Справа № 299/802/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/177/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючої ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції кримінальне провадження № №0000036 від 15.01.2020 року про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає та зареєстрований в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України;
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,
за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_9 на вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13 серпня 2020 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , -

встановила:

вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13 серпня 2020 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Призначено ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.286 КК України виді позбавленні волі строком на 4 роки.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку у 2 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов'язки в порядку ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до органів пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Скасовано арешт, накладений за ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17.01.2020 року у справі № 299/100/20 (а.п.29-31) на автомобіль марки «Fiat Doblo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .
Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.
Згідно вироку, досудовим розслідуванням встановлено, що 15 січня 2020 року, близько 19 години 00 хвилин, ОСОБА_6 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «Fiat Doblo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується висновком експерта Закарпатського НДЕКЦ МВС України №10/44 від 18.02.2020, рухаючись зі швидкістю 40 км/годину, в темну пору доби, при сухому дорожньому покритті, на ділянці проїжджої частини вул. Головна в с. Фанчиково, в напрямку м. Виноградів, в порушення вимог п.12.2. - «у темну пору доби та в у мовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги»; п. 12.3. - «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди» Правил дорожнього руху України затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної події, відповідно не реагуючи на зміни дорожньої обстановки, але маючи об`єктивну можливість спостерігати за дорожньою обстановкою, та зупинити керований ним транспортний засіб до місця зіткнення шляхом застосування екстреного гальмування і уникнути зіткнення з пішоходом в момент виникнення небезпеки для його руху, де навпроти будинку № 95, розташованого з правого боку по напрямку руху автомобіля, допустив наїзд передньою правою частиною автомобіля марки «Fiat Doblo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_10 , яка повинна згідно вимог п. 4.4. - « у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості пішоходи, які рухаються проїзною частиною чи узбіччям, повинні виділити себе, а за можливості мати на зовнішньому одязі світлоповертальні елементи, для своєчасного їх виявлення іншими учасниками дорожнього руху»; п. 4.14. а - « пішоходам забороняється: виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху» Правил дорожнього руху України, рухалася краєм проїжджої частини в попутному з автомобілем напрямку, з певною швидкістю, внаслідок чого від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 померла на місці пригоди.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 , згідно висновку експерта № 13 від 12.02.2020 отримала наступні тілесні ушкодження: набряк в правій параорбітальній ділянці; синець на шкірних покривах внутрішньо-задньої поверхні середньої третини лівої гомілки; ділянки зсаднення на шкірних покривах передньої поверхні лівого колінного суглобу; садно на шкірних покривах тильної поверхні правої кисті в проекції II та III міжп`ястково-фалангових суглобів; переломи ІІ-ІІІ ребер по правій лопатковій лінії та переломи IV-V-VI ребер по праві підпахвовій лінії; крововилив у м`які покриви голови, зі сторони їх внутрішньої поверхні, в правій тім`яно-потиличній ділянці; перелом кісток склепіння черепа в правій потиличній ділянці; крововилив під м`якою мозковою оболонкою, в ділянці правої потиличної долі головного мозку.
Усі перераховані вище, тілесні ушкодження характерні для виникнення їх під час ДТП, за своїм характером, цілком вкладаються в час пригоди та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_10 .
Сукупність ушкоджень, встановлених у ОСОБА_10 могли виникнути в умовах дорожньо-транспортної пригоди, а саме від удару частинами рухаючогося легкового автомобіля по лівій нозі (внутрішньо-задня поверхня середньої третини лівої гомілки), послідуючого інерційного падіння потерпілої на автомобіль із співударянням правою стороною тулуба та потиличною ділянкою голови об частини автомобіля та послідуючим падінням на підлегле дорожнє покриття.
Тілесні ушкодження у вигляді синців та саден - це ушкодження, що мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як 6 днів і за цією ознакою у відповідності з пунктом 2.3.5 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" затверджених Наказом № 6 MО3 України від 17.01.1995 року "Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України їх слід кваліфікувати як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності.
Тілесні ушкодження у вигляді переломів ребер - це ушкодження, що спричиняють розлад здоров`я тривалістю більше 21 дня і за цією ознакою, згідно пункту 2.2.1 (а) "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року "Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України" їх слід кваліфікувати як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.
Тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток склепіння черепа із забоєм головного мозку - це ушкодження, що є небезпечними для життя у момент їх спричинення, і за цією ознакою, згідно пункту 2.1.1 (а) "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року "Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України" їх слід кваліфікувати як тяжкі тілесні ушкодження.
Смерть потерпілої громадянки ОСОБА_10 настала внаслідок важкої черепно-мозкової травми, що супроводжувалась переломом кісток склепіння черепа, крововиливом під м`яку мозкову оболонку та шлуночки головного мозку, набряк речовини головного мозку, що обумовило зупинку функції центральної нервової системи, зупинку серцевої діяльності та дихання і явилося безпосередньою причиною смерті її. Дана причина смерті підтверджується виявленням при судово-медичному дослідженні трупа таких патоморфологічних змін: крововиливу під м`якою мозковою оболонкою в ділянці правої потиличної долі головного мозку; крововиливу під м`якою мозковою оболонкою обох півкуль мозочка, з розповсюдженням на базальну його поверхню; наявності у шлуночках головного мозку ліквору з домішками крові; наявність борозни від вдавлення у великій потиличний отвір на мигдаликах мозочка, наявність борозни від вдавлення у великий потиличний отвір на мигдаликах мозочка, наявність переломів кісток склепіння черепа та даними судово-гістологічної експертизи.
Згідно висновку експерта Закарпатського НДЕКЦ МВС України № 10/83 від 26.02.2020 в даній дорожній ситуації, водій автомобіля «Fiat Doblo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 12.2. та 12.3. Правил дорожнього руху України.
Водій «Fiat Doblo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода ОСОБА_10 , що рухалася в попутному напрямку по смузі руху автомобіля, шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування із зупинкою до місця наїзду, з моменту виникнення небезпеки для руху.
З технічної точки зору, в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, є обставини пов`язані з тим, що водій автомобіля марки «Fiat Doblo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , маючи об`єктивну можливість виявити пішохода на своїй смузі руху, який рухався в попутному напрямку, не дотримавшись вимог пункту 12.3 Правил Дорожнього руху, не застосував своєчасно екстрене гальмування транспортного засобу в момент виникнення небезпеки для його руху.
Невиконання водієм ОСОБА_6 вказаних вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які настали, а саме скоєння дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої настала смерть пішохода.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК Україні, тобто порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілому.
На вирок суду перший заступник прокурора Закарпатської області ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржуваний вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286 КК України покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. В решті вирок суду залишити без змін. Під час апеляційного розгляду матеріалів кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 просить дослідити характеризуючи дані обвинуваченого.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що звільняючи ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання із пробуванням, суд, всупереч вимогам ч.2 ст.374 КПК України, не навів у вироку переконливих підстав, які б давали можливість такого звільнення.
Визначаючи вид і розмір покарання ОСОБА_6 , суд не взяв до уваги, що вчинене ним кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років.
Натомість суд першої інстанції звільняючи обвинуваченого від відбування карання з випробуванням, надав переваги обставинам, які пом`якшують покарання, а саме те, що останній визнав вину, активно сприяв розкриттю злочину та потерпіла не має претензій.
При цьому, визначаючи вид і розмір покарання обвинуваченому, суд не взяв до уваги, що встановлені судом фактичні обставини свідчать про те, що ОСОБА_6 взявся до керування транспортним засобом, перевищив швидкість в межах населеного пункту, при якій не зміг контролювати його рух, а отже створив небезпеку для інших його учасників, виїхав на смугу зустрічного руху, допустив наїзд на потерпілу передньою правою частиною автомобіля, тобто допустив злочинну самовпевненість і це призвело до спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_11 від яких остання померла.
При вирішенні питання про призначення додаткового покарання, яке в даному випадку є факультативним, суд не в повній мірі врахував як особу обвинуваченого, так і обставини кримінального правопорушення, яке сталося внаслідок грубого порушення обвинуваченим п. 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України у звичайній дорожній обстановці, спричинило тяжкі наслідки, а саме смерть людини, а тому рішення про недоцільність призначення додаткового покарання є необгрунтованим.
До того ж, доводи суду першої інстанції про те, що його робота фермерське господарство) пов`язана з керуванням транспортним засобом, а також, що на його утриманні перебуває малолітня дитина, батьки пенсійного віку і рідний дядько, який є інвалідом, не заслуговують на увагу, оскільки такі обставини ніякими доказами не підтверджені, отримана обвинуваченим освіта та спеціальність не пов`язані з необхідністю керування транспортними засобами, одночасно суспільна небезпека від можливих наслідків порушення Правил дорожнього руху України значно перевищує особисті інтереси обвинуваченого. Всі інші обставини, можуть бути визнані судом як пом`якшуючими.
Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечили апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягають до задоволення частково, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
У ст. 91 ч. 1 КК України наведені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Серед іншого у кримінальному провадженні підлягають доказуванню винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення та мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення.
Відповідно до вимог ст. 374 ч. 3 п. 2 КПК України у разі визнання особи винуватою в мотивувальній частині вироку зазначаються, у тому числі, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Встановлюючи фактичні обставини скоєного обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення, судом першої інстанції не дотримано зазначених вище вимог кримінального процесуального закону, а саме судом першої інстанції у вироку викладено формулювання обвинувачення, яке встановлено досудовим розслідуванням, проте не викладено формулювання обвинувачення, яке встановлено судом.
Вказані порушення вимог кримінального процесуального закону є істотним, що відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України є підставою для скасування вироку щодо ОСОБА_6 .
За таких обставин вирок щодо ОСОБА_6 підлягає скасуванню, а у кримінальному провадженні слід призначити новий розгляд у суді першої інстанції, задовольнивши подану апеляційні скаргу частково. Інші доводи апеляційної скарг, підлягають перевірці і з`ясуванню при новому розгляді в суді першої інстанції.
При новому розгляді суду необхідно розглянути справу відповідно до вимог КПК України, встановити усі обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, із забезпеченням права ОСОБА_6 на захист, прийняти законне і обґрунтоване рішення, при доведеності вини призначити покарання відповідно до вимог КК України.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу першого заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_9 задоволити частково, а вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13 серпня 2020 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 скасувати. Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4