ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/332/21 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1676/21 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова в режимі відеоконференції апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 на ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 08 лютого 2021 року про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Харківського районного суду Харківської області від 14.03.2016 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у м. Мерефа Харківського району Харківської області, зареєстрований у АДРЕСА_1 ,
засуджено за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України із застосуванням ч.1 ст.70, ст. 71 КК України до 10-ти років позбавлення волі із конфіскацією майна. Йому зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з дня його затримання, тобто з 30.10.2014 до набуття вироком законної сили 14.03.2017, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області від 14 березня 2017 року вирок Харківського районного суду Харківської області від 14 березня 2016 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 лютого 2018 року вирок Харківського районного суду Харківської області від 14 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 14 березня 2017 року залишено без змін.

Захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 звернувся до Червонозаводського районного суду м.Харкова з клопотанням про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного вироком Харківського районного суду Харківської області від 14.03.2016 року.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 08.02.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 .

Суд обґрунтував прийняте рішення тим, що, оцінивши всі надані матеріали та доводи клопотання захисника, дійшов до висновку, що процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, засуджений лише стає на шлях виправлення, проте ще не довів свого виправлення, суд вважав дане клопотання передчасним. Крім того, суд зазначив, що доводи захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , щодо погіршення стану здоров`я матері ОСОБА_7 та тяжкої хвороби його бабусі ОСОБА_10 , не є підставою для умовно дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 .

Не погодившись з рішенням районного суду захисник ОСОБА_8 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 08.02.2021 року та застосувати до засудженого ОСОБА_7 положення ст. 81 КК України.
Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу захисник вказує на те, що суд формально відмовив в задоволенні клопотання про умовно- дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки навіть представник Державної установи «Диканівська виправна колонія (№ 12)», де знаходиться засуджений ОСОБА_7 , не заперечував проти його задоволення. При цьому, захисник додатково звертав увагу суду на ті життєві обставини, які пов`язані із здоров`ям матері ОСОБА_7 та його бабусі, їм потрібна допомога в утриманні та догляді, оскільки відповідно до положень ст.3 Конституції України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. В даному конкретному випадку слід застосувати принцип гуманізму, який привалює над доцільністю знаходження ОСОБА_7 під вартою.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи засудженого ОСОБА_7 та його захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі, думку прокурора щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, дослідивши матеріали провадження та відомості особової справи засудженого, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 належить залишити без задоволення, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засудженого, ОСОБА_7 раніше судимий вироком Харківським районним судом Харківської області від 04.09.2014 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування цього покарання з випробуванням та з іспитовим строком 1 рік.
На теперішній час ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 14.03.2016 року, за яким його засуджено за ч.2 ст.186, ч.3 ст.187 КК України, із застосуванням ч.1 ст.71 КК України, до остаточного покарання у виді 10 років позбавлення волі. Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зараховано ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 30.10.2014 року по 14.03.2017 року.
Початок строку відбування покарання 30.10.2014 року, кінець - 18.06.2022 року.
Вказані дані ніким не оспорюються.
Виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.
У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, суду слід ретельно з`ясувати : ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
Відповідно до характеристики на засудженого (арк.143 2-ї частини особової справи), затвердженої 29.01.2021 року, засуджений ОСОБА_7 під час тримання в Державній установі «Харківська установа виконання покарань (№27)» з 08.11.2014 року по 03.04.2017 року до праці не залучався, вимоги режиму тримання та розпорядок дня порушував 1 раз, за що був покараний у дисциплінарному порядку, на теперішній час стягнення погашено у встановленому законом порядку, адміністрацією установи не заохочувався. Характеризувався негативно.
З 03.04.2017 року по 12.02.2018 року відбував покарання в Державній установі «Диканівська виправна колонія (№12)». До праці залучався, вимоги режиму тримання та розпорядок дня порушував 4 рази, за що був покараний у дисциплінарному порядку, на теперішній час стягнення погашені у встановленому законом порядку. Адміністрацією установи, з метою стимуляції правослухняної поведінки, заохочувався 1 раз. Характеризувався посередньо.
З 14.02.2018 року по 12.03.2018 року перебував в Київському слідчому ізоляторі. До праці не залучався, вимоги режиму тримання та розпорядок дня не порушував, адміністрацією установи не заохочувався. Характеризувався посередньо.
З 12.03.2018 року відбуває покарання в Державній установі «Диканівська виправна колонія (№12)». За період відбування покарання адміністрацією установи, з метою стимулювання правослухняної поведінки, був заохочений 2 рази, вимоги режиму тримання та розпорядок дня порушував 6 разів, за що мав 6 стягнень. На даний час стягнення погашені у встановленому законодавством порядку. На даний час характеризується посередньо. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Виконує встановлені законодавством вимоги персоналу установи виконання покарань, повсякчас потребує контролю. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд, іноді потребує нагляду. До майна установи і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи відноситься посередньо, здійснює за ними догляд під контролем представників адміністрації. Працевлаштований різноробом в дільниці з виготовлення спецзасобів з відрядною оплатою праці. До виконання поставлених завдань ставиться посередньо, виконує задовільно, іноді потребує контролю. Намагається виконувати роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься без ініціативи. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», «Фізкультура і спорт» до їх реалізації ставиться посередньо. До підвищення наявного загальноосвітнього рівня не прагне, вважає свій загальноосвітній рівень достатнім, у вільний від роботи час читає переважно художню літературу. Підтримує зв`язки з матір`ю шляхом листування, телефонних дзвінків та побачень, отримує посилки та передачі. За характером стриманий, скритний, при проведенні індивідуально-профілактичних та виховних бесід не завжди відвертий, в першу чергу ставить собі на меті отримання заохочення, а не виправлення. У взаємовідносинах з іншими засудженими не завжди ввічливий допускає конфлікти, підтримує взаємовідносини із засудженими різної спрямованості, поведінка не стійка. Стан здоров`я задовільний.
За вироком Харківського районного суду Харківської області від 04.09.2014 року має позов на суму 344 грн та 393 грн. за проведення експертиз.
За вироком Харківського районного суду Харківської області від 14.03.2016 має позов на суму 1376,64 грн за проведення експертизи.
Виконавчих листів до установи не надходило. В установі відомості щодо сплати позову відсутні.

Колегія суддів бере до уваги те, що ОСОБА_7 раніше засуджувався за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, звільнявся від відбування покарання з випробуванням, але вчинив під час іспитового строку за попереднім вироком нові корисливі злочини, які згідно класифікації за ст.12 КК України є тяжким та особливо тяжкими злочинами.
За час відбування покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 14.03.2016 року, а саме з 30.10.2014 року, ОСОБА_7 має лише три заохочення, одне з яких отримано у 2015 році, а два інших у кінці 2020 року. Крім того, засуджений за час відбування покарання мав 11 стягнень, які на даний час погашені у встановленому законодавством порядку (арк.144 2-ї частини особової справи).
Апеляційні доводи захисника про те, що характеристика на засудженого від 29.01.2021 року свідчить, що ОСОБА_7 суттєво змінив свою поведінку та ставлення до праці, на думку колегії суддів, є безпідставними, оскільки такі доводи спростовуються вищенаведеним даними, а отримання засудженим двох заохочень у жовтні та грудні 2020 року вказує на те, що останній тільки становиться на шлях виправлення та перевиховання.
Крім того, хоча до установи виконання покарань не надходили виконавчі листи за вироком Харківського районного суду Харківської області від 04.09.2014 року щодо стягнення з ОСОБА_7 судових витрат за проведені експертизи, але самим засудженим починаючи з 2017 року також не здійснено будь-яких заходів щодо ініціювання вирішення цього процесу, що також могло позитивно вплинути на питання щодо застосування до нього норм ст.81 КК України.
Доводи захисника про те, що ОСОБА_7 має матір та бабусю, які мають поганий стан здоров`я та потрібують допомоги в утриманні і догляді, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо недоцільності умовно-дострокового звільнення засудженого, враховуючи те, що він раніше засуджувався за злочини проти власності, звільнявся від відбування призначеного покарання з випробуванням, але знову вчинив умисні тяжкі та особливо тяжкі злочини, за який був засуджений в 2016 році, що свідчить про стійку антисоціальну поведінку засудженого та небажання ставати на шлях виправлення, у зв`язку з чим таке звільнення ОСОБА_7 на підставі ст. 81 КК України від відбування покарання не буде ефективним та є передчасним.
Крім цього, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що за весь час відбування покарання засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого повного виправлення, а тому незрозуміло якою буде його поведінка у разі умовно-дострокового звільнення.
Внаслідок оцінки всіх перелічених вище обставин суд першої інстанції об`єктивно дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності всіх передбачених умов, передбачених положеннями ст. 81 КК України, для умовно-дострокового звільнення та недоцільності і передчасності звільнення засудженого від відбування покарання, на період звернення з відповідним клопотанням.
За таких обставин колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо відмови у задоволенні клопотання, внаслідок неефективності такого заходу щодо попередження вчинення ним нових злочинів, та відсутності беззаперечних і переконливих підстав, на підставі яких можна зробити висновок про виправлення засудженого.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 08 лютого 2021 року про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді