Справа № 615/1207/20
Провадження № 1-кс/645/312/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисників обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу по кримінальному провадженню №0000152 від 03.12.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.4 ст.321 КК України, та за обвинуваченням ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.321 КК України,-

встановив:
На підставі ухвали колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду від 2 листопада 2020 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.4 ст.321 КК України, та за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.321 КК України, передано із Валківського районного суду Харківської області на розгляд до Фрунзенського районного суду міста Харкова.
Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування №0000152 від 03.12.2019 року, 01.06.2020 року ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.
Ухвалою Фрунзенського районного суду від 24 грудня 2020 року запобіжний захід відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» продовжено на строк до 20 лютого 2021 року включно. Визначено розмір застави в сумі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 168 160 грн. 00 коп.
Ухвалою Фрунзенського районного суду від 24 грудня 2020 року запобіжний захід відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» продовжено на строк до 20 лютого 2021 року включно. Визначено розмір застави в сумі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 168 160 грн. 00 коп.,
Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою на два місяці, посилаючись на наявність ризиків та відсутність нових обставин, які б свідчили про необхідність скасування обраного запобіжного заходу або зміни його на більш м`який.
Захисники обвинувачених ОСОБА_10 ОСОБА_6 , ОСОБА_9 ОСОБА_5 у судовому засіданні проти клопотання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечували, просили змінити запобіжний захід на домашній арешт.
Обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_9 у судовому засіданні підтримали клопотання захисників, просили у задоволенні клопотання відмовити, змінити запобіжний захід на домашній арешт, посилаючись на наявність у них тяжких хвороб та малолітніх дітей, які на даний час перебувають під наглядом їх матері - пенсіонерки.
Інші учасники кримінального провадження при вирішенні питання запобіжного заходу також просили змінити запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт.
Суд, заслухавши думку прокурора, інших учасників кримінального провадження, вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Вислухавши доводи сторін кримінального провадження, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Також суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу обвинувачених та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання в їх взаємозв`язку з можливими ризиками у справі.
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому злочинів може вдатися до відповідних дій.
Всі обставини справи на цій стадії процесу судом не встановлені, будь-яких нових даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинувачених ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, в судовому засіданні на теперішній час не встановлено.
При вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд виходить з даних матеріалів кримінального провадження, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати обґрунтованими посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ст. 177 КПК України.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи чи продовжуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
З урахуванням конкретних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, суд вважає, що у цьому судовому провадженні є наявним суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно зі змістом ст. ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Суд, враховуючи, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинувачених більш м`якого заходу забезпечення кримінального провадження, а тому суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для обрання обвинуваченим інших більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику передбаченого ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
Судове провадження по даному кримінальному провадженню не закінчено і потребує часу для розгляду, тому строк тримання під вартою обвинуваченим необхідно продовжити, перелічені вище обставини обумовлюють висновок суду про необхідність продовження обвинуваченим строку тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 177, 183, 314 -316, 331, 369-372, 484-496 КПК України , суд -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання обвинувачених та їх захисників про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити строком на шістдесят днів до 16 квітня 2021 року.
Визначити розмір застави ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 168 160 грн. 00 коп. кожній.
В разі внесення зазначеної застави звільнити ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з-під варти та покласти на обвинувачених обов`язки: прибувати до суду за його викликом; не відлучатись із населеного пункту в якому вона мешкає без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи. Реквізити для сплати застави: Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26281249, Банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172. Рахунок отримувача UA0006674.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського Апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя - ОСОБА_1