19.02.2021
Справа №642/1008/21
Провадження № 1кс/642/432/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 ,старшого слідчого відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1)20.03.2006 Жовтневим районним судом м. Харкова за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік;

2)23.10.2006 Дзержинським районним судом м. Харкова за ст.ст. 15 ч.3, 185 ч.2, 70, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

3)09.03.2010 Ленінським районним судом м. Харкова за ст. 263 ч. 2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки;

4)08.07.2010 Ленінським районним судом м. Харкова за ст.ст. 185 ч. 3, 71, 263 ч.2 КК України до 3 роки 6 місяців позбавлення вол;

5)13.05.2014 Ленінським районним судом м. Харкова за ст. 190 ч. 2 КК України до 1 року позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік;

6)19.09.2014 Ленінським районним судом м. Харкова за ст.ст. 186 ч. 2, 186 ч. 3, 70 ч.1, 70 ч. 4, 125 ч.1, 71, 72 с.5 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 02.08.2018 року з Державної установи «Темнівська виправна колонія (100)» у зв`язку з відбуттям строку покарання,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший лідчий СВ Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із даним клопотанням, вказуючи, що впровадженні ВП № 2 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000217 від 18 лютого 2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що до даного злочину причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вчинив умисний корисливий злочин при наступних обставинах.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше неодноразово судимим за скоєння умисних корисливих злочинів, останній раз 19.09.2014 року Ленінським районним судом м. Харкова за ст.ст. 186 ч. 2, 186 ч. 3, 70 ч.1, 70 ч. 4, 125 ч.1, 71, 72 с.5 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 02.08.2018 року з Державної установи «Темнівська виправна колонія (100)» у зв`язку з відбуттям строку покарання, маючи не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став та повторно вчинив нове, корисливе кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

Так, 17.02.2021 близько 20 годин 20 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи в кафе "Вдали от жен", яке розташовано за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 60, разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , де вони розпивали спиртні напої. Після розпиття спиртних напоїв вони втрьох направились на АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вступили між собою у попередню змову, спрямовану на відкрите викрадення чужого майна. Реалізуючи прямий умисел, діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 , з метою особистого збагачення, повторно, з корисливого мотиву, пішли разом з потерпілим ОСОБА_6 . ОСОБА_7 своєю правою рукою наніс один удар в ділянку обличчя потерпілому ОСОБА_6 , від чого останній впав на асфальт. В цей час ОСОБА_5 , реалізуючи свій умисел, діючи в групі, за попередньою змовою групою осіб, повторно, з метою особистого незаконного збагачення, з корисливих мотивів, дістав з правої внутрішньої куртки, яка була одягнута на ОСОБА_6 навушники чорного кольору "Nokia", гаманець чорного кольору, всередині якого знаходились грошові кошти в сумі 1900 гривень, дві банківські картки банку "Otpbank", банківська картка банку "А-банк", картка для проїзду "E-ticket", а ОСОБА_7 в свою чергу дістав з зовнішньої кишені куртки, одягнутої на ОСОБА_6 мобільний телефон марки "HTC one M8", та дістав з внутрішньої кишені куртки, одягнутої на ОСОБА_6 мобільний телефон марки "Tecno B1f" 16+1G синьо-фіолетового кольору, після чого з місця скоєння кримінальногоправопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду.
Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

18.02.2021 о 11:40 ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України

18.02.2021 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянина України, українець, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштований, одружений, раніше судимий: 20.03.2006 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік; 23.10.2006 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ст.ст. 15 ч.3, 185 ч.2, 70, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 09.03.2010 Ленінським районним судом м. Харкова за ст. 263 ч. 2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки; 08.07.2010 року Ленінським районним судом м. Харкова за ст.ст. 185 ч. 3, 71, 263 ч.2 КК України до 3 роки 6 місяців позбавлення вол; 13.05.2014 року Ленінським районним судом м. Харкова за ст. 190 ч. 2 КК України до 1 року позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік; 19.09.2014 року Ленінським районним судом м. Харкова за ст.ст. 186 ч. 2, 186 ч. 3, 70 ч.1, 70 ч. 4, 125 ч.1, 71, 72 с.5 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 02.08.2018 року з Державної установи «Темнівська виправна колонія (100)» у зв`язку з відбуттям строку покарання, офіційно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання та зазначили, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово судимий, підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення і може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, впливати на потерпілу та свідків, скоїти нове кримінальне правопорушення та не має міцних соціальних зв`язків в суспільстві та посилались на те, що застосування жодного із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.
Підозрюваний ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, проти задоволення клопотання слідчого заперечував, посилавшись, що він не має бажання переховуватись від органу досудового слідства та суду, просив обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
В провадженні Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до ЄРДР за №0000217 від 18 лютого 2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України.

18.02.2021 о 11:40 ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України

18.02.2021 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
При вирішенні питання щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює сукупність всіх обставин, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.
За положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 №4 запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.
При цьому, Верховним Судом України роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного внаслідок відсутності у останнього постійного місця проживання, зловживання спиртними напоями чи вживання наркотичних засобів, продовження вчинення злочинів, підтримання соціальних зв`язків негативного характеру, порушення умов запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі.
При цьому, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Зібраними в ході досудового розслідування доказами, що додані до матеріалів клопотання, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Вбачається, що підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - уродженець м. Харкова, громадянина України, українець, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштований, одружений, раніше судимий: 20.03.2006 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік; 23.10.2006 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ст.ст. 15 ч.3, 185 ч.2, 70, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 09.03.2010 Ленінським районним судом м. Харкова за ст. 263 ч. 2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки; 08.07.2010 року Ленінським районним судом м. Харкова за ст.ст. 185 ч. 3, 71, 263 ч.2 КК України до 3 роки 6 місяців позбавлення вол; 13.05.2014 року Ленінським районним судом м. Харкова за ст. 190 ч. 2 КК України до 1 року позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік; 19.09.2014 року Ленінським районним судом м. Харкова за ст.ст. 186 ч. 2, 186 ч. 3, 70 ч.1, 70 ч. 4, 125 ч.1, 71, 72 с.5 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 02.08.2018 року з Державної установи «Темнівська виправна колонія (100)» у зв`язку з відбуттям строку покарання, офіційно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 .

Санкцією ч. 2 ст. 186 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконний вплив на потерпілу та свідків, що свідчить про неможливість застосування щодо ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів.
Крім того, у п. 48 рішення «Чеботар проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 г. Європейський суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
При цьому, слід зауважити, що у розумінні положень наведених у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» № №12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
В контексті ст. 5 Конвенції про захист. прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі на стільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши до особи запобіжний захід. При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, які підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.
Вищезазначені обставини свідчать про неможливість застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів.
Приймаючи рішення про доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховано всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором.
Таким чином, стороною обвинувачення доведено, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти цим ризикам, тому клопотання слідчого є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання стосовно визначення розміру застави, з огляду на положення пункту 1 частини 4 статті 183 КПК України, те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства, суд приходить до висновку про недоцільність визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст.131, 132, 176-178, 182-184, 193, 194, 197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя -
УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» на строк 60 днів - по 18 квітня 2021 року без внесення застави.
Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 18 лютого 2021 року.

Строк дії ухвали по 18 квітня 2021 року.
Контроль за виконанням ухвали покласти на Холодногірський відділ Харківської місцевої прокуратури №1.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1