрутувавши їх в мотивувальній частині рішення суду.

Судом не надано оцінки даним викладеним в зазначених слідчих експериментах з позиції обґрунтованості та узгодженності із іншими матеріалами кримінального провадження ( результати НСРД, показань наданих потерпілими та ін..), таким чином суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, про те, що була допущена невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а тому вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_11 підлягає скасуванню, а кримінальне провадження в цій частині призначенню до нового судового розгляду в ході якого слід врахувати вищезазначене, перевірити доводи, викладені у апеляціях, а також вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи і, в залежності від встановленого, постановити законне і обґрунтоване судове рішення.

Порушень судом першої інстанції кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою скасування вироку стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , судом апеляційної інстанції не встановлено.
Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації.
Суд при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Колегією суддів встановлено, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 та ОСОБА_7 покарання суд дотримався вимог ст. ст. 50, 65 КК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовною підставою для скасування судового рішення, не встановлено.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.01.2021 щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити без змін.

Звільнити ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду негайно, в зв`язку з відбуттям призначеного покарання.
Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.01.2021 щодо ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в частині виправдання за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.4 ст.189 КК України та за ч.3 ст.185 КК України скасувати та призначити в цій частині новий судовий розгляд в тому ж суді.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а особами які тримаються під вартою в той самий строк з дня отримання повного тексту ухвали щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_7 .

Ухвала Кропивницького апеляційного суду щодо ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: ( підписи )
Згідно з оригіналом:

Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2