Провадження № 11-кп/4820/477/21
Справа № 676/1672/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції виділене провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 п.п.1,7 ч.2 ст.115 КК України, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 травня 2021 року,

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 20 травня 2021 року клопотання прокурора задоволено, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 п.п.1,7 ч.2 ст.115 КК України, до 18 липня 2021 року включно.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовлено.

Таке своє рішення місцевий суд мотивував тим, що заявлені попередні ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшились, тому наявні підстави для продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому, будь-який інший більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та дієво запобігти доведеним стороною обвинувачення ризикам.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просила поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 20 травня 2021 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Уважала, що суд виніс необґрунтоване, незаконне рішення всупереч законним правам та інтересам обвинуваченого, оскільки застосовано та продовжено винятковий та найсуворіший запобіжний захід та жодним чином не розглянуто можливість застосування (альтернативних) запобіжних заходів.

Зазначала, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Звертала увагу суду на те, що обвинувачений ОСОБА_7 перебуває на обліку у лікаря-психіатра та потребує лікування і постійного догляду. За час перебування ОСОБА_7 в СІЗО його стан здоров`я погіршився, а тому подальше перебування під вартою загрожує життю обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів; заперечення прокурора ОСОБА_6 , яка просила залишити апеляційну скаргу без задоволення; перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Оскільки у апеляційній скарзі зазначено та обґрунтовано неможливість своєчасного апеляційного оскарження рішення місцевого суду, колегія суддів уважає, що строк на оскарження був пропущений з поважних причин та за вказаних обставин, а тому підлягає поновленню.

Установлено, що на розгляді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження, внесене 09 січня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000003, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України.
Ухвалою суду від 07 квітня 2021 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 на строк 60 днів, тобто до 05 червня 2021 включно.
В судовому засіданні в суді першої інстанції прокурором ОСОБА_9 заявлено клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, яке просив задовольнити. При цьому, на думку прокурора існували ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема ОСОБА_7 може ухилятися від суду, впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти доведеним ризикам.

В судовому засіданні в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання, оскільки прокурор не довів наявність зазначених у клопотанні ризиків.

Так, захисник ОСОБА_8 в суді першої інстанції заперечувала проти задоволення клопотання, та просила застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Зазначала, що прокурором не надано доказів, які б підтверджували існування, передбачених ст.177 КПК України ризиків, а також, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним у клопотанні ризикам. Натомість обвинувачений має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, не буде ухилятися від суду та не буде перешкоджати судовому розгляду.

Законний представник ОСОБА_10 та представник служби у справах дітей ОСОБА_11 в суді першої інстанції просили відмовити в задоволенні клопотанні.

Колегія суддів приходить до висновку, що прокурором було наведено достатньо підстав для продовження строку дії застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 .

Відповідно до вимог ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності з приписами ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суду необхідно враховувати вимоги дотримання розумного строку як для застосування такого запобіжного заходу, так і продовження строку тримання під вартою.

Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України»).

Окрім того, місцевим судом обґрунтовано враховано, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.15, п.п.1, 7 ч.2 ст.115 КК України. Крім того, він є особою молодого віку, не одружений, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки. Тому, у зв`язку з цим, є достатні підстави вважати, що існують ризики того, що він може переховуватися від суду. Зокрема, усвідомлюючи міру покарання, що загрожує в разі визнання його винуватим, у вчиненні кримінального правопорушення в якому обвинувачується, ОСОБА_7 може переховуватися від суду з метою уникнення покарання.

Також, місцевим судом підставно зроблено посилання на практику європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів; а у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року суд вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Так, обставини, зазначені прокурором, свідчать про наявність вагомих ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Тому до обвинуваченого ОСОБА_7 обґрунтовано було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановлені ризики, передбачені ст.177 КПК України, є доведеними у суді першої та апеляційної інстанції і вони дають підстави для продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не зможе запобігти настанню ризиків, зазначених у клопотанні та передбачених ст.177 КПК України, а також забезпечити належну процесуальну поведінку, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

На думку колегії суддів, не знайшли свого підтвердження доводи, зазначені у апеляційній скарзі.
Суд першої інстанції врахував всі обставини, на які зверталось увагу у апеляційній скарзі захисником.
Із зазначених підстав суд першої інстанції мотивовано прийшов до висновку про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що виправдовують тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .
Колегія суддів враховує усталену практики Європейського суду з прав людини суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Також у своїх рішеннях суд зазначав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
У відповідності з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ст.177 КПК України.
Матеріали клопотання прокурора містять достатні обставини та належно мотивоване.
Колегія суддів зазначає, що встановлені судом першої інстанції ризики є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження при перегляді провадження.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування ухвали місцевого суду.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 404, 407 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 травня 2021 року щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4