Ухвала
Іменем України
29 квітня 2021 року
м. Київ

Провадження № 51-1757 зп 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянув заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд вироку Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 квітня 2018 року, ухвали Львівського апеляційного суду від 22 січня 2020 року та ухвали Верховного Суду від 26 січня 2021 року, у порядку глави 32-1 (ст. ст. 400-11, 400-16, 400-22) КПК України 1960 року,
встановив:
Вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 квітня 2018 року ОСОБА_4 засуджено за: ч. 1 ст. 115 КК України до 8 років позбавлення волі; ч. 2 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_4 10 років позбавлення волі. Зарахувано ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в період часу з 22 жовтня 2010 року по 31 грудня 2013 року.
Ухвалено стягнути із ОСОБА_4 : на користь ОСОБА_5 13 000 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди і 40 000 грн. моральної шкоди; на користь ОСОБА_6 80 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди. Відмовлено у задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .
Вирішені питання про судові витрати та речові докази по справі.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 22 січня 2020 року вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 квітня 2018 року щодо ОСОБА_4 залишено без змін.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VІІІ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», зарахувано ОСОБА_4 у строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення у період часу з 22 жовтня 2010 року по 31 грудня 2013 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Верховного Суду від 26 січня 2021 року касаційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 залишено без задоволення. У порядку ст. 395 КПК України 1960 року вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 квітня 2018 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 22 січня 2020 року щодо ОСОБА_4 змінено. Призначено ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 115 КК України 7 років позбавлення волі. Постановлено вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_4 10 років позбавлення волі. У решті судові рішення щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.
До Верховного Суду надійшла заява засудженого ОСОБА_4 про перегляд рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій у порядку глави 32-1 КПК України 1960 року з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм кримінального закону щодо подібних суспільно небезпечних діянь.
Проте, вказана заява не може бути предметом розгляду Верховного Суду з таких підстав.
20 листопада 2012 року набрав чинності КПК України 2012 року, прийнятий Верховною Радою України 13 квітня 2012 року (№ 4651-VI).
Згідно зі ст. 444 КПК України (в редакції від 13 квітня 2012 року № 4651-VI) Верховний Суд України переглядав судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав та в порядку, передбачених цим Кодексом (Глава 33).
Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, який набрав чинності 28 березня 2015 року, внесені зміни до КПК України 2012 року щодо підстав та порядку перегляду Верховним Судом України судових рішень, що набрали законної сили.
Згідно з положеннями пунктів 4, 7, 8 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII з 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд у складі, визначеному цим Законом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.
Цим Законом внесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України

2012 року та виключено з його тексту Главу 33 «Провадження у Верховному Суді України».
Відповідно до пункту 1 параграфу 3 розділу 4 Закону від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, передаються до Касаційного кримінального суду й розглядаються за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом.
Однак, такий порядок не може бути застосований до заяв, які подані після набрання чинності зазначеним Законом від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, оскільки згідно з ч. 1 ст. 5 КПК України 2012 року процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинним на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
Тобто, на час звернення засудженого ОСОБА_4 із заявою про перегляд вищевказаного судового рішення відсутні процесуальний порядок і повноваження Верховного Суду щодо її розгляду.
З огляду на викладене, заява підлягає поверненню засудженому ОСОБА_4 .
Керуючись п. 1 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, ч. 1 ст. 5, ст. 441 КПК України 2012 року, Верховний Суд
постановив:
Заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд вироку Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 квітня 2018 року, ухвали Львівського апеляційного суду від 22 січня 2020 року та ухвали Верховного Суду від 26 січня 2021 року, у порядку глави 32-1 (ст. ст. 400-11, 400-16, 400-22) КПК України 1960 року, повернути разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_8