печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 кримінальному провадженні № 0000596 від 09.04.2021 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :
21.04.2021 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 кримінальному провадженні № 0000596 від 09.04.2021 про накладення арешту на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у власності ОСОБА_4 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 (відповідно до інформаційної довідки №252508179).

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

22 квітня 2021 року, до початку розгляду клопотання, стороною кримінального провадження, прокурором було подане клопотання про розгляд клопотання у його відсутність, також, слідчий у заяві зазначено, що клопотання підтримує в повному обсязі, із підстав, наведених у ньому та просить слідчого суддю задовольнити вказане клопотання.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не з`явившихся осіб, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.
Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, надходжу до наступних висновків.
Слідчим відділом Печерського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000596 відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

У ході здійснення досудового розслідування вказаного кримінального провадження, досліджуються обставини протиправного заволодіння шахрайським шляхом, квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час досудового розслідування було допитано потерпілу ОСОБА_5 , яка в ході допиту повідомила, що 4 липня 2003 року спеціалізованою організацією ВКФ «3 КОМ» було проведено прилюдні торги, щодо реалізації 4-кімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1 . Переможницею торгів стала ОСОБА_5 , яка придбала вказану квартиру і по теперішній час являється її власницею, що підтверджується Свідоцтвом від 07 липня 2003 року. Вказана квартира зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_5 у реєстровій книзі №д-1140-95 за реєстровим №5484 від 08 липня 2003 року.

Так, 07 квітня 2021 року при зверненні до приватного нотаріуса ОСОБА_6 для здійснення відповідних нотаріальних дій, ОСОБА_5 стало відомо, що на квартиру АДРЕСА_2 виконавцем ОСОБА_7 від 29 березня 2021 року було накладено арешт, серія та номер: 64983845 (підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 57349875 від 29.03.2021 року). Обтяжувачем був приватний виконавець виконавчого округу міста Києва ОСОБА_7 , адреса для листувавання: АДРЕСА_3 , приміщення 644, м.т. НОМЕР_2 .

Відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва у справі №757/51060/18-ц від 10 грудня, особа, права якої обтяжується було обтяжено - ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 . Предметом обтяження є 4-х кімнатна квартира, загальною площею 114, 40 кв. м., житловою площею 73,00 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачем в вказаній справі є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», .

Так, 18 жовтня 2018 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , в якому просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №74 від 29 квітня 2004 року звернути стягнення на майно (вище вказану квартиру), шляхом продажу на прилюдних торгах у процесі виконавчого провадження за початковою ціною продажу, визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності.

Разом з тим, посадові особи ТОВ «Вердикт Капітал» не надали суду, а суд не перевірив інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про власника об`єкту нерухомості.

Крім того, приватний виконавець ОСОБА_7 29 березня 2021 року при накладенні арешту на квартиру, не перевірив інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про власника об`єкту нерухомості і обтяжив вказане майно і фактично підготував квартиру для оцінки та реалізації її на прилюдних торгах.

Також було встановлено, що в квартирі АДРЕСА_2 , зареєстрований малолітній син ОСОБА_8 - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Прокурор вказує, що з метою забезпечення речових доказів у кримінальному провадженні виникла необхідність в накладенні арешту на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у власності ОСОБА_4 (відповідно до інформаційної довідки №252508179), оскільки у випадку його незастосування, це може призвести до тяжких наслідків, а саме: доведення злочину до кінця та заволодіння квартирою іншими особами, тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: забезпечення речових доказів.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Так, слідчим суддею встановлено, що постановою процесуального керівника від 13.04.2021 квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 визнано речовим доказом.

Прокурором доведено, що вказане майно могло бути набуто кримінально протиправним шляхом та отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження майна.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Таким чином, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 кримінальному провадженні № 0000596 від 09.04.2021 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у власності ОСОБА_4 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 (відповідно до інформаційної довідки №252508179).

Заборонити будь-яким особам відчужувати, розпоряджатися вищевказаним об`єктом нерухомості.

Заборонити державним реєстраторам та нотаріусам вчинення будь-яких реєстраційні дій щодо вищевказаного об`єкту нерухомості.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1