Справа № 643/4720/21
Провадження № 1-кп/643/946/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2021
Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора- ОСОБА_3
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
перекладача - ОСОБА_8
розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000207 від 21.01.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалами Московського районного суду м. Харкова від 22.01.2021 року відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 21 березня 2021 року.
Прокурором подано через канцелярію суду і підтримано в судовому засіданні клопотання про обрання (продовження) строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , на 60 діб.
ОСОБА_6 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України.
Відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України ОСОБА_6 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за яким законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.
В обґрунтування клопотання щодо наявності ризиків, які передбачені ст. 177 КПК України, прокурор посилається на високу ступінь ймовірності настання наступних ризиків щодо поведінки ОСОБА_6 а саме: можливість вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_6 є уродженцем іншої країни, а саме Федеративної республіки Нігерія, місце реєстрації в м. Харкові відсутнє, законне джерело заробітку відсутнє, вчинив кримінальне правопорушення проти власності іншої особи, вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнав, що свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення а також, можливість ОСОБА_6 переховуватись від суду, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_6 у разі визнання його винним (реальне відбуття покарання у вигляді позбавлення волі). При цьому, небезпека можливості переховування обвинуваченого не є єдиним ризиком та не вимірюється виключно на підставі суворості вироку суду, а поряд із сукупністю інших фактичних обставин, що обґрунтовано доводять наявність й інших ризиків, виправдовують тримання обвинуваченого під вартою. Таким чином, на підставі сукупності ризиків, які можуть виникнути в ході судового розгляду, до обвинуваченого ОСОБА_6 необхідно застосувати запобіжний захід (продовжити дію обраного) у вигляді тримання під вартою строком до 60 діб, оскільки інші будь-які запобіжні заходи не забезпечать виконання обвинуваченому покладених на нього обов`язків.
Також, в обґрунтування клопотання щодо наявності ризиків, які передбачені ст. 177 КПК України, прокурор посилається на високу ступінь ймовірності настання наступних ризиків щодо поведінки ОСОБА_4 а саме: можливість вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_4 не має законного джерела заробітку, вчинив тяжке кримінальне правопорушення проти власності іншої особи, а також, можливість ОСОБА_4 переховуватись від суду, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 у разі визнання його винним (реальне відбуття покарання у вигляді позбавлення волі). При цьому, небезпека можливості переховування обвинуваченого не є єдиним ризиком та не вимірюється виключно на підставі суворості вироку суду, а поряд із сукупністю інших фактичних обставин, що обґрунтовано доводять наявність й інших ризиків, виправдовують тримання обвинуваченого під вартою. Таким чином, на підставі сукупності ризиків, які можуть виникнути в ході судового розгляду, до обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід (продовжити дію обраного) у вигляді тримання під вартою строком до 60 діб, оскільки інші будь-які запобіжні заходи не забезпечать виконання обвинуваченому покладених на нього обов`язків.
Клопотання прокурора було отримано як захисниками так і самими обвинуваченими, які підтвердили у судовому засіданні, що клопотання отримали та з ним ознайомлені.
Прокурор в клопотанні посилався на обґрунтованість обвинувачення щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, та вказував, що ОСОБА_6 та ОСОБА_4 вчинили умисний тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років із конфіскацією майна, ніде не працюють, законних джерел отримання заробітку не мають, не володіють міцними соціальними зв`язками, що негативно впливає на їх репутацію та свідчить про стійкий злочинний асоціальний настрій.
Беручи до уваги, що ОСОБА_6 та ОСОБА_4 підозрюються у вчиненні суспільно-небезпечного тяжкого злочину проти власності, у сторони обвинувачення є підстави вважати що у підозрюваних ОСОБА_6 та ОСОБА_4 можуть виникнути передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України спроби переховуватись від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності у зв`язку з тим, що у разі визнання останніх винними судом, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, крім того можуть вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, ніде не працюють, законних джерел отримання заробітку не мають, постійного місця роботи не мають, не володіють міцними соціальними зв`язками.
Враховуючи викладене, у сторони обвинувачення є обґрунтовані підстави вважати, що до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_4 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
Зважаючи на обставини та складність кримінального правопорушення, прокурор просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на 60 діб.
Прокурор у судовому засіданні підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважали, що ризики, про які зазначає прокурор не доведені. Вважали за можливе застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Крім того, захисником обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоктом ОСОБА_5 було подано клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на нічний домашній арешт.
В обгрунтування свого клопотання адвокат зазначає, що прокурором не були доведені ризики, на які він посилається в якості обґрунтування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначає що ОСОБА_4 щиро кається та цим виключаються ризики зазначені у клопотанні для продовження тримання під вартою. Водночас, захисник посилається на те, що ОСОБА_4 не погоджується із кваліфікацією його дій і вважає, що його дії потрібно кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України. На уточнююче запитання суду, захисник повідомив, що клопотань про перекваліфікацію на стадії досудового розслідування не заявляв, однак на всіх процесуальних документах, складених за участі обвинуваченого та захисника, писав, що з кваліфікацією за ч. 2 ст. 187 КК України не погоджується і вважає, що дії його підзахисного слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України. Вказав, що його клієнт співпрацював зі слідством та щиро розкаюється. Просив застосувати нічний домашній арешт за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 . Також, стороною захисту ОСОБА_4 вчиняються дії направлені на відшкодування шкоди потерпілій, зокрема йдуть перемовини з її батьком, оскільки вона перебуває за кордоном на даний час. Також, зазначає, що ОСОБА_4 страждає на бронхіальну астму 2 ступеню, що виключає перебування у закритому закладі, яким є слідчий ізолятор.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважали, що ризики, про які зазначає прокурор не доведені. Вважали за можливе застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт. Також адвокатом ОСОБА_7 було заявлено клопотання у вигляді визначенні суми застави, якщо суд прийде до висновку про можливість продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Суд вислухавши думки учасників процесу та дослідивши клопотання про обрання (продовження) запобіжного заходу обвинуваченим та клопотання адвокатів про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на нічний домашній арешт, адвоката ОСОБА_7 про визначення застави обвинуваченому, суд дійшов наступних висновків.
Дії ОСОБА_6 та ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з попередньою змовою групою осіб.
Частиною третьою ст. 315 КПК України, в редакції згідно Рішення Конституційного Суду України від 23.11.2017 року, передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Виходячи з положень розділу ІІ КПК України, зокрема ст. 131, 176 вказаного Кодексу, запобіжні заходи, в тому числі тримання під вартою, є одними з видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Згідно ч. 1 ст. 333 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Як вбачається з структури розділу IV КПК України, судове провадження у першій інстанції в якості однієї із стадій включає підготовче провадження.
Таким чином, застосування запобіжних заходів під час підготовчого провадження, в тому числі вирішення питання щодо продовження тримання обвинуваченого під вартою на стадії підготовчого провадження, здійснюється згідно з положеннями розділу ІІ КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Частиною п`ятою ст. 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Таким чином, підставою для продовження тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалами слідчих суддів Московського районного суду м. Харкова від 22.01.2021 щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Крім цього, щодо ОСОБА_4 слідчий суддя вважав недоведеним ризик, який передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому він обвинувачується, оскільки обвинувачений раніше не судимий.
Прокурор у своєму клопотанні про обрання (продовження) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , крім ризику переховування від суду, знов посилається на ризик, який передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і який був визнаний слідчим суддею не доведений. Однак прокурор не наводить будь-яких доводів у своєму клопотанні чому він вважає, що даний ризик знов з`явився, під час тримання обвинуваченого під вартою. За таких обставин суд вважає, що прокурор не довів продовження існування або з`явлення нового ризику у діях ОСОБА_4 , який передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України -вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення в якому він обвинувачується. Суд приймає доводи сторони захисту ОСОБА_4 про те, що він раніше не судимий, а також не заперечення ним фактичних обставин кримінального правопорушення скоєного ним, що може свідчити про відсутність намірів вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити скоєний ним злочин. Крім того, перебування обвинуваченого під вартою з моменту постановлення ухвали слідчим суддею про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та визнання зазначеного ризику не доведеним, не може слугувати доказом того, що ризик зазначений у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України наявний або продовжує існувати.
Однак, суд вважає, що відносно ОСОБА_4 продовжує існувати ризик, який вказаний у клопотанні прокурора, який передбачений п. 1 с. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від суду, який є підставою для обрання (продовження) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду на наступне.
Обвинувачений ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаний із погрозою застосування насильства, за яким законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.
На уточнюючі запитання суду, ОСОБА_4 повідомив, що дійсно не заперечує фактичні обставини справи, але не погоджується із кваліфікацією, познайомився із ОСОБА_6 приблизно рік тому, і спілкувався з ним рідко за допомогою месенджера через гугл перекладач. Одного разу, 21 січня 2021 року той попрохав його допомогти у справі, оскільки потрапив у скрутне матеріальне становище, і ОСОБА_4 погодився та пішов разом з ОСОБА_6 на справу, і скоїв те що відбулося, але про пістолет, який був у ОСОБА_6 не знав, погодився потримати дівчину для того, щоб вона не чинила опір, не хотів щоб так вийшло. Одразу не повідомив про скоєний злочин, а через дві години його затримали поліцейські. Просив суд відпустити його під домашній арешт.
Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , наявність даних в обвинувальному акті про дві адреси ОСОБА_4 : реєстрації та фактичного проживання, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним, інші обставини кримінального провадження, суд дійшов висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризик здійснення обвинуваченими дій, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на які посилався прокурор у клопотанні про (обрання) продовження застосування запобіжного заходу, не зменшились настільки, що вже не могли би виправдовувати подальше тримання обвинувачених під вартою, та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний їм запобігти, а отже підстави для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, відносно ОСОБА_4 , відсутні.
Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України - Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до п. 9 Листа Пленуму ВССУ від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 - слідчому судді, суду необхідно мати на увазі, що обґрунтування у клопотанні про застосування запобіжного заходу наявності одного чи кількох ризиків/підстав, що визначає можливість застосувати той чи інший із встановлених КПК запобіжних заходів, передбачає обов`язок прокурора довести неможливість застосування інших, більш м`яких видів запобіжних заходів.
Судом досліджувалось питання про можливість застосування більш мякого запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , однак суд не знайшов підстав для цього, та вважає, що на даній стадії процесу, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може запобігти тому ризику на якій посилається прокурор у своєму клопотанні.
Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19,від 27.02.2019 по справі№ 0503/10653/2012,усвідомлення ймовірності визнання вини особи з висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та є підставою для тримання особи під вартою.
Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, суд на даній стадії судового провадження вважає за доцільне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_4 на 60 днів, тобто до 15 години 55 хвилин 17 травня 2021 року.
Прокурор у своєму клопотанні про обрання (продовження) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , посилається на наявність ризиків, які передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 22.01.2021 року було обрано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в тому числі і на підставі тих ризиків, на які прокурор посилається зараз у своєму клопотанні про обрання (продовження) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 ще на 60 діб, а саме: п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Суд вважає, що прокурор довів у судовому засіданні наявність ризиків, які передбачені п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України і те, що більш м`який запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе запобігти цим ризикам.
Обвинувачений ОСОБА_6 в даному кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаний із погрозою застосування насильства, за яким законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.
На уточнюючі запитання суду, ОСОБА_6 повідомив, познайомився із ОСОБА_4 приблизно рік тому, і спілкувався з ним рідко за допомогою месенджера через гугл перекладач. Спілкувався з ним рідко. До України приїхав навчатися приблизно 1 рік 4 місяці тому. Просив суд відпустити його під домашній арешт за адресою: АДРЕСА_2 , в якій він проживає разом із друзями.
Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який не одружений, не зареєстрований офіційно у м. Харкові, не працює, інші обставини кримінального провадження, суд дійшов висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризик здійснення обвинуваченими дій, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на які посилався прокурор у клопотанні про (обрання) продовження застосування запобіжного заходу, не зменшились настільки, що вже не могли би виправдовувати подальше тримання обвинувачених під вартою, та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний їм запобігти, а отже підстави для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, відносно ОСОБА_4 , відсутні.
Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України - Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до листа Пленуму ВССУ від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 - слідчому судді, суду необхідно мати на увазі, що обґрунтування у клопотанні про застосування запобіжного заходу наявності одного чи кількох ризиків/підстав, що визначає можливість застосувати той чи інший із встановлених КПК запобіжних заходів, передбачає обов`язок прокурора довести неможливість застосування інших, більш м`яких видів запобіжних заходів.
Судом досліджувалось питання про можливість застосування більш мякого запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , однак суд не знайшов підстав для цього, та вважає, що на даній стадії процесу, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може запобігти тому ризику на якій посилається прокурор у своєму клопотанні.
Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19,від 27.02.2019 по справі№ 0503/10653/2012,усвідомлення ймовірності визнання вини особи з висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та є підставою для тримання особи під вартою.
Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, суд на даній стадії судового провадження вважає за доцільне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_6 на 60 днів, тобто до 15 години 55 хвилин 17 травня 2021 року.
Згідно ст. 205 КПК України, ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Оскільки обвинувачення предявлене за вчинення тяжкого злочину, поєднаного із погрозою застосування насильства, суд при обранні (продовженні) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не вбачає за можливим визначати розмір застави, керуючись п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.
Одночасно суд роз`яснює обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , що вони мають право оскаржити дану ухвалу в апеляційному порядку.
Керуючись ст.ст.2,7,177,178,182,183,193,194,196,197,206,211,372,395 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про обрання (продовження) строку тримання під вартою щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_6 - задовольнити.
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів з моменту постановлення цієї ухвали.
Строк дії ухвали встановити до 15 години 55 хвилин 17 травня 2021 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.
Суддя ОСОБА_1