печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 квітня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві клопотання слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_7 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
До провадження слідчого судді надійшло вказане клопотання слідчого, погоджене із прокурором Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Клопотання обґрунтоване тим, що 19 лютого 2021 року приблизно о 14 год. 30 хв. Азізлі ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рухався на автомобілі «Хюндай Соната» сріблястого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_9 , АДРЕСА_1 . При проїзді через пішохідний перехід, розташований за адресою: м. Київ, вул. Городецького 12/3, позначений відповідною дорожньою розміткою, у водія ОСОБА_5 виник словесний конфлікт із пішоходом ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався вказаним пішохідним переходом. В ході вказаного словесного конфлікту у ОСОБА_5 виникла раптова особиста неприязнь до ОСОБА_10 та спонтанний злочинний умисел на спричинення останньому тілесних ушкоджень. Реалізуючи вказаний раптово виниклий злочинний умисел, діючи умисно, з мотивів особистої неприязні, ОСОБА_5 раптово вискочив із салону вищевказаного автомобіля та не перебуваючи в стані необхідної оборони, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, схопив однією рукою за руку ОСОБА_10 , щоб останній не міг захистити себе та іншою рукою завдав йому одного удару рукою зігнутою в кулак в область голови. ОСОБА_10 намагався ухилитись від наступного удару та втекти, проте ОСОБА_5 , діючи умисно, утримуючи його за одяг, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, з прикладенням значної сили, наніс ще один удар рукою, зігнутою в кулак, в область голови ОСОБА_10 , який після цього впав на бруківку та втратив свідомість. Азізлі ОСОБА_8 , не намагаючись викликати «швидку медичну допомогу» чи допомогти іншим чином потерпілому ОСОБА_10 , сів в салон автомобіля «Хюндай» та поїхав з місця вчинення кримінального правопорушення повз лежачого на бруківці ОСОБА_10 , який від отриманих травм помер на місці.

Таким чином, ОСОБА_5 , своїми умисними діями, які виразилися в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 121 КК України.

У вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Баку, Азербайджанської Республіки, громадянин Азербайджанської Республіки, азербайджанець, посвідка на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_2 строком дії до 14 грудня 2021 року, фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий (зі слів).

19 лютого 2021 року письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України за участю перекладача та захисника під особистий розпис вручено підозрюваному ОСОБА_5 .

Азізлі ОСОБА_8 згідно ст. 12 КК України обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 за який Кримінальним кодексом України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Підставою продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначивши, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом, що зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання та просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Вивчивши клопотання, заслухавши позицію учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судовим розглядом встановлено, що у провадженні слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходиться кримінальне провадження №0000297 від 19 лютого 2021 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження 19 лютого 2021 року письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України за участю перекладача та захисника під особистий розпис вручено підозрюваному ОСОБА_5 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20 лютого 2021 року у справі № 757/9042/21-к до підозрюваного ОСОБА_5 застосованого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, строком до 19 квітня 2021 року.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст.ст. 5, 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення та вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів та підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами, зокрема наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 19 лютого 2021 року, протоколом перегляду відеозапису від 19 лютого 2021 року, протоколом допиту свідка, який був очевидцем вчинення кримінального правопорушення - ОСОБА_11 від 19 лютого 2021 року, протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_11 від 19 лютого 2021 року, протоколом допита свідка ОСОБА_12 від 19 лютого 2021 року, протоколом допита свідка ОСОБА_13 від 19 лютого 2021 року, протоколом допита свідка ОСОБА_14 від 19 лютого 2021 року, протоколом допита свідка ОСОБА_15 від 19 лютого 2021 року, протоколом огляду автомобіля «Хюндай» від 19 лютого 2021 року та іншими доказами, зібраними у кримінальному провадженні.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах, враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим кримінальним правопорушенням, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення, вказане узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року.

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження раніше застосованого до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу підозрюваному, слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Стороною обвинувачення в судовому засіданні доведено, що з високою ймовірністю підозрюваний може переховуватись від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання від семи до десяти років позбавлення волі. Крім того, ризик переховування особливо загострює той факт, що підозрюваний є іноземним громадянином та при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою може виїхати за кордон до Азербайджанської Республіки або іншої країни з метою переховування від органів досудового розслідування. У такому випадку не буде досягнуто завдань кримінального провадження, оскільки згідно національного законодавства Азербайджанська Республіка не видає своїх громадян шляхом екстрадиції.

Окрім цього, слідчий суддя враховує, що прокурором в судовому засіданні доведено, що підозрюваний може вчинити незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні, оскільки володіє їх анкетними даними та такий вплив з метою схиляння до зміни показань безпосередньо в суді не може виключатись;

Аналізуючи дані про особу підозрюваного та обставини вчинення кримінального правопорушення, вбачається, що з високим ступенем умовності і те, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки інкримінований злочин, вчинено із застосуванням насильства, підозрюваний демонструє безконтрольну агресивну поведінку, що може стати підґрунтям до вчинення нових кримінальних правопорушень.

Слід зазначити, що вказані ризики є реальними, стійкими, триваючими та виправдовують даний запобіжний захід, враховуючи, що в противагу вказаним ризикам сторона захисту не навела будь-яких аргументів, які б спростовували вказані ризики.

Окрім цього, слідчий суддя враховує позицію ЄСПЛ, висловлену у рішенні по справі: «Маріянчук та інші проти України», де зазначено, що тримання під вартою є виправданим лише за умови наявності суспільного інтересу, який переважає принцип поваги до особистої свободи (ст. 5, ст. 6 Конвенції, заяви № 14490/07 та 2 інші, від 17.01.2019 р.). Враховуючи вищевикладене та резонанс у вказаному кримінальному правопорушенні наявний значний суспільний інтерес.

Вирішуючи клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя також враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , а також приймає до уваги дані про особу підозрюваного, що підозрюваний ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Баку, Азербайджанської Республіки, громадянин Азербайджанської Республіки, азербайджанець, посвідка на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_2 строком дії до 14 грудня 2021 року, фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий (зі слів), майновий стан, та враховує те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та надходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді про наявність ризиків, які наведені вище, а для їх запобігання, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою застосування більш м`якого запобіжного заходу, як на тому наполягала сторона захисту.

Варто зазначити, що продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , у вигляді тримання під вартою є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, а відтак приходить до висновку про задоволення клопотання, та не приймає доводи сторони захисту з підстав, викладених в мотивувальній частині ухвали вище.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, враховуючи фактичні обставини справи, високу суспільну небезпечність інкримінованих діянь при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначає розмір застави щодо злочинів, вчинених із застосуванням насильства.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 199, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.
Продовжити до 19 травня 2021 року строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою оголошена підозрюваному ОСОБА_5 .
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення, може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Повний текст ухвали оголошено о 14:45 год. 16 квітня 2021 року.
Слідчий суддя ОСОБА_1