ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1130/21 Справа № 204/8012/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001099 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2020 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30 січня 2021 року включно,
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що прокурор не довів належним чином жодної із обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України.
Зазначає, що доводи сторони обвинувачення щодо наявності ризику незаконного впливу на свідків, які ще не були допитані, є безпідставними, при цьому у клопотанні прокурора не вказано цих свідків.
Вказує на те, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 є необгрунтованою, оскільки не підтверджується жодними доказами.
Стверджує, що слідчим неналежно проведено досудове розслідування та не в повному обсязі зібрані матеріали, що підтверджують вину ОСОБА_7 .
Посилається на те, що єдиними доказами, на які посилається сторона обвинувачення в обвинувальному акті, є висновки судових товарознавчих експертиз, однак ці документи не підтверджують суму завданого збитку внаслідок дій ОСОБА_7 .
Зазначає, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, відсутні.
Так, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_7 буде переховуватися від суду, зі свідками у провадженні не спілкується, не перешкоджає кримінальному провадженню іншим чином.
Звертає увагу на те, що ОСОБА_7 з 11.10.2018 року тримається під вартою.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2020 року ОСОБА_7 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30 січня 2021 року включно.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні невеликої тяжкості та тяжкого злочинів, ризики, на які посилається прокурор, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого, не змінилися та мають місце й в теперішній час, що вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів і продовження існування ризиків, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, тому продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження № 0001099 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України.
Відповідно до клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ухвалою слідчого судді від 12.10.2018 року обвинуваченому ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.
Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 02.12.2020 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
В даному випадку для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.ст. 199, 331 КПК України, суд повинен був з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено те, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні невеликої тяжкості та тяжкого злочинів, раніше неодноразово судимий, має не зняту та не погашену у встановленому Законом порядку судимість, перебував у розшуку, у зв`язку з чим провадження було зупинено.
При цьому, судом першої інстанції обгрунтовано враховано тяжкість кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_7 , одне з яких є тяжким злочином. Разом з цим, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).
Таким чином, висновки суду щодо наявності ризиків, і запобігання їх настанню можливо виключно шляхом продовження тримання ОСОБА_7 під вартою, підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами та зроблені з належним дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, а доводи апеляційної скарги захисника про незаконність та необгрунтованість ухвали суду колегія суддів вважає безпідставними.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.
Посилання захисника щодо відсутності ризику незаконного впливу на свідків не заслуговують на увагу, оскільки, відповідно до ухвали суду, вказаний ризик не був врахований та обгрунтований судом першої інстанції.
Доводи захисника про те, що кваліфікація дій обвинуваченого не підтверджується жодними доказами, не в повному обсязі зібрано матеріали, що підтверджують вину ОСОБА_7 , а також, що єдиними доказами, на які посилається сторона обвинувачення, є висновки судових товарознавчих експертиз, які не підтверджують суму завданого збитку, не можуть бути взяті до уваги, оскільки встановлення обставин суб`єктивної та об`єктивної сторони кримінального правопорушення є задачею судового розгляду, відповідно до якого, у випадку встановлення відсутності складу кримінального правопорушення постановлюється виправдувальний вирок.
Доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою не є підставою для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу або скасування запобіжного заходу, оскільки розгляд кримінального провадження триває, встановлено наявність ризиків переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2020 року залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4