Справа №463/2846/21
Провадження №1-кс/463/1967/21
У Х В А Л А

19 березня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, погоджене прокурором Львівської Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
Слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про накладення арешту на майно, тимчасово вилучене під час проведення обшуку у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, а саме: 2 блокноти з чорновими записами ОСОБА_3 , 5 флеш-носіїв, медична виписка з листка непрацездатності ОСОБА_4 , 1 блокнот із чорновими записами ОСОБА_4 , копія довідки про перебування ОСОБА_4 на лікуванні, візитна картка провідного спеціаліста ІНФОРМАЦІЯ_1 та візитна картка полковника Російської Федерації.

Також, просить заборонити користуватись та розпоряджатись таким майном.

Клопотання мотивує тим, що в провадженні Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові перебуває кримінальне провадження № 0000009 від 15.02.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 410 КК України. В межах цього кримінального провадження ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Зокрема, згідно даних слідства, у майора медичної служби ОСОБА_3 18.12.2020 виник умисел, спрямований на особисте незаконне збагачення за рахунок третіх осіб, при наступних обставинах.

Так, громадянин ОСОБА_5 будучи знайомим із ОСОБА_3 , в розмові із останнім серед іншого запитав його як медичного працівника військового формування, щодо консультації з приводу призову та проходження військово-лікарської комісії його знайомим ОСОБА_6 , який є призовного віку та знаходиться на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем свого проживання.

Під час вказаної розмови у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди для себе від ОСОБА_5 , за вплив на прийняття рішень, особою уповноваженою на виконання функцій держави.

Зокрема, ОСОБА_3 діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення висловив ОСОБА_5 обіцянку вчинити вплив на комісію ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем свого проживання ОСОБА_6 , щодо прийняття рішення про звільнення ОСОБА_6 від призову на військову службу в Збройні сили України, за що останній повинен надати йому неправомірну вигоду, розмір якої він пообіцяв повідомити згодом.

Так, 10.03.2021 ОСОБА_3 , переслідуючи корисливий умисел, повідомив ОСОБА_5 про необхідність передання йому копії документів на ОСОБА_6 , щодо узгодження розміру неправомірної вигоди.

На виконання протиправної вказівки ОСОБА_3 , 10.03.2021 близько о 11 годині у АДРЕСА_1 , поблизу військової частини НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_5 було передано копії паспорта, приписного посвідчення та ідентифікаційного коду на ОСОБА_6 .

В подальшому, 10.03.2021 близько 19 години ОСОБА_3 в телефонній розмові із ОСОБА_5 повідомив, що терміново необхідно передати йому грошові кошти в сумі 2000 доларів США, для вирішення питання щодо визнання непридатним до військової служби ОСОБА_6 , у зв`язку із початком призову.

Після того, згідно попередніх домовленостей, 17.03.2021 приблизно о 12 годині 00 хвилини, у АДРЕСА_1 , начальник медичного пункту військової частини НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_3 , діючи умисно з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення, та перебуваючи поблизу військової частини НОМЕР_1 НГУ, під час зустрічі із ОСОБА_5 , одержав від нього для себе неправомірну вигоду в сумі 2000 доларів США (що згідно офіційного курсу НБУ, становить 55 305,00 грн.), за обіцянку здійснити вплив на членів призовної комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо прийняття рішення про звільнення ОСОБА_7 від призову на строкову військову службу в Збройних силах України у зв`язку із визнанням його непридатним до військової служби за станом здоров`я

Одразу після цього ОСОБА_3 був затриманий, а у військовій частині НОМЕР_1 проведено обшук в ході якого вилучено зазначені речі та документи, які мають значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.

В судове засідання слідчий, прокурор та представник власника майна не з`явились, хоча про дату, місце та час розгляду клопотання повідомлялись належним чином. Заявою до суду справу просять слухати у їх відсутності. Клопотання підтримують. Представник власника покладається на розсуд суду.

Оглянувши та перевіривши надані матеріали, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За змістом частини 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно п.7 ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна являється заходом забезпечення кримінального провадження, який у відповідності до вимог ч. 1 ст. 132 КПК України застосовується на підставі ухвали слідчого судді.

За правилами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом пунктів 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до встановлених в ході досудового розслідування обставин, згадане вище майно відповідає ознакам речових доказів, визначеним у статті 98 КПК України, було вилучено безпосередньо після вчинення злочину та зберегло на собі сліди злочину, а відтак може мати доказове значення у кримінальному провадженні.

З метою унеможливлення його подальшого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також забезпечення повного, швидкого та неупередженого розслідування, клопотання слідчого слід задовольнити.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З огляду на характеристику вилучених речей і предметів, які є речовими доказами, користування або розпорядження ними може призвести до їх псування та знищення, а отже, слід одночасно заборонити користування та розпорядження такими речовими доказами.

Керуючись вимогами ст. ст. 9, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти у кримінальному провадженні № 0000009 від 15.02.2021 арешт на майно, тимчасово вилучене під час проведення обшуку у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, а саме: 2 блокноти з чорновими записами ОСОБА_3 , 5 флеш-носіїв, медична виписка з листка непрацездатності ОСОБА_4 , 1 блокнот із чорновими записами ОСОБА_4 , копія довідки про перебування ОСОБА_4 на лікуванні, візитна картка провідного спеціаліста ІНФОРМАЦІЯ_1 та візитна картка полковника Російської Федерації, заборонивши користування та розпорядження таким майном.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором, після чого про арешт майна слідчий та прокурор зобов`язані повідомити всіх заінтересованих осіб.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляція безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1