Справа № 192/1122/21
Провадження № 1-в/192/230/21
УХВАЛА
МЕНЕМ УКРАЇНИ
19 серпня 2021 смт Солоне
Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника ДУ СВК №21 ОСОБА_4
засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Солоне Дніпропетровської області в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)», клопотання
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Першотравенськ, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, засудженого:
- 13.07.2017 Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, із застосуванням ч.1 ст.71 КК України остаточно до відбуття призначено 5 років 1 місяць позбавлення волі;
- 15.08.2017 Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України остаточно до відбуття призначено 5 років 3 місяці позбавлення волі;
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИВ:

До Солонянського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в якому засуджений зазначає, що своєю добросовісною поведінкою та сумлінною працею довів своє виправлення.
В судовому засіданні в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» засуджений просив клопотання задовольнити та звільнити його від подальшого відбуття покарання умовно-достроково. Зазначив, що усвідомив свою провину, шкодує про вчинене, позовів не має, тому що всім все відшкодував та повернув. Вдячний колонії за те, що отримав професію газоелектрозварювальника та його зміни та більше вже йому немає необхідності перебувати у місцях позбавлення волі, тому сподівається на позитивне вирішення судом його клопотання та звільнення умовно-достроково. Раніше він вже звільнявся умовно достроково, але тоді був молодий не все переосмислив, а зараз вже настільки змінився, що готовий до самостійного законослухняного життя на волі.
Представник ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» в судовому засіданні вважав, що ОСОБА_5 не довів свого виправлення, хоча має три заохочення, однак вони не носять системного характеру. Вже звільнявся умовно-достроково, однак висновків не зробив. Крім того мав два стягнення у вигляді суворих доган за вживання алкоголю, що за плином часу погашені, однак вживання алкоголю в умовах відбування покарання є неприйнятним, тому адміністрація вважає, що ОСОБА_5 не довів свого виправлення і в задоволенні його клопотання необхідно відмовити. Адміністрацією установи вже розглядалось це питання та ОСОБА_5 відмовлено у направленні матеріалів за цим питанням до суду.
Прокурор в судовому засіданні вважав, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_5 не став на шлях виправлення та не довів його.
Суд, вислухавши засудженого, представника ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)», з`ясувавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.
ОСОБА_5 відбуває покарання за вироками Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 13.07.2017 та 15.08.2017, якими він засуджений двічі за ч.3 ст. 185 та за ч.2 ст. 289 КК України із застосуванням ч.1 ст. 71 та ч.4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі.
Згідно характеристики ОСОБА_5 в установах виконання покарань за останньою судимістю знаходиться з 13.09.2017 року. За період перебування в слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
В Солонянській виправній колонії № 21 знаходиться з 05.10.2017 року. Працевлаштований на виробництві установи за власним бажанням. За час відбування покарання характеризується посередньо. Має 2 стягнення та 3 заохочення. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться з розумною ініціативою. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування. Відповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, вбачає суспільну необхідність у їх виконанні. Участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі не бере. Бере участь у реалізації програм диференційованого вихованого впливу (професія). Приймає участь в роботі самодіяльних організацій , проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи, входить до складу ради колективу засуджених. Підтримує зв`язки з рідними.
27.03.2020 комісією установи відмовлено у застосуванні зміни умов тримання відповідно статей 100, 101 Кримінально-виконавчого кодексу України як особі, що не стає на шлях виправлення.
29.01.2021 комісією установи відмовлено в заміні не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням, згідно ст. 82 Кримінального кодексу України, як особі, що не стала на шлях виправлення.
16.07.2021 комісією установи відмовлено в застосуванні умовно-дострокового звільнення від покарання, згідно ст. 81 Кримінального кодексу України, як особі, що не довела свого виправлення.
Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується довідкою по особовій справі ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, йому призначалось покарання зі звільненням від його відбування відповідно до ст. 75 КК України, він був умовно-достроково звільнений та в цей час вчинив умисний корисливий злочин та відбуває призначене судом покарання.
За судимістю за якою він відбуває покарання в СВК №21 відбув 3/4 частини строку покарання, згідно довідки про заохочення та стягнення за час відбування покарання має три заохочення, які застосовані до нього 23.01.2019 року, 19.07.2019 року та 12.04.2021 року та допустив два порушення режиму утримання, за що мав два стягнення застосовані до нього 10.03.2020 року та 27.07.2020 року, які погашені за плином часу.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Відповідно ст. 9 КВК України, неухильне додержання правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання своїх обов`язків є лише одним з критеріїв, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.
Сумлінна поведінка полягає в дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Аналізуючи поведінку засудженого за весь період відбування покарання до якого ОСОБА_5 засуджений за вчинення тяжкого злочину, суд враховує, що він має три заохочення, які застосовані до нього в 2019 та в 2021 році, двічі порушував режим утримання за що має два погашені стягнення застосовні до нього 10.03.2020 та 27.07.202. Суд враховує також характер порушень режиму, вчинених ОСОБА_5 , які є ідентичними та його пояснення суду з цього приводу. Так, ОСОБА_5 пояснював вживання алкоголю тим, що у нього накопичилось, тому він зірвався і протягом 2020 року дійсно декілька разів вживав алкоголь, який виготовлений самостійно, однак до цього три роки не порушував дисципліну, тому вважає його порушення непорозумінням.
Суд враховує, що ОСОБА_5 працевлаштований на виробництві установи, до нього тричі застосовувались заохочення два з яких у 2019 році та одне в 2021 році. Разом з тим, суд вважає, що застосовані до ОСОБА_5 заохочення не мають системного характеру, оскільки застосовані за підсумками роботи за відповідний квартал року, та з перервою у рік, що не є достатнім для оцінки його сумлінності ставлення до праці.
Судом також враховано особу засудженого ОСОБА_5 в цілому, який раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних умисних корисливих злочинів проти власності, вчинення яких пояснює тяжкими життєвими обставинами, розлученням, йому призначалось покарання зі звільненням від його відбування відповідно до ст.75 КК України, до нього застосовувалось умовно-дострокове звільнення, однак ОСОБА_5 не виправдав довіру суду та знову вчинив умисний корисливий злочин.
Суд також враховує, що за весь період відбування покарання ОСОБА_5 характеризується посередньо.
Доводи ОСОБА_5 про те, що раніше він був молодий та не розумів наслідків вчиненого та довіру суду, а майже одразу після прибуття до СВК№21 все зрозумів та змінив своє ставлення, шкодує про вчинене та суттєво змінився, суд до уваги не бере, оскільки суттєвих змін в особистості ОСОБА_5 , суд не вбачає.
Свою протиправну поведінку ОСОБА_5 виправдовує тяжкими життєвими обставинами, розлученням, а також накопиченням негативних емоцій під час відбування покарання, що свідчить про те, що мета призначеного ОСОБА_5 покарання ще не досягнута, беззаперечних доказів виправлення ОСОБА_5 суду не надано.
З огляду на суспільну небезпеку вчинених ОСОБА_5 злочинів, його особу в цілому та поведінку протягом всього строку відбування покарання, суд приходить до висновку, що на даному етапі відбування покарання ОСОБА_5 застосування умовно-дострокового звільнення є передчасним та недоцільним, тому в задоволенні клопотання слід відмовити.
На підставі викладеного, ст. 81 КК України та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а сторонами, які не були присутні у судовому засіданні у той же строк з дня отримання копії ухвали суду.
Повний текст ухвали складено 20.08.2021.

Суддя ОСОБА_1