Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/258/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2021 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому Кіровоградської області, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 в його інтересах на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 лютого 2021 року.

Цією ухвалою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме до з 11 лютого 2021 року до 11 квітня 2021 року.

За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника-адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 лютого 2021 року, щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме до з 11 лютого 2021 року до 11 квітня 2021 року.
Рішення слідчого судді мотивовано тим, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, санкції яких передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років та від чотирьох до восьми років відповідно.
Кримінальні правопорушення, які інкримінуються обвинуваченому вчинені в період іспитового строку, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та небажання ОСОБА_6 стати на шлях виправлення. Суспільно-корисною працею обвинувачений не займається, неодружений, тобто не має міцних соціальних зв`язків, раніше неодноразово судимий за аналогічні злочини проти власності.
Враховуючи вказані обставини, слідчий суддя визнав за реальну можливість ухилення ОСОБА_6 від правосуддя у разі зміни на більш м`який, ніж обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
При цьому, під час розгляду справи, не отримано відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Слідчий суддя дійшов до переконання про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення. Отже, жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе запобігти ризикам кримінального провадження.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11.02.2021 та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В обгрунтування вимог вказує, що законних підстав для затримання ОСОБА_6 без ухвали слідчого судді, в порядку ст. 208 КПК України не було, оскільки з моменту вчинення кримінального правопорушення до фактичного затримання ОСОБА_6 пройшло більше доби.
Посилається на те, що ОСОБА_6 частково заперечує обставини, які викладені в обвинувальному акті від 29.02.2020, відносно події 05.02.2020. Зокрема, ОСОБА_6 звинувачують у грабежі, але обвинувачений стверджує, що він проник до будинку, але з будинку потерпілого нічого не викрав.
Зазначає, що докази існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України відсутні, оскільки доказів, окрім показань потерпілого ОСОБА_9 та його матері ОСОБА_10 , які є сусідами обвинуваченого і між ними склалися неприязні стосунки, слідством не надано та твердження про викрадення майна нічим не підтверджено.
Вказує, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, зареєстрований та проживає із матір`ю похилого віку, яку доглядає та підтримує родинні стосунки, що свідчить про міцність соціальних зв`язків та відсутність потреби переховуватись від слідства та суду.
Обвинувачений ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11.02.2021, як незаконну та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 в його інтересах, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, прокурора який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з таких підстав.
У провадженні Ленінського районного суду м. Кіровограда перебуває кримінальне провадження № 0009517 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України.
Згідно матеріалів кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Місцевим судом під час розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, постановлено ухвалу про продовження останньому строку тримання під вартою на 60 днів.
Суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Частиною 2 стаття 177 КПК України визначено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно вимог статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.
Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинне перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження, - має бути співрозмірним меті заходу, і має забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 КПК України,
Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд першої інстанції повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані в повному обсязі.
Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції відносно наявності ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Вказані ризики не зменшились та запобігти їм неможливо в разі не продовження тримання під вартою або в разі застосування іншого менш суворого запобіжного заходу. Судовий розгляд кримінального провадження не закінчений.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 України, які, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжкими злочинами та за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України
Обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за аналогічні злочини проти власності, суспільно-корисною працею не займається. При цьому злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , вчинені в період іспитового строку, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Враховуючи наведені обставини колегія суддів визнає за реальну можливість ухилення ОСОБА_6 від правосуддя у разі зміни на більш м`який, ніж обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Під час розгляду справи місцевим судом та під час апеляційного розгляду не отримано відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Зважаючи на наявність суспільного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
З урахуванням наведеного, безпідставними є доводи апелянтів про відсутність доказів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також, безпідставними є доводи захисника-адвоката ОСОБА_7 щодо відсутності законних підстав для затримання ОСОБА_6 без ухвали слідчого судді, суду в порядку ст. 208 КПК України, а також заперечення ОСОБА_6 обставин події злочинів, викладених в обвинувальному акті та, відповідно, кваліфікації його дій, оскільки вказане не є предметом розгляду при продовженні строку тримання під вартою.
Інших доводів щодо незаконності рішення суду першої інстанції в апеляційній скарзі не наведено та не надано під час апеляційного розгляду справи.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення, колегією суддів не встановлено.
На підставі викладеного, апеляційні скарги сторони захисту задоволенню не підлягають, а ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 331, 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 в його інтересах залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 лютого 2021 року, якою стосовно ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме до з 11 лютого 2021 року до 11 квітня 2021 року залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4