Справа № 274/8052/20
Провадження №1-кп/0274/455/21
Ухвала
07.06.2021 року м.Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі :
Головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
На розгляді суду перебуває дане кримінальне провадження.
Прокурором подано клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 , яке вмотивоване тим, що він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, а саме - злісній непокорі вимогам адміністрації виправної установи. Крім того наявні ризики, передбачені п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_4 відбуває покарання в ДУ «Райківська виправна клолонія (№73)» з 10 січня 2019 року, кінець строку відбуття покарання 17 червня 2021 року, а тому, перебуваючи на волі, може залишити місце проживання та переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити інкриміноване кримінальне правопорушення, так як обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину в місцях позбавлення волі під час відбування покарання за попереднім вироком, має непогашені судимості за вчинення умисних корисливих злочинів, при цьому систематично порушує режим утримання і не стає на шлях виправлення, за місцем відбування покарання обвинувачений характеризується негативно, тому вважає доцільним обрати запобіжний захід строком на шістдесят днів.
Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України.
З клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ознайомлено.
В судовому засіданні прокурор довів:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України;
2) наявність обставин, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання даним ризикам.
Захисник та обвинувачений, кожен зокрема, заперечували щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили відмовити в задоволенні клопотання.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу оцінено в сукупності наступні обставини:
1) ОСОБА_4 обвинувачується увчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України, який, відповідно до ст.12 КК України, є нетяжким злочином, санкцією статті якого передбачено покарання у виді позбавлення волі настрок до 3 років;
2) вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяють застосувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою;
3) ОСОБА_4 відбуває покарання у виправній колонії та характеризується негативно, неодноразово судимий, перебуваючи на волі може переховуватися від суду.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
З огляду на вищевикладене, вважаю, що клопотання прокурора необхідно задовольнити і застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені в ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки в такому разі не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Твердження захисника, що у клопотанні прокурора відсутні докази існування ризиків, суд вважає безпідставними з огляду на те, що ОСОБА_4 є особою, яка відбуває покарання у місцях позбавлення волі і йому інкримінується вчинення злочину, пов`язаного з непокорою під час відбування такого покарання (тобто у разі визнання, що обвинувачений вчинив злочин в період невідбутого покарання він повинен буде відбувати покарання у виді позбавлення волі), що вказує на повну недієвість менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, зокрема і для запобігання ризику вчинення будь-яких неправомірних дій.
Те, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 391 КК України не є тяжким, згідно зі ст. 12 КК України, не може свідчити про наявність достатніх стримуючих факторів від порушень з боку обвинуваченого своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.
В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.
Разом з тим, беручи до уваги те, що на даний час засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання у вигляді позбавлення волі згідно вироку Володарсько Волинського районного суду Житомирської області від 10 листопада 2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України і строк відбуття покарання закінчується 17 червня 2021 року, тому суд, при вирішенні даного клопотання, приходить висновку про можливість визначення застави.
Задовольняючи клопотання про тримання під вартою ОСОБА_4 , суд не встановлює винуватість обвинуваченого в інкримінованому йому злочині, а оцінює в сукупності обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.
На підставі викладеного, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, визначеним ч. 1 ст. 177 КПК України, керуючись ст.ст. 183-184 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання прокурора задовольнити.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбуваючого покарання в ДУ «Райківська виправна колонія (№ 73)», запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме до 05 серпня 2021 року включно.
Обвинувачений ОСОБА_4 , інші особи як заставодавці, мають право внести заставу у вказаному розмірі у будь-який момент протягом строку дії цієї ухвали.
У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- з`являтися до суду за першою вимогою;
- не відлучатися з місця проживання без дозволу прокурора або суду;
- повідомляти прокурора та/або суд про зміну місця проживання, а у випадку працевлаштування - місця роботи.
Ці зобов`язання застосовуються до ОСОБА_4 на строк до 05 серпня 2021 року включно.
Попередити обвинуваченого ОСОБА_4 , що після внесення застави у разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава може бути звернута в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України й використана у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 рахувати з 07 червня 2021 року.
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1