Провадження № 1-кп/127/756/20

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.08.2021 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі:головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду, в м. Вінниці, кримінальне провадження, відомості про яке внесені 27 липня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000291 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сороки, Республіка Молдова, громадянина України, розлученого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 з метою уникнути відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), 27.07.2020 року, близько 15:00 години, перебуваючи за адресою: м. Вінниця, неподалік від вулиці Батозької, поворот на заїзд до заводу «Цемент Моноліт», надав службовим особам поліцейському взводу №2 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області капралу поліції ОСОБА_6 та поліцейському взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенанту поліції ОСОБА_7 , неправомірну вигоду в сумі 200 гривень за не притягнення його ( ОСОБА_4 ) до адміністративної відповідальності за наступних обставин.
Так, поліцейським взводу №2 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області капралом поліції ОСОБА_6 та лейтенантом поліції взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_7 , які згідно з п. 1 примітки до ст. 364 КК України є службовими особами, та які відповідно до Дислокації сил та засобів роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області в складі екіпажу «ЮНКЕР-106», на службовому автомобілі марки «Toyota» моделі «Prius» державний номерний знак НОМЕР_1 здійснювалося патрулювання по квадрату патрулювання «М-21» у місті Вінниця.
У ході патрулювання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 29.07.2020 року, приблизно о 14:40 годині, за адресою м. Вінниця, неподалік від вулиці Батозької, поворот на заїзд до заводу «Цемент Моноліт», помітили автомобіль марки «Ford», сірого кольору, на іноземній реєстрації, який рухався із порушенням правил дорожнього руху, а саме водій автомобіля був не пристебнутий паском безпеки, чим порушив пункт 2.3 ПДР України. Далі на підставі ст. ст. 31, 35 Закону України «Про Національну поліцію» було зупинено автомобіль марки «Ford», сірого кольору, на іноземній реєстрації, під керуванням громадянина ОСОБА_4 .
У подальшому при перевірці документів, а саме посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та полісу обов`язкового страхування наземного транспортного засобу, було виявлено що у водія автомобіля ОСОБА_4 відсутній поліс обов`язкового страхування наземного транспортного засобу. Після цього ОСОБА_4 перебуваючи на задньому пасажирському сидінні в службовому автомобілі марки «Toyota» моделі «Prius» державний номерний знак НОМЕР_1 , у ході складання адміністративних матеріалів, на підставі ст. ЗО Закону України «Про Національну поліцію» та ч. 2 п. 5 розділу 1 та розділу 9 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, усвідомлюючи, що працівники поліції є службовими особами, які згідно зі ст. 255 КУпАП уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, та згідно зі ст. 222 КУпАП уповноважені розглядати справи про такі адміністративні правопорушення, розуміючи незаконність своїх дій та достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі, діючи умисно, близько 15:03 години, перебуваючи на задньому сидінні, лівою рукою поклав у підстаканник між передніми сидіннями грошову купюру номіналом 200 гривень, з метою уникнення відповідальності та не складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.
До проведення підготовчого судового засідання між прокурором Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 з одного боку та ОСОБА_4 з іншого, у відповідності до ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, 29 липня 2021 року укладено угоду про визнання винуватості.
Зі змісту укладеної угоди вбачається, що сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 369 КК України, тобто надання службовій особі неправомірної вигоди за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням, наданої їй влади та погодженого сторонами призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в сумі становить 17000 гривень.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосовний за наслідками затвердження угоди про визнання винуватості судом.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав, щиро розкаявся та суду пояснив, що дійсно, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті він скоїв інкриміноване діяння та зазначив, що угода про визнання винуватості є добровільною та наполягав на затвердженні угоди про визнання винуватості, пообіцявши, що в майбутньому такого більше не повториться.
Прокурор ОСОБА_3 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 і ухвалити вирок, яким призначити узгоджене сторонами покарання.
Захисник ОСОБА_9 в судовому засіданні просив суд затвердити угоду про визнання винуватості укладену між прокурором Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 , призначивши узгоджене сторонами угоди покарання.
Заслухавши думку прокурора, захисника та показання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши зміст угоди про визнання винуватості, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468-475 цього Кодексу.
Винуватість ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, що полягає в пропозиції надання неправомірної вигоди службовій особі, є доведеною та підтверджується показаннями самого обвинуваченого, який вину визнав та повідомив обставини вчинення ним злочину. Показання обвинуваченого суд вважає переконливим доказом його винуватості з підстав їх належності та допустимості.
Так, ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, щиро розкаявся та пояснив суду, що дійсно 27.07.2020 року, близько 15:00 год., він керував автомобілем в районі вулиці Тарнагородського, що в м. Вінниця, де його зупинили працівники патрульної поліції. В ході спілкування з працівниками поліції останні запропонували йому проїхати в наркодиспансер для можливого встановлення факту керування транспортним засобом в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Проте, в подальшому в ході спілкування працівники поліції пересвідчились, що він тверезий, а тому не наполягали щодо проведення відповідного освідування. Однак, при перевірці документів було встановлено, що на вказаний автомобіль відсутній поліс обов`язкового страхування наземного транспортного засобу. В ході складання адміністративних матеріалів, перебуваючи на задньому сидінні службового автомобіля він поклав у підстаканник між передніми сидіннями грошову купюру номіналом 200 гривень з метою уникнення відповідальності за вищевказане адміністративне правопорушення, хоча був попереджений працівниками поліції про кримінальну відповідальність за вказане діяння.
Обвинувачений додатково зазначив, що до вчиненого ставиться самокритично та шкодує, що так сталось.
Аналіз вказаних доказів у справі свідчить, що винуватість ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення є доведеною та підтверджується показаннями обвинуваченого, який вину визнав та повідомив обставини вчинення ним злочину.
За таких обставин, суд вважає вказані докази достатні для надання юридичної оцінки дій обвинуваченого та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 369 КК України, тобто наданні службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади.
Заслухавши думку прокурора, захисника, показання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши зміст угоди про визнання винуватості, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Злочин, передбачений ч. 1 ст. 369 КК України, який вчинено ОСОБА_4 відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до не тяжких злочинів. Потерпілих у кримінальному провадженні не має.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненому злочині визнав в повному обсязі в чому щиро розкаявся, активно сприяв у розкритті кримінального правопорушення, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
У судовому засіданні встановлено, що угода про визнання винуватості між прокурором Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого відповідає вимогам ст. 472 КПК України, укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, в тому числі і наслідки укладення та затвердження даної угоди передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Судом при вирішенні питання щодо затвердження угоди встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_4 є вірною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб та обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання.
Виходячи з вищенаведеного, враховуючи конкретні обставини справи, особу винного, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання у виді щирого каяття та активного сприяння у розкритті кримінального правопорушення. Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення, попередження нових злочинів, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, суд приходить до переконання про можливість затвердження угоди та призначає узгоджене сторонами вид і міру покарання, відповідно до угоди про визнання винуватості від 29 липня 2021 року, укладеної між прокурором Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
При вирішення питання щодо долі речових доказів, суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду. Спеціальна конфіскація, відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 96-2 КК України, застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно призначались (використовувались) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне до речових доказів грошових коштів, а саме купюру номіналом 200 гривень, серії та номеру ЕБ 1744405, на підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати у власність держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 368-370, 374, 468, 470, 472, 474, 475 КПК України та ст.ст. 60, 65, 369 КК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену між прокурором Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 та ОСОБА_4 від 29 липня 2021 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 29 липня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000921.
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.
Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в сумі становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.08.2020 року (№127/16342/20) на грошову купюру номіналом 200 гривень, серії та номеру ЕБ 1744405, скасувати.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: купюру номіналом 200 гривень, серії та номеру ЕБ 1744405, яка призначались (використовувались) для схиляння особи до вчинення злочину, та яку передано на відповідальне зберігання у сховище цінностей відділення №220/01 ПАТ АБ «Укргазбанк», конфіскувати в порядку спеціальної конфіскації в дохід держави.
На вирок суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області, з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України. Клопотання про його скасування місцевим судом може подаватися прокурором у разі невиконання умов угоди про визнання винуватості згідно зі ст. 476 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: