Провадження №1-кп/523/599/21
УХВАЛА
про повернення обвинувального акта прокурору

10 лютого 2021 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт від 23.12.2019 року й додані до нього документи у кримінальному провадженні №0002176, внесеному до ЄРДР від 15.06.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а також угоду про примирення від 23.12.2019 року, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та зазначеною обвинуваченою, -

В С Т А Н О В И В:
28.12.2019 року в провадження судді Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи, надійшли зазначений обвинувальний акт й додані до нього документи у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , а також угода про примирення, які ухвалою судді від 13.01.2020 року призначені для розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Потерпіла ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання, - не з`явилась, але в матеріалах судового провадження міститься заява від 28.05.2020 року про розгляд обвинувального акта за її відсутністю.

Разом із тим, прокурор Одеської місцевої прокуратури №4, будучи неодноразово належним чином обізнаним про дату, час та місце судового засідання, про що свідчать матеріали судового провадження (повідомлення-виклики), до суду жодного разу не з`явився, про причини неможливості своєї явки до суду не повідомив та з будь-якими заявами чи клопотаннями протягом тривалого часу до суду не звертався.

Наведені факти неодноразової неявки в судові засідання (21.07.2020, 26.10.2020, 26.11.2020, 10.02.2021) прокурора ОСОБА_5 (або інших прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які згідно доданого до обвинувального акта супровідного листа мають підтримувати державне обвинувачення у цьому кримінальному провадженні), з урахуванням їх обізнаності зі змінами в законодавстві, зокрема, внесеними Законом України №2617-VІІІ від 22.11.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», в редакції Закону України №321-ІХ від 20.12.2019 року, - свідчать про небажання сторони обвинувачення приймати участь у вирішенні судом питання щодо повернення обвинувального акта прокурору в порядку п.5 ч.4 Розділу ІІ наведеного закону, у зв`язку з чим та зважаючи на позицію обвинуваченої ОСОБА_3 , суд визнає можливим розглянути означене питання, за відсутності прокурора та потерпілої.

З`ясувавши позицію обвинуваченої ОСОБА_3 , яка просила вирішити питання щодо повернення обвинувального акта прокурору та вивчивши матеріали судового провадження, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має повернути прокурору обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Відповідно до п.5 ч.4 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №2617-VІІІ від 22.11.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», в редакції Закону України №321-ІХ від 20.12.2019 року, обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру у кримінальних провадженнях про злочини, що визначені як кримінальні проступки, які направлені до суд до набрання чинності цим законом і не призначені на момент набрання ним чинності до судового розгляду, повертаються прокурору для внесення з урахуванням вимог Глави 25 Кримінального процесуального кодексу України.

Слід зауважити також на тому, що ані сам текст Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», ані зміст «Прикінцевих та перехідних положень» цього закону не містять обов`язковості участі сторін провадження при прийнятті судом рішень про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні про кримінальні проступки, що не призначені до судового розгляду, або обов`язковості згоди сторін провадження на прийняття судом такого рішення про повернення обвинувального акту (як накшталт, передбачено у законах України «Про застосування амністії в Україні» або «Про амністію у 2016 році»).

Крім того, аналіз змісту Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» не встановлює конкретний суб`єктний склад суду та порядок, яким передбачається прийняття рішення про повернення обвинувального акта прокурору за визначеними у цьому законі підставами (судом за участю сторін провадження в судовому засіданні або суддею одноособово без проведення судового засідання).

Суд вважає, що в межах розгляду конкретної справи, були створені всі умови для реалізації права прокурора на доступ до правосуддя, а приймаючи до уваги те, що останній, будучи неодноразово належним чином повідомленим про дату та час підготовчого судового засідання, до суду не з`явився та з будь-якими заявами чи клопотаннями протягом тривалого періоду часу не звертався, внаслідок чого суд оцінює таку поведінку вказаного прокурора, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді першої інстанції та, зокрема у вирішенні наведеного питання, а встановлення причин його неявки до суду, виходить за межі повноважень суду.

Означене узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи, а розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасникам справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

У своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Разом із тим, вирішення питання про повернення обвинувального акту прокурору в зв`язку зі змінами у законодавстві за відсутності чи за участю прокурора, у контексті викладених вище положень законодавства жодним чином не здатні вплинути на сутність остаточного рішення суду про повернення обвинувального акта в цьому провадженні прокурору, а ураховуючи численні попередні факти неявки прокурора, відсутність в розпорядженні суду будь-яких заяв чи клопотань останнього, суд доходить висновку, що подальше відкладення судового засідання для його повторного виклику призведе лише до затягування судового провадження та порушення конвенційних прав обвинуваченої на справедливий розгляд справи упродовж розумного строку.

Статтею 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних осіб» встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому, суд виходить з того, що приписи ч.7 ст.376 КПК України, передбачають можливість ухвалення судового рішення за відсутності учасників судового провадження, яким не пізніше наступного дня після цього, надсилається копія такого рішення.

Зважаючи на імперативність наведених вище вимог закону та набрання означеним законом чинності з 01.07.2020 року, а також ураховуючи, що в силу ст.12 КК України інкриміноване ОСОБА_3 за обвинувальним актом кримінальне правопорушення відноситься до кримінального проступку та за матеріалами судового провадження судовий розгляд обвинувального акту станом на теперішній час не призначений, слід дійти висновку про наявність визначених законом підстав для повернення обвинувального акта в цьому кримінальному провадженні прокурору, для відповідного оформлення матеріалів щодо кримінального проступку, відносно яких встановлені певні особливості щодо досудового розслідування та проведення судового розгляду.

Крім того, приймаючи до уваги те, що обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні підлягає поверненню прокурору, то й угода про примирення від 23.12.2019 року, укладена між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 , подана до суду одночасно з обвинувальним актом, - належить разом з актом направити прокурору.
Керуючись ст.ст.314, 369-372 КПК України, п.5 ч.4 Розділу ІІ Закону України №2617-VІІІ від 22.11.2018 року, в редакції Закону України №321-ІХ від 20.12.2019 року, суд -

П О С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт від 23.12.2019 року й додатки до нього у кримінальному провадженні №0002176, внесеному до ЄРДР 15.06.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а також угоду про примирення від 23.12.2019 року, укладена між потерпілою ОСОБА_4 та зазначеною обвинуваченою, - направити прокурору Одеської місцевої прокуратури №4, для внесення з урахуванням вимог Глави 25 КПК України.

Копії ухвали направити для виконання прокурору Одеської місцевої прокуратури №4 та надати для відома іншим заінтересованим особам, а про прийняте рішення повідомити потерпілу ОСОБА_4 .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Одеського апеляційного суду, протягом 7 днів з дня проголошення.

С у д д я: ОСОБА_1