ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 лютого 2021 року у кримінальному провадженні №0002232 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:

Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 лютого 2021 року було визнано ОСОБА_7 винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень в дохід держави України.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 1477 гривні 15 копійок відшкодування в рахунок матеріальної шкоди та 7000 гривень 00 копійок відшкодування в рахунок моральної шкоди, що спричинена кримінальним правопорушенням.
Вирішено долю речових доказів.
ОСОБА_7 визнано винуватою у тому, що 05 жовтня 2019 року, близько 15 години 00 хвилин, ОСОБА_9 прийшла в гості на святкування дня народження малолітнього сина своєї знайомої ОСОБА_10 за адресою мешкання останньої: АДРЕСА_1 , де серед інших гостей також була ОСОБА_7 .
В той же день, 05 жовтня 2019 року, близько 19 години 55 хвилин, за вказаною адресою під час вживання спиртних напоїв, в кімнаті квартири між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на побутовому ґрунті виникла сварка, та у останньої раптово виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, знаходячись в кімнаті квартири за адресою: АДРЕСА_1 , близько 20 годин 00 хвилин, ОСОБА_7 , діючи з метою спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, з мотивів гострої неприязні до неї, сидячи за столом напроти останньої на відстані близько 1,8 метрів, тримаючи в правій руці скляний стакан, та, підшукавши собі таким чином знаряддя злочину, умисно з силою кинула скляний стакан в обличчя останньої, який розбився при попаданні в ліву ділянку обличчя, причинивши скляними уламками тілесні ушкодження ОСОБА_9 , після чого ОСОБА_7 припинила свої злочинні дії, а потерпіла ОСОБА_9 бригадою швидкої допомоги була госпіталізована до Криворізької філії КП «Дніпропетровська обласна клінічна офтальмологічна лікарня», де їй було надано невідкладну медичну допомогу.
В результаті протиправних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_9 було спричинено тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, понад 6 днів, але не більше трьох тижнів.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок від 26 лютого 2021 року та постановити виправдувальний вирок стосовно ОСОБА_7 .
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що з показань обвинуваченої вбачається, що вона не кидала скляний стакан безпосередньо в обличчя потерпілої. ОСОБА_7 кинула стакан в стіну, в результаті чого стакан розбився, а його уламки потрапили в обличчя потерпілої та спричинили їй тілесні ушкодження.
Захисник вважає, що оскільки тілесні ушкодження виникли в результаті необережності, тому в діях ОСОБА_7 відсутній склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України.
Оскільки кримінальна відповідальність за спричинення тілесних ушкоджень внаслідок необережності можлива лише при наявності тяжких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тому захисник вважає, що в даному випадку відсутні підстави для притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, а тому її необхідно виправдати.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За змістом ст. 94 КПК, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону в повній мірі та, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції в повній мірі досліджено докази, які є належними та допустимими, в сукупності доповнюють один одного, а саме:
- протокол огляду місця події від о6 жовтня 2019 року, відповідно до якого зафіксовано обставини події та вилучено розбитий стакан;
- протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_9 від 07 листопада 2019 року, відповідно до якого потерпіла зазначила обставини, за яких ій було нанесено тілесні ушкодження;
- висновок судово медичної експертизи від 22 листопада 2019 року за №1785, відповідно до якого у потерпілої виявлені ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, понад 6 днів, але не більше трьох тижнів. Давність виявлених тілесних ушкоджень може відповідати 05 жовтня 2019 року, тілесні ушкодження у потерпілої могли виникнути при механізмі, який вказала потерпіла під час слідчого експерименту.
- пояснення свідків, які були допитані в суді першої інстанції, попереджені про кримінальну відповідальність, їх показання об`єктивно підтверджуються іншими зазначеними доказами та встановленими судом обставинами кримінального правопорушення у своїй сукупності.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги захисника, оскільки розмежування умисного заподіяння особі легкого тілесного ушкодження від необережного заподіяння такого ушкодження здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих діянь.
Умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження (ст. 125 КК) з суб`єктивної сторони, характеризується тільки умисною формою вини.
Відповідно до ст. 24 КК умисел поділяється на прямий та непрямий.
Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.
Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припустила їх настання.
Інтелектуальний момент непрямого умислу полягає в усвідомленні особою суспільно небезпечного характеру свого діяння та передбаченні його суспільно небезпечних наслідків. Непрямий умисел повністю збігається з прямим умислом за такою ознакою інтелектуального моменту, як усвідомлення. Однак інша ознака - передбачення суспільно небезпечних наслідків - значно відрізняється від подібної ознаки прямого умислу. Відповідно до закону при прямому умислі винний передбачає наслідки як можливий або неминучий результат свого суспільно небезпечного діяння, а при непрямому умислі він передбачає лише можливість настання таких наслідків.
Колегія суддів вважає, що характер та локалізація завданих тілесних ушкоджень потерпілій переконливо свідчать про те, що обвинувачена усвідомлювала можливість настання негативних наслідків від своїх дій, у тому числі й тих, що фактично настали, навіть якщо вона кинула стакан в стіну поруч із потерпілою.
Колегія суддів вважає, що обвинувачена повинна була передбачити наслідки від своїх дій. Тобто умисел обвинуваченої був спрямований саме на заподіяння шкоди здоров`ю потерпілій.
Крім того, наведені у вироку письмові докази також повністю узгоджуються між собою та наведеними показаннями потерпілої та свідків, і в своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 лютого 2021 року без змін.
Керуючись ст.ст.407, 409 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 лютого 2021 року у кримінальному провадженні №0002232 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України залишити без задоволення.
Вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 лютого 2021 року у кримінальному провадженні №0002232 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4