Справа № 462/3892/20
провадження 1-і/462/1/21
У Х В А Л А
19 березня 2021 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

Головуючої судді ОСОБА_1
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2
за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадження №0001249 від 10.06.2020 р., за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

встановив:

02.07.2020 року в провадження Залізничного районного суду м. Львова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001249 від 10.06.2020 р. за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

02.07.2020 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею обрано ОСОБА_6

18.01.2021 року до суду надійшло клопотання прокурора про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб.

18.01.2021 року ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова, ОСОБА_6 оголошено у розшук ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та задоволено клопотання прокурора, надано дозвіл на затримання з метою приводу обвинуваченого ОСОБА_4 для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

19.03.2021 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями щодо розгляду клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - головуючим суддею обрано ОСОБА_1 .

Клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор обґрунтовує тим, що обвинувачений ОСОБА_4 в ході судового розгляду систематично не з`являвся у судові засідання, без поважних причин, через що, неодноразово, оголошувався привід такого. У зв`язку з ухиленням обвинуваченого від явки до суду, та неможливістю виконати привід про примусове доставлення до суду обвинуваченого, виникла необхідність оголошення обвинуваченого у розшук. Додав, що 30.01.2018 року Галицьким районним судом м.Львова в межах кримінального провадження відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, обвинуваченого також оголошено в розшук.

Беручи до уваги вищенаведене, а також те, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за умисні корисливі злочини проти власності, вчинив нове кримінальне правопорушення, не проживає за місцем проживання, ухиляється від суду, встановлена наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого:

-переховуватися від суду, так як обвинувачений систематично не зявлявся у судові засідання, був оголошений в розшук.

-вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності,

-також відносно ОСОБА_4 28 липня 2016 року скеровано обвинувальний акт в Галицький районний суд м. Львова, за ч.2 ст. 15, ч. 2 , ст.186 КК України, що характеризує його особу , що немає достатніх моральних цінностей, соціально-стримуючих факторів, схильну для досягнення своїх злочинних цілей, свідомо нехтувати не лише вимогами законодавства, але і загальноприйнятими морально-етичними цінностями.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 в у судовому засіданні заперечив проти клопотання прокурора про застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зазначив, що у сторони обвинувачення немає відомостей про рух справи у кримінальному провадженні, яке розглядається Галицьким судом. Вважає наведені прокурором ризики необґрунтованими та безпідставними, а можливість вчинення іншого кримінального правопорушення припущенням. Зазначив, що обвинувачений має постійне місце проживання та засоби зв`язку. Зауважив, що обвинувачений вину визнав, не переховується, за його словами не отримував ніяких повідомлень. ОСОБА_4 хворіє на туберкульоз, хоча доказів цьому не надав. Просить у задоволенні клопотання прокурору відмовити та обмежитися особистим зобов`язанням.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання захисника підтримав. Зазначив, що постійно проживає за адресою АДРЕСА_1 у квартирі його бабусі. Був затриманий в Сихівському районі міста. Пояснив, що не отримував кореспонденції з суду за місцем свого проживання. Знаходиться в тяжких життєвих обставинах. Визнав, що Галицьким районним судом м.Львова розглядається кримінальне провадження щодо нього. Однак, додав, що не знав про оголошення його судом в розшук.

З`ясувавши думку учасників кримінального провадження, оглянувши клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до переконання, що клопотання прокурора слід задоволити.

Згідно з ст.176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Позиція Конституційного Суду України, яка узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, вказує на те, що запобіжні заходи (домашній арешт та/або тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом, лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом.

У відповідності до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

У судовому засіданні суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_4 , є особою без місця реєстрації, не працює, офіційно доходів не отримує, неодружений, що свідчить про відсутність соціальних зв`язків обвинуваченого.

Суд враховує, що ОСОБА_4 тривалий час перебуває в розшуку, оголошеному Галицьким районним судом м.Львова та Залізничним районним судом м.Львова.

При цьому у судовому засіданні встановлено, що, хоча ОСОБА_4 в силу ст.89 КК України не судимий, він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, справу було розглянуто, а відтак він обізнаний із своїми обов`язками, зокрема, із обов`язком з`являтися до суду. ОСОБА_4 відомі наслідки від уникнення явки до суду.

Наведені обставини свідчать про небажання ОСОБА_4 виконувати свої процесуальні обов`язки.

Суд бере до уваги наявність обґрунтованої підозри в вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років. У провадженні Галицького районного суду м.Львова перебуває провадження відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України. При цьому, характер інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, на думку суду, свідчать про схильність до вчинення аналогічних корисливих кримінальних правопорушень, а відтак про ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Суд критично ставиться до доводів захисника обвинуваченого, що ОСОБА_4 не ухилявся від явки до суду, має постійне місце проживання. Суд враховує, що обвинуваченому за адресою вказаною в обвинувальному акті та, яку він сам зазначив у судовому засіданні, надсилалися повістки про виклик до суду, які він з невідомих суду причин не отримував.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Суд зауважує, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може в подальшому ускладнити досягнення мети застосування запобіжного заходу, а саме забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню. За наведених обставин, клопотання захисника обвинуваченого та обвинуваченого ОСОБА_4 про застосування особистого зобов`язання суд вважає необґрунтованим.

Обвинуваченим та захисником не подано суду доказів про те, що до ОСОБА_4 не може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відтак, суд вважає встановленим, той факт, що ОСОБА_4 , в силу статті 89 КК України раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, та прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від суду, перешкоджала кримінальному провадженню.

Беручи до уваги викладене та враховуючи, той факт, що хоча тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, суд вважає, що жодний більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам, наявність яких доведена прокурором.

Таким чином, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі обвинуваченого ОСОБА_4 , зможе забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження.

Отже, суд дійшов висновку про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, тобто до 14 травня 2021 включно.

Також суд враховує вимоги ст.183 КПК України, відповідно якої слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, і визначає таку, з огляду на положення ч.5 ст. 182 КПК України, в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 43780 грн., оскільки саме такий розмір застави, в разі її внесення, буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

У разі внесення суми застави на обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ч.3 ст.182 КПК України, слід покласти обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 193, ч.1 ст.197, 314, 315, 372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора про застосування обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволити частково.

Застосувати до обвинуваченого у кримінальному провадженні №0001249 від 10.06.2020 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, тобто до 14 травня 2021 року, включно.

Визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 43780 (сорок три тисячі сімсот вісімдесят) гривень.

У разі внесення вказаної суми застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1.прибувати до суду за першою вимогою;

2.не відлучатися із м. Львова без дозволу суду

3.повідомляти суд про зміну свого місця проживання

4.здати, за наявності, на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Якщо обвинувачений ОСОБА_4 , в разі внесення застави, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається обвинуваченому ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

Копію ухвалу направити ДУ «Львівська установа виконання покарання (№ 19)» (79007, м.Львів, вул.Городоцька, 20) - для виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м.Львова протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1