ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2641/21
Провадження № 1-в/210/282/21
У Х В А Л А
іменем України
"14" липня 2021 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

представника КВК-80 ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду подання в.о. начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , суд, -

ВСТАНОВИВ:
До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу надійшло подання в.о. начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 .

В судовому засіданні представник КВК №80 подання підтримав, просив задовольнити.

Засуджений, також, просив задовольнити подання та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

Прокурор також не заперечував щодо задоволення подання та застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільненняю

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали особової справи засудженого, щоденник індивідуальної роботи засудженого, вважає подання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання, призначене вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 27.09.2013 року, за яким останнього визнано винним за ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді 14 років позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з часу його фактичного затримання, а саме з 17.05.2012 року.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 13.12.2013 року вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 27.09.2013 року залишено без змін.

Вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 27.09.2013 року набрав законної сили 13.12.2013 року.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28.01.2016 року зараховано засудженому ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 17.05.2012 року по 13.12.2013 року включно, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відтак початок строку відбування покарання 17.05.2012 року, кінець строку 21.10.2024 року.

Згідно оцінки ступеню виправлення засудженого станом на 13.01.2021 року, зазначеної в щоденнику індивідуальної роботи з засудженим, засуджений ОСОБА_5 довів своє виправлення.

Вдповідно до довідки про заохочення і стягнення ОСОБА_5 за час відбування покарання має 3 стягнення, які на даний час є погашеними та 19 заохочень.

З довідки про доходи встановлено, що ОСОБА_5 за період з 01.03.2020 року по 31.03.2021 року до праці не залучався.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а також дані про попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Відповідно до п.17 вказаної Постанови судам, при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

На підставі закону, умовно-дострокове звільнення можливе за обов`язкової і одночасної наявності і їх сукупності підстав і умов, при цьому, основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Частиною 2 ст. 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Крім того, критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засуджених обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Таким чином, з досліджених матеріалів слідує, що за весь час відбуття покарання засуджений не бажав ставати на шлях виправлення за що на останнього було накладено стягнення, після того з 2014 по 2021 рік включно з метою стимулювання поведінки ОСОБА_5 отримував заохочення за сумлінну поведінку та зразкове ставлення до праці за виконання робіт з благоустрою установи.

Суд звертає увагу, що згідно вироку Черкаського районного суду Черкаської області від 27.09.2013 року вину ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України не визнав, оскаржував вказаний вирок в апеляційному порядку, має позов, дій на погашення котрого не вчиняв, а лиш перед зверненням із поданням до суду, останнім було відшкодовано 10990.10 грн., шкода яка залишилася невідшкодована становить 195638,29 грн.

Суд враховує, що з часу відбування покарання у ОСОБА_5 відбувалися прояви як негативної так і позитивної поведінки. Втім, наявність стягнень і заохочень, які були накладені та застосовані до ОСОБА_5 протягом всього періоду відбування покарання, не доводять сталу та однозначну поведінку засудженого, не вказують та не підтверджують обставини, що ОСОБА_5 змінився та став на шлях виправлення, а тим більше виправився.

Крім того, судом взято до уваги, що ОСОБА_5 засуджений за особливо тяжкий злочин, вчинений проти життя та здоров`я особи, невідворотні наслідки, які настали після вчинення кримінального правопорушення, перерахований строк відбування покарання за ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 року за №842-УІІІ, який становить з 17.05.2012 року по 13.12.2013 року, строк, який залишився до відбуття, який становить більш ніж три роки.

Ті обставини, що засуджений приймає участь у господарському обслуговуванні установи, виконує роботи з самообслуговування, бере участь у заходах виховного впливу, має міцні соціальні зв`язки, малолітню дитину, а також має оцінку виправлення став на шлях виправлення, не можуть свідчити, що він виправився.

За вищенаведених обставин, оцінюючи їх в сукупності з даними про особу засудженого ОСОБА_5 , суд вважає, що обставини, які наведені вище, не дають можливим суду дійти однозначного висновку про те, що останній дійсно став на шлях виправлення і, таким чином, не вбачається достатніх підстав для застосування умовно-дострокового звільнення.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Подання в.о. начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи діб з дня її проголошення через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Повний текст ухвали оголошено 16 липня 2021 року о 10 годині 40 хвилин.

Суддя: ОСОБА_1