Ухвала
Іменем України

26 квітня 2021 року
м. Київ
Провадження № 51-5281 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 21 вересня 2020 року, з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження,
встановив:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд вказаного судового рішення у касаційному порядку, та з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.
Перевіривши дотримання строків касаційного оскарження, відповідно до вимог ст. 426 КПК України, суд дійшов висновку, що касаційну скаргу слід повернути засудженому.
Відповідно до правил ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому цієї копії.

Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.
Це правило надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Як вбачається з матеріалів провадження за скаргою, ухвала апеляційного суду постановлена 21 вересня 2020 року, однак касаційна скарга подана засудженим 2 квітня 2021 року, тобто поза межами строку на касаційне оскарження.
Обґрунтовуючи причини пропущення строку касаційного оскарження судового рішення, засуджений посилається на перебування його під вартою, несвоєчасністю отримання копій судових рішень та несвоєчасністю ознайомлення з матеріалами справи.

Згідно з судовими рішеннями, доданими до касаційної скарги, вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_4 був оскаржений останнім та прокурором. Ухвала Запорізького апеляційного суду була проголошена 21 вересня 2020 року, і в судовому засіданні апеляційної інстанції були присутні, зокрема, засуджений ОСОБА_4 , який не перебував під вартою та його захисник ОСОБА_6 . Тому початком строку касаційного оскарження ухвали апеляційного суду для засудженого ОСОБА_4 є день її проголошення, і трьохмісячний строк на оскарження судового рішення закінчився 22 грудня 2020 року.

Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо причини його пропуску є поважними.
Отже, в ініційованому учасником кримінального провадження клопотанні про поновлення процесуального строку має бути наведено причини, через які цей строк пропущено.
Виходячи із системного аналізу норм процесуального права, поважними причинами пропущення процесуального строку визнаються такі обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.
Однак, посилання засудженого на вищевказані обставини для поновлення строку касаційного оскарження за відсутності аргументів, які б свідчили про наявність непереборних обставин, що унеможливлювали подання скарги у строк, не є поважними причинами пропуску строку. І враховуючи те, що з дня проголошення рішення апеляційним судом минув досить тривалий час, і з оскаржуваних судових рішень та доданих документів вбачається, що розгляд справи в обох інстанціях здійснювався за участю захисника, томуОСОБА_4 не був позбавлений можливості вчасно оскаржити постановлені судові рішення.
Інших причин пропуску строку, які б Суд міг визнати поважними, у поданому клопотанні засудженим не наведено.
Сторона, яка не скористалася правом на оскарження судових рішень в межах визначеного законом строку, має миритися з процесуальними наслідками прийнятого рішення.
З урахуванням зазначеного, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання ОСОБА_4 і поновлення йому процесуального строку касаційного оскарження, тому касаційна скарга підлягає поверненню на підставі п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України.
Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 в поновленні строку на касаційне оскарження ухвали Запорізького апеляційного суду від 21 вересня 2020 року.
Касаційну скаргу повернути особі, яка її подала разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_7