Дата документу 05.04.2021 Справа № 322/184/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 322/184/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/355/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 303 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою заявника - депутата Новомиколаївської районної ради Запорізької області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 19 березня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні його скарги на бездіяльність працівників ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, яка полягає в невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (звернення від 02.02.2021 року, вх. №208Д), -

В С Т А Н О В И Л А:

5 березня 2021 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшла скарга ОСОБА_6 на бездіяльність працівників ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, яка полягає в невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (звернення від 02.02.2021, вх. №208Д).

В своїх вимогах ОСОБА_6 зазначив, що суд повинен визнати бездіяльність працівників відділення поліції №3 Запорізького району управління поліції ГУНП в Запорізькій області щодо проведення перевірки за його депутатським зверненням - повідомлення про злочин від 2 лютого 2021 року незаконною, зобов`язати працівників відділення поліції №3 Запорізького району управління поліції ГУНП в Запорізькій області внести його депутатське звернення - повідомлення про злочин від 2 лютого 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань та провести досудове розслідування за ним, ОСОБА_7 визнати потерпілою, надати пам`ятку потерпілої.

Ухвалою слідчого судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 19 березня 2021 року було відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 з тих підстав, що доводи скаржника ґрунтуються на його припущеннях і суб`єктивній оцінці, яка впливає з переконання депутата ОСОБА_6 в тому, що ОСОБА_7 є власницею земельної ділянки, якою заволоділи невстановлені особи за сприянням колишнього голови Сторчівської сільської ради.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити своє рішення про задоволення скарги в повному обсязі.

В обґрунтування зазначає, що з депутатським зверненням від 2 лютого 2021 року він звернувся до ВП №3 Запорізького району УП ГУНП в Запорізькій області з питання: ОСОБА_8 з заявою звернулась до голови Сторчінської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області ОСОБА_9 , згідно якої, вона отримала земельну ділянку розміром 2 га., а невідома особа заволоділа земельною ділянкою 2 га, яка їй належала. 22 липня 2020 року та 1 вересня 2020 року з заявою ОСОБА_7 зверталась до голови Сторчінської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області ОСОБА_10 , але вона не вияснила, яка невідома особа заволоділа земельною ділянкою розміром 2 га, яка належала ОСОБА_8 Сторчінська сільська рада Новомиколаївського району Запорізької області з невідомою особою заволоділи земельною ділянкою розміром 2 га, яка належала ОСОБА_8 , вчинивши шахрайські дії.

Вказує, що просив депутатське звернення внести до ЄРДР за ст. 190 КК України відносно колишнього голови Сторчінськой сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, визнати ОСОБА_7 потерпілою, надати пам`ятку потерпілої, однак у своїй відповіді від 12 лютого 2021 року за №833/72/01-2021 працівники ВП №3 Запорізького району УП ГУНП в Запорізькій області зазначили, що жодного правовстановлюючого документа на дану земельну ділянку, про яку йдеться в зверненні, а також кадастрового номеру за яким можливо б було встановити місцезнаходження земельної ділянки та встановити особу, яка на їхню думку заволоділа нею та користується не надали.

Зазначає, що суддя першої інстанції, працівники ВП №3 Запорізького району УП ГУНП в Запорізькій області не витребували від колишнього голови Сторчівської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області: копію заяви ОСОБА_8 до голови Сторчівської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області ОСОБА_9 від 2002 року; копію рішення сесії; копію викопіювання земельної ділянки; копії заяв від 22 липня 2020 року, 1 вересня 2020 року; копії відповіді, які надала Сторчівської сільської ради на заяви від 22 липня 2020 року, 1 вересня 2020 року; ПІП особи, яка заволоділа земельною ділянкою розміром 2 га.

Зауважує, що в клопотанні від 5 березня 2021 року зазначено про витребування вищевказаних доказів, а також при розгляді справи він в суді першої інстанції заявляв витребувати такі докази, проте суд їх не витребував.

Крім того, судом першої інстанції не було притягнуто до відповідальності ОСОБА_11 за надання суду неправдивої інформації.

Вказує про те, що суддя ОСОБА_1 зазначає про те, що опитано землевпорядника Сторчінської сілької ради ОСОБА_12 , але її свідчення не вказані, так як вона землевпорядник і знає достеменно де знаходяться земельні ділянки і вона приховує цей факт, також вона не зазначила про те, що громадянам ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 надано земельні ділянки без документів, про що він повідомляв під час судового засіданні і ці доводи суд першої інстанції не врахував.

Крім того, в апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Виходячи зі змісту клопотання, як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді посилається на те, що копію оскаржуваної ухвали отримав лише 24 березня 2021 року.

Заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з наявної в матеріалах провадження розписки, ОСОБА_6 дійсно отримав копію оскаржуваної ухвали лише 24 березня 2021 року (а.с. 31), у зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку строк на апеляційне оскарження ухвали пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Повідомлені належним чином заявник ОСОБА_6 та прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явились, заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги не подавали.

Враховуючи наведене та з урахуванням приписів ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає, що неприбуття сторін не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 6 квітня 2016 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення.

Це є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є наявність об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину, фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Як вбачається із матеріалів справи, 2 лютого 2021 року ОСОБА_6 звернувся з депутатським зверненням до т.в.о. начальника ВП №3 Запорізького району УП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_16 , в якому просив його депутатське звернення внести до ЄРДР за ст. 190 КК України по колишньому голові Сторчінської сілької ради Новомиколаївського району Запорізької області, визнати ОСОБА_7 потерпілою, надати пам`ятку потерпілої та провести досудове розслідування (а.с. 4).

Згідно відповіді т.в.о. начальника відділення поліції №3 УП Запорізького . району ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_17 від 12 лютого 2021 року №833/72/01-2021 випливає, що за вказаним депутатським зверненням ОСОБА_6 проведено перевірку в ході якої було встановлено, що ОСОБА_7 в особі її представника згідно довіреності, виданої виконкомом Сторчінської сільської ради від 9 жовтня 2020 року ОСОБА_6 , жодного правовстановлюючого документа на земельну ділянку, про яку йдеться в зверненні, а також кадастрового номеру за яким можливо б було встановити місцезнаходження земельної ділянки та встановити особу, яка на їхню думку заволоділа нею та користується, не надали, що свідчить про те, що ОСОБА_7 реєстраційних документів на право володіння земельною ділянкою в установленому законом порядку від органів місцевого самоврядування не отримала, тобто не є власником земельної ділянки про яку йдеться мова в зверненні (а.с. 5).

Висновки суду першої інстанції з приводу того, що депутатське звернення ОСОБА_6 не містить об`єктивних ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України є переконливими та обґрунтованими з огляду на наступне.

Диспозиція ч. 1 ст. 190 КК України встановлює кримінальну відповідальність за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).

Частина 2 ст. 190 КК України передбачає відповідальність за шахрайство, вчинене повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або таке, що завдало значної шкоди потерпілому.

Частина 3 ст. 190 КК України передбачає кримінальну відповідальність за шахрайство, вчинене у великих розмірах, або шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, а частина 4 цієї статті за шахрайство, вчинене в особливо великих розмірах або організованою групою.

Крім того, особливістю предмета шахрайства є те, що ним може бути як чуже майно, так і право на таке майно. Право на майно може бути закріплене у різних документах, наприклад цінних паперам, довіреностях на право розпорядження майном, боргових зобов`язаннях, заповітах тощо.

При цьому, об`єктивна сторона шахрайства полягає у заволодінні майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.

Як випливає із змісту депутатського звернення ОСОБА_6 від 2 лютого 2021 року, останній посилається на те, що ОСОБА_8 отримала земельну ділянку розміром 2 га, якою заволоділа невідома особа.

Проте, жодних доказів на підтвердження факту володіння або користування ОСОБА_8 вказаної земельної ділянки не було долучено, а тому посилання ОСОБА_6 на те, що невідома особа заволоділа майном, яке належало іншій особі ґрунтуються виключно на його суб`єктивній оцінці.

При цьому, місцезнаходження такої земельної ділянки розміром 2 га, ОСОБА_6 в своєму зверненні також не зазначає, що позбавляє можливості її ідентифікувати, встановити її власника або користувача, тощо.

Так, Верховний Суд у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) наголосив, що якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.

Внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до: (1) розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу (2) не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень; (3) порушення права та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях; (4) використання інструментів статті 214 КПК України не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (а це є вже іншим приводом для початку досудового розслідування за статтею 214 КПК України), а також (5) унеможливлення застосування механізму притягнення заявників до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (стаття 383 КК України). Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в статті 2 КПК України.

Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Відтак, викладені факти в зверненні ОСОБА_6 від 2 лютого 2021 року за своїм змістом та суттю не містять жодних відомостей про кримінальне правопорушення та об`єктивних даних, які свідчать про те, що відповідно до положень ч. 1 ст. 2 та ч. 1 ст. 11 КК України вказане звернення не являється заявою про вчинення кримінального правопорушення, відомості про яке, відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України підлягають негайному, але не пізніше 24 годин після подання заяви, внесені слідчим, прокурором до ЄРДР.

Доводи заявника з приводу того, що суд першої інстанції не витребував певні документи від колишнього голови Сторчінської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області не можуть взятись до уваги апеляційним судом, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Отже, слідчий суддя при розгляді скарги ОСОБА_6 оцінив всі в сукупності докази, надав їм належну оцінку та вважав, що такі докази будуть достатніми для прийняття законного рішення.

Крім того, предметом розгляду слідчим суддею в розумінні ст. 303 КПК України була скарга ОСОБА_6 щодо бездіяльності працівників ВП №3 Запорізького району УП ГУНП в Запорізькій області, яка полягала у невнесенні його відомостей до ЄРДР за ст. 190 КК України, а не притягнення до відповідальності ОСОБА_11 за надання суду неправдивої інформації, відтак такі доводи є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на скасування судового рішення судом першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя прийняв законне і обґрунтоване рішення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 214, 303, 304, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 19 березня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 19 березня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність працівників ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, яка полягає в невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (звернення від 02.02.2021, вх. №208Д), залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4