Номер провадження: 21-з/813/50/21
Номер справи місцевого суду: 2-48/99
Головуючий у першій інстанції
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2021 року м. Одеса

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши на відповідність вимогам ст.ст. 526-528 КПК України заяву засудженого ОСОБА_2 про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження №2-48/99

установив:

Вироком Одеського обласного суду від 26 квітня 1999 року та ухвалою Верховного Суду України від 09 вересня 1999 року ОСОБА_2 було засуджено до довічного позбавлення волі за ст.ст. 86-1; 93 пункти «в», «г», «е», «з»; 42; 43; 14 КК України (в редакції 1960 КК України).

29.07.2021 поштою, на адресу Одеського апеляційного суду надійшла заява засудженого ОСОБА_2 , в якій він просить відновити втрачені матеріали кримінального провадження №2-48/99, а саме протоколів його допиту у якості підозрюваного від 06.04.1995 та від 16.05.1995, оскільки на думку засудженого, вказані процесуальні документи вказують на порушення органом досудового розслідування його права на захист та фальсифікацію матеріалів справи.

Вивчивши заяву засудженого ОСОБА_2 , суддя-доповідач дійшов висновку, що заява підлягає поверненню засудженому, з наступних підстав.

Згідно положень ст.ст. 17, 34 КПК України (в ред.1960 року) кримінальна справа відносно ОСОБА_2 на момент її розгляду була підсудна Одеському обласному суду, як суду першої інстанції.

З прийняттям Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) 2012 року норми Кримінально-процесуального Кодексу 1960 року втратили чинність.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №2531-III від 21 червня 2001 року «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій України» Верховний Суд Автономної Республіки Крим, обласний, Київський та Севастопольський міські суди, військові суди регіонів та Військово-Морських Сил після набрання чинності цим Законом набувають статусу апеляційних судів відповідно до цього Закону та продовжують здійснювати у встановленому порядку судочинство у справах, віднесених процесуальним законом до їх підсудності. Тобто, за цим Законом №2531-III від 21 червня 2001 року обласні суди набули статусу апеляційних судів.

Розділом VII КПК України чітко визначено порядок відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження.

Частиною 1 статті 526 КПК України регламентовано, що заява про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження подається до суду, який ухвалив вирок.

В даному випадку, судом першої інстанції, який ухвалив вирок відносно ОСОБА_2 , був Одеський обласний суд, який у відповідності до Закону №2531-III від 21 червня 2001 року набув статусу апеляційного суду.

На момент подачі засудженим ОСОБА_2 заяви про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження до повноважень апеляційного суду, як суду апеляційної (другої) інстанції, не входить розгляд кримінальних справ в якості суду першої інстанції, який ухвалив вирок.

Діючим КПК України не визначений порядок розгляду заяв про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження, з урахуванням змін законодавства.

За наведених обставин, суддя-доповідач, враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, яка регламентує дії суду у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, вважає за необхідне застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу, а також інші норми процесуального закону та судової практики, які застосовуються судами до аналогічних питань перегляду судових рішень після набрання вироком законної сили.

Так, за правилами ч. 1 ст. 463 КПК України, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин, крім випадку, передбаченого частиною третьою цієї статті.

Практика апеляційних судів України та правова позиція суду касаційної інстанції, вказує на те, що питання про перегляд вироків за нововиявленими або виключними обставинами розглядаються судами першої інстанції за місцем вчинення злочину.

Таким чином, суддя-доповідач вважає, що суд апеляційної інстанції не наділений правом на розгляд заяви про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження, у зв`язку з прийняттям нових законів, якими скасовані закони, що діяли на час здійснення провадження у кримінальній справі, відносно ОСОБА_2 .

Положеннями ч. 2 ст. 528 КПК визначені підстави відмови у відкритті провадження про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження або залишення заяви без розгляду, якщо провадження було відкрито.
Враховуючи, що Розділом VII КПК «Порядок відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження» вищезазначені обставини, що склалися у даному провадженні, не врегульовано, суддя-доповідач, керуючись положеннями ч. 6 ст. 9 КПК, вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження та повернути заяву засудженого ОСОБА_2 , як таку, що подана не до уповноваженого на її розгляд суду.

Одночасно, суддя-доповідач вважає за необхідне роз`яснити засудженому ОСОБА_2 , що повернення його заяви про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження не позбавляє його права звернутися з аналогічною заявою до суду першої інстанції за місцем вчинення злочину.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.ст. 370, 463, 528, 532 КПК України, суддя-доповідач

ухвалив:

Повернути засудженому ОСОБА_2 його заяву про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження у кримінальному провадженні №2-48/99.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена до Верховного суду протягом трьох місяців, а засудженим в той же строк, з дня отримання копії ухвали.

Копію ухвали разом із заявою та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати особі, яка її подала.

Суддя ОСОБА_1