Справа № 645/2903/21
Провадження № 1-кп/645/539/21
В И Р О К
28 травня 2021 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:
-30.08.2013 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова за ч. 1, 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
-08.12.2015 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 березня 2018 року умовно-достроково звільненого від відбування покарання на невідбуту частину строком 1 рік 2 місяці 29 днів;
-05.03.2021 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 3 місяців обмеження волі;
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, -
ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних злочинів проти власності, знову вчинив новий умисний злочин проти власності за наступних обставин.
Так, 11 квітня 2021 року, приблизно о 09:50 год, точного часу судом не встановлено, ОСОБА_4 знаходився на вулиці поруч із ринком «ім. О.С. Масельського» за адресою: м. Харків, проспект Московський, 256. У цей момент ОСОБА_4 підійшов до відчинених вхідних дверей приміщення пункту прийому вторинної сировини та, знаходячись у вхідних дверях пункту, побачив, що у даному приміщенні на відстані приблизно 4 метрів прямо від дверей знаходиться ОСОБА_5 разом із громадянами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які у приміщенні пункту складали макулатуру. Після цього, ОСОБА_4 , знаходячись у дверях пункту, звернув свою увагу на стіл, який знаходився на відстані 1 метра зліва від вхідних дверей, та побачив, що на даному столі знаходяться грошові кошти, які належали потерпілій ОСОБА_5 .
У цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, а саме - грошових коштів, які належать ОСОБА_5 .
Так, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, повторно, таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок скоєння злочину, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, побачивши, що потерпіла ОСОБА_5 та двоє чоловіків разом із нею зайнятті складанням макулатури та не звертають на ОСОБА_4 свою увагу, таким чином, упевнившись у тому, що його протиправні дії ніким не будуть помічені, зайшов до приміщення пункту через відчинені вхідні двері та підійшов до столу.
Після цього, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, взяв в свої руки із столу грошові кошти у розмірі 3600 гривень, таким чином, незаконно та таємно від потерпілої ОСОБА_5 та свідків заволодів ними, та після чого, щоб його протиправні злочинні дії у найближчий час не були помічені потерпілою ОСОБА_5 та свідками, швидко вибіг із приміщення пункту через відчинені двері та зник з місця скоєння злочину, розпорядившись у подальшому викраденим майном на власний розсуд.
В результаті протиправних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_5 спричинено майнову шкоду в сумі 3600 гривень.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, не оспорював фактичні обставини справи та докази, викладені в обвинувальному акті. Пояснив про обставини скоєного злочину, як викладено вище.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду, у тому числі потерпіла, яка надала до суду заяву, не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, суд вважає доведеною.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше неодноразово судимий, офіційно не працює, на диспансерному (профілактичному) обліку у КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває, впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КНП «Міський психоневрологічний диспансер №3» ХМР не звертався.
Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст. 65 КК України, а саме: враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення злочину, особу винного, обставина, визнана судом такою, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також вимоги ст. 50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене.
Підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України при призначенні покарання судом не встановлено.
ОСОБА_4 засуджений 05 березня 2021 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 3 місяців обмеження волі.
Оскільки ОСОБА_4 вчинив злочин після постановлення вироку Орджонікідзевським районним судом м. Харкова від 05 березня 2021 року, до повного відбуття покарання за зазначеним вироком, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у відповідності до положень ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, яка на момент постановлення вироку складає 1 рік 3 місяці обмеження волі.
Потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до обвинуваченого про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 3600 грн.
Щодо питання вирішення цивільного позову, суд виходив з наступного.
Відповідно до положень ст.ст. 55, 56, 61, 128 КПК України - фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, вправі пред`явити до обвинуваченого цивільний позов, який розглядається судом у кримінальному провадженні.
Згідно ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
На підставі викладеного, суд приходить до висновків, що цивільний позов потерпілої підлягають задоволенню у повному обсязі.
Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 не обиралась.
Речові докази та судові витрати у справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 100, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 4 (чотири) місяці.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати до покарання, призначеного за даним вироком, невідбуту частину покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 березня 2021 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня його прибуття для відбування покарання до виправного центру і постановки на облік.
Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити у повному обсязі, стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 на відшкодування матеріальної шкоди 3 600 грн.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1