Справа № 584/211/21
Провадження № 1-кп/574/71/2021
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2021 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду кримінальне провадження №0000007 від 13.01.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бруски, Путивльського району, Сумської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, пенсіонера, інваліда ІІ групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 05.09.1975 вироком Ковпаківського районного суду м. Суми за ч.2, 14 ст.141 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді 5 років позбавлення волі;

- 02.08.1982 вироком Путивльського райсуду Сумської області за ч.1 ст.101 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді 4 років позбавлення волі;

- 10.02.1989 вироком Путивльського райсуду Сумської області за ч.2 ст.206 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді 3 років позбавлення волі;

- 23.07.1992 вироком Путивльського райсуду Сумської області за ст.140, ч. 2, 26 п.2 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді 4 років позбавлення волі;

- 11.03.2002 вироком Путивльського райсуду Сумської області за ч.1 ст.115, ч.1 ст.262 КК України та ч.3 ст.142 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді 11 років позбавлення волі;

- 16.09.2002 вироком Буринського районного суду Сумської області за ч.1 ст.377, ч. 1 ст. 378, ст. 70 КК України до покарання у виді 13 років позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_3 13.01.2021 року близько 20-ї год. 40 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час побутової сварки з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з приводу користування спільним коридором, зайшов до її кімнати, за адресою: АДРЕСА_2 , та на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, діючи умисно, з метою спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, наніс їй один удар ножем у живіт, чим заподіяв останній тілесні ушкодження у виді проникаючого ножового поранення черевної порожнини з пошкодженням шлунку та сальнику, ускладненого внутрішньочеревною кровотечею, зачеревною гематомою, геморагічним шоком, постгеморагічною анемією, які по ступеню тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, по ознаку небезпеки для життя в момент спричинення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, розкаявся у вчиненому та пояснив, що 13.01.2021 року ввечері він повернувся додому в стані алкогольного сп`яніння, та між ним та потерпілою ОСОБА_6 , яка проживає в сусідній кімнаті, виникла сварка з приводу користування спільним коридором, під час якої він, зайшов до її кімнати та наніс їй один удар у живіт ножем, який приніс із своєї кімнати.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, подавши до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі та зазначила, що цивільний позов заявляти не бажає, у вирішенні питання про призначення міри покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.
Суд з`ясував, що фактичні обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст.394 КПК України. З урахуванням думки всіх учасників судового провадження, на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням документів, що стосуються його особи та речових доказів.
Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення доведеною повністю та його дії кваліфікує за ч.1 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При призначенні покарання для обвинуваченого суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також положення ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України, є умисним тяжким злочином.
Обвинувачений є пенсіонером, інвалідом ІІ групи, хворіє на онкологічне захворювання, не одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно.
Також, суд враховує, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, в тому числі за злочин проти життя особи, однак після відбування покарання на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив тяжкий злочин.
Наведене свідчить про схильність обвинуваченого до вчинення тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, та його високу суспільну небезпеку.
В якості обставин, що пом`якшують покарання суд враховує щире каяття обвинуваченого, оскільки він критично оцінив вчинений ним злочин.
Обставиною, що обтяжує покарання відповідно до ст.67 КК України є рецидив злочинів та скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням викладеного, призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, за який санкція статті передбачає безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, дані про його особу, суд, вважає, що виправлення обвинуваченого можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на мінімальний строк, визначений санкцією цієї частини статті.
Саме таке покарання на думку суду буде достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи суспільну небезпечність вчиненого злочину та особу обвинуваченого, суд не вбачає підстав для застосування ст. 69 КК України та призначення ОСОБА_3 покарання більш м`якого, ніж передбачено законом.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення з 13.01.2021 року до дня набрання даним вироком законної сили із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
Враховуючи, що суд призначає обвинуваченому реальне покарання в виді позбавлення волі на тривалий строк, а також тяжкість вчиненого ним злочину, з метою забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків та виконання вироку суду, суд вважає за доцільне обраний останньому запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком суду законної сили.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню у відповідності до ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 366-371, 373-376 КПК України , суд
у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк відбуття покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_3 з 13.01.2021 року до дня набрання даним вироком законної сили із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання 13.01.2021 року.
Запобіжний захід, обраний ОСОБА_3 , у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком суду законної сили, але не довше, ніж до 10.05.2021 року включно.

Речові докази по справі: зразок нашарування речовини бурого кольору на марлевому бинті, ніж з білим руків`ям з нашаруванням речовини бурого кольору, ніж з жовтим руків`ям, зразок крові ОСОБА_7 зразок крові ОСОБА_3 , змиви рук ОСОБА_3 , які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №2 (м. Путивль) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, знищити.
Речовий доказ мобільний телефон "MAXVI C23" з сім-карткою, який зберігається в камері зберігання речових доказів ВП №2 (м. Путивль) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_3 .
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд на протязі 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в той же самий строк з моменту вручення його копії.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1