Справа № 931/152/20 Провадження №11-кп/802/121/21 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 125 КК України Доповідач : ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
законного представника
потерпілого ОСОБА_8 ,
представника неповнолітнього
потерпілого (адвоката) ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та законного представника потерпілого ОСОБА_11 ОСОБА_8 на вирок Локачинського районного суду Волинської області від 03 вересня 2020 року, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта професійно-технічна, неодружений, не працює, військовозобов`язаний, не судимий, визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та йому призначено покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин,

В С Т А Н О В И В

Згідно із вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він 06 грудня 2019 року орієнтовно о 23 год., усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи прямий умисел, з метою протиправного спричинення тілесних ушкоджень іншій людині, під час раптово виниклого конфлікту з потерпілим ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем АДРЕСА_2 , на грунті особистих неприязних відносин, знаходячись поблизу кафе "Люкс", що розташоване за адресою: вул. Героїв Майдану, 5а в смт. Локачі, наніс ОСОБА_11 не менше трьох ударів кулаком правої та лівої руки в ділянку обличчя та голови, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток спинки носа зі зміщенням, гематому вушної мушлі з права, які згідно із висновком експерта № 87 від 11.12.2019 за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягнути за собою короткочасний розлад здоров`я чи незначну, стійку втрату працездатності.
Не погоджуючись із вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, у якій, не оспорюючи фактичні обставини справи, правильність кваліфікації дій обвинуваченого, оскаржує вирок через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого та тяжкості злочину, внаслідок м`якості. Посилається на те, що при призначенні покарання обвинуваченому, неправильно застосовано положення ч.2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 100 годин громадських робіт, що не відповідає санкції вищевказаної статті, оскільки мінімальний строк покарання у виді громадських робіт за даним кримінальним законом становить 150 годин. Крім цього, положення ст. 69 КК України судом не застосовувались і підстав для їх застосування не було. Зазначає, що судом при постановленні вироку та обранні міри покарання обвинуваченому, порушено вимоги ст.65 КК України. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 190 годин.
Законний представник потерпілого ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини справи, правильність кваліфікації дій обвинуваченого, оскаржує вирок через невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого та тяжкості вчиненого злочину, внаслідок м`якості. Вказує на те, що суд першої інстанції безпідставно врахував як обставини, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття, що підтверджується визнанням ним своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину, та те що в ході судового розгляду обвинувачуваний просив вибачення у потерпілого та його законного представника. Посилається на те, що визнавальні покази обвинуваченого, зумовлені не його активними діями щодо розкриття злочину, а незаперечними доказами його вини, які були зібрані на досудовому розслідуванні та намаганням створити пом`якшуючі вину обставини. Разом з тим, вказує що ОСОБА_7 не намагався вибачитись перед потерпілим, не цікавився наслідками своїх дій- здоров`ям потерпілого, не відшкодував ніяких коштів. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 125 КК України у виді арешту строком 3 місяці.
Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційних скарг, прокурора, законного представника потерпілого та представника неповнолітнього потерпілого - адвоката ОСОБА_9 , які, кожен зокрема, подані апеляційні скарги підтримали з викладених у них підстав, та просили задовольнити, обвинуваченого, який відносно апеляційної скарги прокурора не заперечив, а апеляційну скаргу законного представника потерпілого заперечив, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного висновку.
Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України за обставин, викладених у вироку суду та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, не є предметом апеляційного розгляду.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_7 та на кваліфікацію його дій, не виявлено.
Водночас, доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, на думку апеляційного суду, є слушними.
Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК України.
Санкцією ч.2 ст.125 КК України передбачено призначення покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.
З оскаржуваного вироку убачається, що суд першої інстанції вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність не дотримався, оскільки призначив ОСОБА_7 за ч. 2 ст.125 КК України покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин, що є меншим за розміром, ніж нижча межа, встановлена санкцією ч. 2 ст. 125 КК України для даного виду покарання, за відсутності підстав для призначення в порядку ст. 69 КК України більш м`якого покарання, ніж передбачене законом та без наведення відповідного обґрунтування.
Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне вирок першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону та із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого і ухвалити новий вирок, при призначенні покарання за яким до обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , апеляційний суд, відповідно до ст. 66 КК України, відносить: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а обставини, які обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України, відсутні.

Аналізуючи наведені обставини у сукупності, апеляційний суд, частково погоджуючись з доводами апеляційної скарги прокурора, вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання передбачене санкцією ч. 2 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 150 годин.

На думку суду, саме таке покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.
Щодо доводів законного представника потерпілого ОСОБА_8 про призначення покарання ОСОБА_7 за ч.2 ст. 125 КК України у виді арешту строком 3 місяці, то вони не заслуговують на увагу, оскільки на думку суду покарання у виді 150 годин громадських робіт, буде достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним та іншими особами нових злочинів, тобто досягнута його мета.
У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційні скарги законного представника потерпілого ОСОБА_11 ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 задовольнити частково.
Вирок Локачинського районного суду Волинської області від 03 вересня 2020 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді громадських робіт на строк 150 ( сто п`ятдесят) годин.
В решті вирок суду залишити без зміни.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.
Касаційна скарга на вирок може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий

Судді