СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 547/562/21
Номер провадження 1-кп/547/79/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 рокусмт. Семенівка

Семенівський районний суд Полтавської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_3 ,
потерпілий ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Семенівського районного суду Полтавської області клопотання прокурора Глобинської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000206 від 05.06.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,
ВСТАНОВИВ:

Прокурор ОСОБА_3 звернувся до Семенівського районного суду Полтавської області із зазначеним клопотанням, в обґрунтування якого вказує на неможливість в межах досудового розслідування встановити особу, яка 05.06.2015 вчинила кримінальне правопорушення стосовно потерпілої ОСОБА_4 , а відтак і не повідомлення жодній особі про підозру у вчиненні відповідного кримінального правопорушення. Визначений ст. 49 КК України 3-річний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, сплив.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав за викладених у ньому обставин і підстав та просить його задоволити закривши кримінальне провадження.
Суд, заслухавши доводи прокурора, дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження зазначає таке.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, останнє внесено до ЄРДР 05.06.2015 з фабулою: 05.06.2015 близько 15 год. 00 хв. невстановлена особа, шляхом обману заволоділа грошима ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , чим заподіяла останній матеріальні збитки. Правова кваліфікація ч. 1 ст. 190 КК України.
Потерпіла, яка є особою похилого віку і народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказала на викрадення у неї чоловіком, опис якого склала під час допиту, 19500,00 грн. Він поїхав із її будинку автомобілем. Представився працівником соціальних служб який замінював старі купюри на нові.
Відповідно до п. 11 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п. 31 частини першої цієї статті. При цьому законодавець зазначив, що закриття кримінального провадження із вказаної підстави здійснюється судом за клопотанням прокурора (ч. 4 ст. 284 КК України).
Згідно до п. 31 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо: не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Учасники кримінального провадження мають право заявляти клопотання прокурору про закриття кримінального провадження за наявності передбачених цим пунктом підстав.
Потерпіла, як учасник кримінального провадження, якій завдано майнової шкоди на суму 19500,00 грн, не зверталася до прокурора із клопотанням про закриття кримінального провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України є кримінальним проступком.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло 3 років у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.
З моменту вчинення кримінального правопорушення, а саме з 05.06.2015 минуло більше 3-х років. Водночас досудовим розслідуванням особу, яка вчинила вказане правопорушення не встановлено.
Під час досудового розслідування вчинені такі основні слідчі (розшукові) дії і прийнято такі основні процесуальні рішення: 05.06.2015 прийнято заяву про залучення як потерпілого 06.06.2015 допитано потерпілого; 08.06.2015 надано доручення про проведення слідчих (розшукових) дій, 08.06.2015 допитано свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , 04.09.2015 призначено дактилоскопічну експертизу, 08.02.2015 надано доручення про проведення слідчих(розшукових) дій, 16.02.2016 допитано свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження в ході досудового розслідування не було складено фоторобот підозрюваної особи та не проведено перевірку в облікових системах відбитків пальців для ідентифікації особи, яка заволоділа коштами потерпілої.
Висновок експерта вказав на можливість ідентифікації особи, котра залишила відбитки папілярних узорів пальців рук.
Відтак суд констатує, що досудове розслідування вказаного кримінального провадження фактично не здійснювалося. Належні та ефективні заходи спрямовані на розкриття кримінального правопорушення і встановлення особи, яка його вчинила не були здійснені. Досудове розслідування та процесуальне керівництво з боку прокурора були неналежними.
Сторона обвинувачення обмежилася допитом низки свідків, які такими не є і не були: вони не бачили ні чоловіка-викрадача, ні автомобіль на якому він приїхав.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частина 1 статті 7 КПК України передбачає, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відносяться: законність, публічність, розумність строків.
Стаття 25 КПК України передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
З огляду на зазначене суд робить висновок, що досудове розслідування (дізнання) кримінального провадження не відповідає вимозі ефективності і розумності строків.
Суд зазначає, що після 16 лютого 2016 року слідчі (розшукові) дії у провадженні взагалі не здійснювалися.
Лише 07.06.2017, 08.06.2017, 15.08.2018 слідчим складено доручення про проведення досудового розслідування та доручення про проведення слідчих (розшукових) дій.
22.05.2018 прокурором складено вказівку у кримінальному проваджені.
Відомості про будь-які результати їх виконання матеріали кримінального провадження не містять.
Упорядник розглядуваного клопотання про закриття кримінального провадження, жодних процесуальних рішень на розкриття цього кримінального правопорушення не приймав. Постанови прокурора лише змінювали групу прокурорів, визначали орган, що здійснюватиме дізнання, групу дізнавачів, визначали підслідність.
Як зазначив Європейський суд з прав людини по справі "Євген Петренко проти України" (заява № 55749/08 від 29.01.2015 року) п. 65 "…для того, щоб розслідування могло вважатися "ефективним", воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості". Як вбачається з п. 40 рішення Європейського суду з прав людини "Юрій Іларіонович Щокін проти України" від 03.10.2013, заява № 4299/03 "…державні органи мають вживати усіх заходів, які було б розумно від них очікувати, для зібрання доказів щодо ходу подій. Якщо розслідування містить недоліки, які не дозволяють встановити причину смерті або визначити винних осіб, які є безпосередніми виконавцями злочину або особами, які його фінансували чи організовували, то таке розслідування може не відповідати вимозі ефективності (див. вищезгадані рішення у справах "Начова та інші проти Болгарії" (Natchova et autres c. Bulgarie), пункт 113, та "Рамсахай та інші проти Нідерландів" (Ramsahai et autres c. Pays-Bas), пункт 324).
Тобто, з викладеного вбачається, що у кримінальному провадженні слідчим і дізнавачем не здійснювалось досудове розслідування належним чином та не здійснювались дії на виконання обов`язку, встановленого ст. 92 КПК України. А прокурор, не дивлячись на вказані обставини, направив до суду клопотання про закриття кримінального провадження.
Відтак суд робить висновок, що використання прокурором норми, що була запроваджена Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства" від 04.10.2019 № 187-IX, як форми закінчення досудового розслідування кримінального провадження № 0000206 від 05.06.2015 шляхом закриття судом на підставі п. 31 ч. 1 ст. 284 КПК України, суперечить вимогам ст. 9 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, усталеній практиці Європейського суду з прав людини, завданням та загальним засадам кримінального провадження, встановленим чинним КПК України.
З огляду на зазначене суд відмовляє у задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження і повертає кримінальне провадження прокурору.
Враховуючи викладене, на підставі ст. 49 КК України, ст.ст. 1, 2, 7, 91, 92, 284, 369, 371, 372, 392, 532 КПК України суд
УХВАЛИВ
У задоволенні клопотання прокурора Глобинської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000206 від 05.06.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, відмовити повністю.
Кримінальне провадження № 0000206 від 05.06.2015 повернути прокурору Глобинської окружної прокуратури ОСОБА_3 .
Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали. Копія ухвали негайно після її проголошення вручається прокурору. Копія ухвали не пізніше наступного дня після постановлення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1