Дата документу 13.05.2021 Справа № 554/1451/21
Провадження №1-кс/554/7315/2021
УХВАЛА
іменем України

13 травня 2021 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві в режимі відеоконференції клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , про скасування арешту майна в межах кримінального провадження №0000049 від 05 лютого 2021 року, -

В С Т А Н О В И В :

22 квітня 2021 року адвокат ОСОБА_3 звернулась до суду із клопотанням в порядку ст.174 КПК України, в якому просить скасувати арешт на майно, а саме грошові кошти в сумі 100 доларів США (одна купюра номіналом 100 доларів США серія АВ 14449546 К), дві купюри номіналом 500 гривень серія ХЖ 1624271 та ХБ 3306031, мобільний телефон чорного кольору «Xiaomi», шість банківських карток за номерами № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного районного суду м.Полтави від 03 березня 2021 року; зобов`язати уповноважених осіб негайно повернути адвокату ОСОБА_4 мобільний телефон чорного кольору Xiaomi, грошові кошти в сумі 100 доларів США одна купюра номіналом 100 доларів США серія АВ 14449546 К, дві купюри номіналом 500 гривень серія ХЖ 1624271 та ХБ 3306031; зобов`язати уповноважених осіб негайно повернути адвокату ОСОБА_3 банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_4 .

Клопотання мотивоване тим, що 03 березня 2021 року ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно згідно вищенаведеного переліку, яке було вилучено у ОСОБА_4 під час його затримання в порядку ст.208 КПК України в межах кримінального провадження №0000049.

На думку заявника, з матеріалів кримінального провадження не вбачається, що відносно майна, на яке було накладено арешт, існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, можливої конфіскації майна, для забезпечення цивільного позову тощо та матеріали не містять доказів, що існує потреба у застосуванні арешту такого майна. Зазначає, що жодних слідчих дій із вилученим майном не проводилось та не планується проводити у майбутньому, тому арешт майна не відповідає принципам розумності та співрозмірності обмеження права власності або іншого речового права.

Крім того, серед вилучених у адвоката ОСОБА_4 банківських карток також було вилучено банківську картку АТ КБ «Приватбанк» за номером №НОМЕР_4 , яка належить адвокату ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, вважає, що арешт має бути скасований.

У судовому засіданні, призначеному в режимі відеоконференції, адвокат ОСОБА_3 клопотання про скасування арешту майна підтримала з наведених у ньому підстав, просила задовольнити клопотання у повному обсязі та скасувати арешт майна.

Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву, в якій з клопотанням про скасування арешту майна не погодився, пояснив, що наразі досудове розслідування триває, 18.02.2020 року постановою слідчого вилучене в ході особистого обшуку під час затримання ОСОБА_4 майно визнано речовими доказами. У зв`язку з існуванням ризику пошкодження, псування, знищення чи перетворення речових доказів повернення вказаних речей і документів може перешкодити проведенню всебічного досудового розслідування і позбавить слідство можливості збирати докази винуватості підозрюваних у вчиненні злочину осіб. На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні вимог клопотання.

Заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_3 , вивчивши суть клопотання про скасування арешту майна, дослідивши матеріали справи та долучені до клопотання документи, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Установлено, що в провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, перебуває кримінальне провадження №№0000049 від 05 лютого 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.190 КК України.

03 березня 2021 року згідно з ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави клопотання слідчого про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню №0000049 задоволено частково; накладено арешт на майно, вилучене 17.02.2021 року під час затримання ОСОБА_4 , а саме мобільний телефон чорного кольору «Xiaomi», який перебував у володінні ОСОБА_4 , банківські картки: № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 шляхом заборони відчуження, розпорядження, використання до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку; визначено місцем зберігання вилученого майна камеру речових доказів ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві; у задоволенні іншої частини клопотання відмовлено.

Підставою для накладення арешту з огляду на наявність підстав, передбачених ч.2 ст.170 КПК України, послугувало те, що майно, вилучене під час затримання і обшуку особи 17.02.2021 року має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, та відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, оскільки може бути предметом злочину та містити на собі його сліди, а саме вказані вилучені речі можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Також при вирішенні питання про арешт майна не було спростовано доводів слідчого, що вказане майно може бути предметом злочину та підлягати спеціальній конфіскації. Крім того, незастосування арешту майна могло в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчим доведено необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Згідно з ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, під час досудового розслідування, постановою слідчого від 18 лютого 2021 року було вилучені під час особистого обшуку ОСОБА_4 речі, а саме: мобільний телефон чорного кольору «Хiaomi», , який перебував у володінні ОСОБА_4 , банківські картки: № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000049 від 05.02.2021 року.

18 лютого 2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.190 КК України, а саме про те, що він підозрюється у закінченому замаху на вчинення шахрайства, тобто заволодінні чужим майном шляхом обману, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч.1 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Однак протягом розгляду даного клопотання органом досудового розслідування не надано до суду достатніх вагомих даних на підтвердження тих обставин, що вилучена під час затримання особи 17 лютого 2021 року й арештоване майно, зокрема, банківська картка АТ КБ «Приватбанк» за номером №НОМЕР_4 , яка належить адвокату ОСОБА_3 ,є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, об`єктом кримінально протиправних дій, набуто кримінально протиправним шляхом, чи на даний час має відношення до предмету розслідування у кримінальному провадженні, чи зберегла на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані під час досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Наведені обставини свідчать, що ризики, що стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме в частині арешту зазначеної банківської картки АТ КБ «Приватбанк» за номером №НОМЕР_4 , яка належить адвокату ОСОБА_3 , на час розгляду клопотання про скасування арешту майна відпали, що обґрунтовано матеріалами, доданими до клопотання, зокрема, копією довідки АТ КБ «Приватбанк» від 22 квітня 2021 року та власником майна у судовому засіданні, тоді як слідчим не наведено додаткових доводів в обґрунтування наявних ризиків, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності на це майно.

Разом із цим, стороною обвинувачення не зазначено достатніх підстав вважати, що із залученням вказаного майна для досягнення цілей кримінального провадження потрібно в подальшому проводити будь-які слідчі та процесуальні дії, що обумовлюють необхідність обмеження (арешту) цього майна, а також не спростовано доводів заявника в цій частині.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Факт перебування майна під арештом тривалий час фактично позбавляє конституційного права власника на законних підставах розпоряджатися своєю власністю.

Безпідставне обмеження права власності у вигляді накладення арешту на майно шляхом заборони його відчудження, розпорядження та користування не є співрозмірним із завданнями кримінального провадження та порушує основоположні права власника майна, які визначені Конституцією України та чинним законодавством України.

Статтею 17 Загальної декларації прав людини, проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».

Отже, з матеріалів клопотання у їх сукупності вбачається, що на даний час у застосуванні арешту, накладеного на банківську картку АТ КБ «Приватбанк» за номером №НОМЕР_4 , яка належить адвокату ОСОБА_3 , а тому слідчий суддя приходить до висновку, що доводи клопотання про скасування арешту в цій частині є обґрунтованими, а відтак права та законні інтереси законного власника майна підлягають захисту із застосуванням належної правової процедури.

Щодо вимоги клопотання про скасування арешту з решти наведеного у переліку майна, а саме мобільного телефону, грошових коштів та інших банківських карток, які належать підозрюваному ОСОБА_4 , то в цій частині клопотання потрібно відмовити, оскільки вказане майно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, є речовими доказами у кримінальному провадженні, в якому ОСОБА_4 обгрунтовано підозрюється за ч.2 ст.15 ч.3 ст.190 КК України, а відтак їх повернення власнику буде передчасним, та перешкодить проведенню слідчих дій та подальшому збиранню доказів. Доводи слідчого з цього приводу представником власника майна спростовані не були, позаяк переконливих доказів на обґрунтування вказаних у клопотанні тверджень адвокатом не представлено, а отже в арешті зазначених речей на даному етапі розслідування вбачаються об`єктивні потреби, які виправдовують тимчасове втручання у права та інтереси власника майна в частині обмеження права власності на зазначене майно, та пов`язані з метою забезпечення кримінального провадження та проведення ефективного досудового розслідування.

Таким чином, виходячи з розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає за можливе задовольнити клопотання частково та скасувати арешт в частині майна адвоката ОСОБА_3 , а саме банківської картки АТ КБ «Приватбанк» за номером №НОМЕР_4 , повернувши її власнику, а у задоволенні решти вимог потрібно відмовити.

Керуючись ст.ст.2, 8, 24, 131, 174, 309, 370, 372, 376 КПК України слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт, який накладений на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 03 березня 2021 року в рамках кримінального провадження №0000049 від 05 лютого 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.190 КК України, в частині накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_3 , а саме банківську картку АТ КБ «Приватбанк» з номером № НОМЕР_4 .

Зобов`язати слідчого по кримінальному провадженню №0000049 від 05 лютого 2021 року повернути адвокату ОСОБА_3 банківську картку АТ КБ «Приватбанк» з номером № НОМЕР_4 .

В іншій частині вимог клопотання відмовити.

Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1