Справа № 183/7128/20
№ 1-кп/183/824/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2021 року м. Новомосковськ м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0001202 відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, не працюючого, маючого на утриманні малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
в с т а н о в и в:
09 серпня 2014 року наказом № 208 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду санітара медичного пункту військової частини НОМЕР_1 , ВОС -878658А, яка дислокується у АДРЕСА_2 .
Так, солдат ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, був зобов`язаним суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку, свято і непорушно додержуватися Конституції України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою,
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №576 від 12 жовтня 1992 року, положень наказу МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, зберігання бойових припасів здійснюється відповідно до дозвільної системи, яка є особливим порядком виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.
Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №3 «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами», визначено, що під незаконним зберіганням вогнепальної зброї (крім гладко ствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин чи вибухових пристроїв розуміються умисні дії, які полягають у володінні (незалежно від тривалості в часі) без відповідного дозволу або із простроченням його дії будь-яким із зазначених предметів, що знаходяться не при собі, а в обраному нею місці.
Незаконне носіння бойових припасів є умисними, вчиненими без передбаченого законом дозволу діями по їх переміщенню, транспортуванню особою безпосередньо при собі (в руках, одязі, сумці, спеціальному футлярі, транспортному засобі тощо).
Пунктом 12 вищевказаної постанови визначено, що незаконним придбанням бойових припасів слід вважати умисні дії, пов`язанні з їх набуттям (за винятком викрадення, привласнення, вимагання або заволодіння шляхом шахрайства чи зловживання службовим становищем) всупереч передбаченому законом порядку а в результаті купівлі, обміну, привласнення знайденого, одержання як подарунок, на відшкодування боргу тощо.
У вересні 2014 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , знаходячись у короткостроковій відпустці на території зони проведення антитерористичної операції в Донецькій області (АТО), більш точне місце в ході досудового розслідування не встановлено, знайшов 194 патрони калібру 5,45мм зразка 1974 року та 40-мм постріл ВОГ-25, промислового виробництва з маркуванням «ВМТ 6-15», які визначив для себе, як бойові припаси. В цей час у ОСОБА_5 раптово винник злочинний умисел, направлений на придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Реалізуючи свій прямий умисел, приблизно у вересні 2014 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено ОСОБА_5 , перебуваючи на території зони АТО в Донецькій області, більш точне місце в ході досудового розслідування не встановлено, достовірно знаючи, що вищевказані предмети являються патронами калібру 5,45мм зразка 1974 року та 40-мм постріл ВОГ-25, промислового виробництва з маркуванням «ВМТ 6-15», а також розуміючи, що в нього не має передбаченого законом дозволу на поводження з бойовими припасами, взяв із землі та поклав до свого рюкзаку вказані предмети, чим незаконно придбав бойові припаси. Після чого, патрони 5,45мм зразка 1974 року в кількості 194 штуки та 40-мм постріл ВОГ-25, промислового виробництва з маркуванням «ВМТ 6-15», ОСОБА_5 перевіз на територію будинку АДРЕСА_3 , де помістив їх у скляну банку, яку поклав у металевий ящик та почав незаконно зберігати у господарському приміщенні на території вищевказаного домоволодіння.
22.09.2020 року в період часу з 06 години 51 хвилина по 07 годину 22 хвилини, в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_4 , де проживає ОСОБА_5 , у господарському приміщенні, виявлено металевий ящик, в якому знаходилася скляна банка із патронами 5,45мм зразка 1974 року в загальній кількості 194 штуки та 40-мм постріл ВОГ-25, промислового виробництва з маркуванням «ВМТ 6-15», які є бойовими припасами та які, останній придбав, зберігав та носив без передбаченого законом дозволу.
Своїми діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, тобто незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 16 грудня 2020 року між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_5 , яку просив затвердити судом та призначити узгоджене між прокурором та обвинуваченим покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, строком на 2 роки. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди, встановлені ст. 473 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 висловився про затвердження угоди і призначення йому узгодженого покарання. При цьому останній визнав себе винним, повністю визнав обставини, зазначені прокурором в обвинувальному акті. А також зазначив, що угоду було укладено добровільно. Щиро розкаюється у вчиненому, шкодує, що вчинив злочин.
Захисник ОСОБА_4 не заперечував проти затвердження судом угоди про визнання винуватості, і призначення узгодженого сторонами покарання.
В обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні з`ясовані всі питання, визначені ст. 474 КПК України та роз`яснені наслідки укладення та невиконання угоди, відповідно до ст. ст. 473, 476 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, угода відповідає вимогам КПК України та закону.
Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою та доведеною, його дії підлягають правовій кваліфікації за ч. 1 ст. 263 КК України, як у незаконному придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Тому, з урахуванням вищевикладеного, при призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин.
Разом з тим, обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Крім того, суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого, який вину свою визнав повністю, розкаявся у вчиненому, за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліках у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває, має на утриманні малолітніх дітей, безпосередньо приймав участь в зоні проведення АТО на території Донецької та Луганської областей по захисту незалежності й територіальної цілісності України, є учасником бойових дій.
За таких обставин, з урахуванням наявності обставини, яка пом`якшує покарання, відсутності обставин, які його обтяжують, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_5 покарання без ізоляції його від суспільства, а саме у виді позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнення його від відбування покарання з випробуванням, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.
Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у вигляді позбавлення волі на вказаний вище строк з випробуванням буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових злочинів.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Крім того, вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експертів, які складають 3269,00 гривень (висновок судової вибухово-технічної експертизи № 19/104-11/1/313 від 29.09.2020 року; висновок судової експертизи зброї № 19/104-7/1/959 від 29.09.2020 року).

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374, 474 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 16 грудня 2020 року між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком на два роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:
патрони калібру 5.45 в загальній кількості 180 шт. та 14 стріляних гільз патронів, які поміщено та опечатано до спец пакету № 4055032, та згідно квитанції № 2417 зберігаються у камері зберігання речових доказів Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області знищити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 3269 гривень 00 копійок.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1