Справа № 367/2072/20
Провадження по справі № 1-кп/367/217/2021
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2021 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
Головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора: ОСОБА_3 ,
потерпілого: ОСОБА_4 ,
обвинуваченого: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000231 від 07.02.2020 року по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Салтанівка Васильківського району Київської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого у ПП «Явір 2000» на посаді охоронця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 08.01.2020 року приблизно о 15 год. 10 хв. перебуваючи біля приміщення магазину «Фора», що за адресою: вул. Склозаводська, 10-Б, м. Буча, Київська область, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з метою нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, перебуваючи у положенні стоячи напроти ОСОБА_4 наніс останньому удар кулаком правої руки в область носа, чим спричинив йому тілесне ушкодження у вигляді перелому кісток носу, яке за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я на строк більше 6- ти, але менше 21-го дня.

Вищевказаними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у вчиненні інкримінованого йому проступку визнав частково. Так, обвинувачений в судовому засіданні суду пояснив, що він 08.01.2020 року приблизно о 15 год. 10 хв., дійсно наніс один удар кулаком в область носу потерпілого ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, які сформувались під час словесної перепалки на касі в магазині «Фора». Обвинувачений зазначив, що факт нанесення удару він визнає, однак не погоджується із спричиненими наслідками, оскільки, на його думку, удар був не таким сильним, щоб спричинити перелом кісток носу. Також, обвинувачений зазначив, що цивільний позов потерпілого визнає частково, а саме щодо компенсації моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень. Таким чином, обвинувачений просив суд суворо його не карати та дати шанс на виправлення, не заперечував щодо призначення йому покарання у виді виправних робіт.
Разом із тим, незважаючи на зайняту обвинуваченим позицію, яку суд розцінює, як спосіб обраний ним з метою свого захисту та уникнення відповідальності за скоєне, його вина у вчиненні кримінального правопорушення викладеного у вироку, знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні сукупністю наступних доказів.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні суду пояснив, що 08.01.2020 року приблизно о 15 годині, він прийшов до магазину «Фора», що за адресою: вул. Склозаводська, 10-Б, м. Буча для здійснення покупок. Так, коли він підійшов до каси магазину для здійснення розрахунку за придбаний ним товар, він побачив, як обвинувачений ОСОБА_5 сперечається з продавцем та охоронцем зазначеного магазину. Після чого, потерпілий зробив усне зауваження обвинуваченому, щоб останній заспокоївся та перестав сваритися з працівниками магазину, на що обвинувачений відповів, що він чекає потерпілого на вулиці, щоб розібратися із ним. Так, коли потерпілий вийшов з магазину, біля входу, стояв обвинувачений ОСОБА_5 .. В цей час, потерпілий попросив обвинуваченого відійти, щоб пройти повз останнього, однак обвинувачений навпаки, підбіг до потерпілого та наніс 1 удар кулаком в ніс, після чого обвинувачений пішов. Так, після зазначених подій, потерпілий поїхав до лікарні, де зробив знімок. Потерпілий зазначив, що звернувся до поліції на наступний день, після того, як лікар повідомив, що внаслідок удару в нього зламаний ніс та необхідно робити операцію. Щодо заявленого потерпілим цивільного позову, останній підтримав його в повному обсязі та просив задовольнити.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду повідомив, що він знайомий зпотерпілим ОСОБА_4 , оскільки вони сусіди по гаражам, однак особисто не спілкувалися та зазначив, що обвинувачений ОСОБА_5 йому не знайомий. Так, свідок пояснив, що 8 січня 2020 року після 15 години він йшов з вокзалу в магазин та не доходячи до центрального входу магазину «Фора», що за адресою: АДРЕСА_3 , він побачив потерпілого до якого з-за вантажного автомобіля вибіг обвинувачений та вдарив ОСОБА_4 в обличчя рукою і втік. Після чого, свідок підійшов до потерпілого спитати що сталося та останній повідомив, що в магазині посварився з цим чоловіком. Побачивши кров свідок дав потерпілому платок витерти обличчя від крові. Після цього вони з потепілим розійшлись. Також, свідок зазначив, що не бачив потерпілого приблизно протягом 2 тижнів, а коли зустрів, то побачив, що на його обличчі були сліди синців. Зазначив, що через деякий час після подій, його викликали до поліції для впізнання. Під час даної слідчої дії свідок впізнав людину, що вдарила потерпілого, якою є обвинувачений ОСОБА_5 ..

Також, судом було допитано свідка ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні повідомила, що події були взимку 2020 року. Вона працювала заступником керівника магазину «Фора» в м. Буча. Пояснила, що того дня її викликали як адміністратора через те, що двом неповнолітнім не хотіли продати цигарки, а вони в свою чергу попросили обвинуваченого ОСОБА_5 , щоб він купив їм цигарки, але йому теж відмовили. У зв`язку із чим обвинувачений почав сварку, під час якої потерпілий зробив обвинуваченому зауваження. Після чого, обвинувачений сказав, що чекатиме потерпілого на вулиці та вийшов з магазину. Свідок зазначила, що особисто не бачила як обвинувачений бив потерпілого, а дізналась про це зі слів працівників служби охорони магазину.

Крім показів свідків та потерпілого вина ОСОБА_5 у вчиненні проступку викладеного у вироку суду підтверджується наступними дослідженими судом доказами, які також спростовують покази обвинуваченого, щодо неможливості нанесення удару в ніс потерпілого з силою, що спричинило перелом кісток носу:
- витягом з кримінального провадження № 0000231, відомості про вчинення кримінального правопорушення внесені 07 лютого 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України; (а.с. 63)
- довідками з Ірпніської центральної міської лікарні та травмпункту від 08.01.2020 року; (а.с. 65)
- висновками судово-медичних експертиз № 3/17 та № 17 від 13.03.2020 року, відповідно до яких у ОСОБА_4 мало місце тілесне ушкодження у вигляді перелому кісток носу в середній третині із відповідним садном шкіри спинки носу, яке утворилося від одноразової дії тупого предмету (руки стиснутої в кулак), можливо в строк 08.01.2020 року за обставин вказаних потерпілим під час його допиту 22.02.2020 року і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я на строк більше 6-ти, але меншу 21-го дня. Потерпілий в момент отримання тілесного ушкодження був обернений обличчям до травмую чого предмету. Малоймовірне утворення вищеописаного тілесного ушкодження при падінні з положення стоячи на площину; (а.с. 66-67)
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.02.2020 року, яке проводилось з потерпілим ОСОБА_4 у присутності двох понятих. Так, під час, пред`явлення особи для впізнання потерпілому, останній серед чотирьох представлених йому фотокарток осіб чоловічої статі, впізнав особу, яка спричинила йому тілесні ушкодження 08.01.2020 року під № 1, на даній фотокартці був ОСОБА_5 ; (а.с. 68-70)
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.02.2020 року, яке проводилось з свідком ОСОБА_6 у присутності двох понятих. Так, під час, пред`явлення особи для впізнання свідку, останній серед чотирьох представлених йому фотокарток осіб чоловічої статі, впізнав особу, яка спричинила його знайомому тілесні ушкодження 08.01.2020 року під № 1, на даній фотокартці був ОСОБА_5 ; (а.с. 71-73)
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.02.2020 року, яке проводилось з свідком ОСОБА_7 у присутності двох понятих. Так, під час, пред`явлення особи для впізнання свідку, остання серед чотирьох представлених їй фотокарток осіб чоловічої статі, впізнала особу, яка 08.01.2020 року в магазині «Фора» вчинила словесну сварку з працівниками магазину та чоловіком, який заступився за касира та в подальшому наніс потерпілому тілесні ушкодження під № 3, на даній фотокартці був ОСОБА_5 ; (а.с. 74-76)
- протоколом проведення слідчого експерименту від 28.03.2020 року та відеозаписом до нього, який проводився з обвинуваченим ОСОБА_5 , на якому останній показав усі обставини вчинення ним кримінального правопорушення 08.01.2020 року, а саме спричинення потерпілому легких тілесних ушкоджень; (а.с. 81-85)
- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.02.2020 року та відеозаписом до нього, який проводився з потерпілим ОСОБА_4 , на якому останній показав усі обставини нанесення йому 08.01.2020 року тілесних ушкоджень; (а.с. 86-88)
- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 11.01.2020 року; (а.с. 99)
- рапортом ЄО від 08.01.2020 року, відповідно до якого лікар з травмпункту повідомив службу 102 про те, що громадянину ОСОБА_4 було нанесено тілесні ушкодження у вигляді перелому носу; (а.с. 100)
Досліджені безпосередньо в судовому засіданні докази суд оцінює в їх сукупності за критеріями належності та допустимості. За критерієм належності, закріпленим у ст. 85 КПК України, суд вважає всі досліджені докази належними, допустимими, стабільними, послідовними, логічними, узгодженими один з одним, отримані без порушень прав та свобод людини, у законний спосіб, їм надана правильна юридична оцінка та не має підстав їм не довіряти.
Статтею 84 КПК України встановлено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Оцінюючи досліджені докази надані стороною обвинувачення за критерієм допустимості судом встановлено наступне.
В статті 86 КПК України зазначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Судом встановлено, що всі надані прокурором докази отримані у порядку, встановленому КПК України.
Приймаючи до уваги викладене, суд вважає безспірно встановленим те, що всі процесуальні дії по збиранню доказів по даному провадженню, які були досліджені судом, були проведені у спосіб, з дотриманням порядку і на підставах, передбачених процесуальним законом з дотриманням загальних засад кримінального провадження, які гарантують права і свободи людини та громадянина (п. п. 1-10 ч. 1 ст. 7, ч. ч. 2, 4 та 6 ст. 246, 251, 252, 271, 273, 275 КПК України).
Таким чином, проаналізувавши безпосередньо отримані у судовому засіданні покази обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого, свідків, а також досліджені під час судового розгляду письмові докази, суд приходить до висновку, що підстав для їх неврахування, а також визнання неналежними чи недопустимими сторонами не наведено, а судом встановлено, що вони є переконливими, послідовними, та такими, що узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для встановлення судом усіх обставин кримінального правопорушення, які підлягають встановленню відповідно до вимог, передбачених ст. 91 КПК України, та жодним чином не спростовуються будь-якими іншими обставинами. Вказані докази суд покладає в основу свого рішення по суті висунутого ОСОБА_5 обвинувачення по даному кримінальному провадженню.
За таких обставин, суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні проступку викладеного у вироку суду доведена та його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки він своїми умисними діями, які виразились в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, скоїв проступок передбачений ч. 2 ст. 125 КК України.
Також, судом досліджено дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 який раніше не судимий, офіційно працевлаштований, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, за місцем проживання характеризується добре.
У відповідності до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
При визначенні обвинуваченому ОСОБА_5 міри покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер та ступінь тяжкості скоєного, що вчинене ним кримінальне правопорушення відноситься відповідно до ст. 12 КК України до проступків, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.
З врахуванням всіх обставин справи, зокрема характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети кримінального правопорушення, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення проступку і обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням обвинуваченим кримінального правопорушення, та характеризують поведінку останнього після вчинення кримінального правопорушення, та індивідуальних властивостей обвинуваченого, зокрема, його віку, стану здоров`я, способу життя, та відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України.
Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у виді виправних робіт.
При вирішенні цивільного позову потерпілого про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 127, ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
У судовому засіданні позивач заявлений цивільний позов у даному кримінальному провадженні підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Обвинувачений позов потерпілого визнав частково в розмірі 10000 гривень.
Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_4 просив суд стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень.
В судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 добровільно не відшкодовував потерпілому завдану моральну шкоду.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
За таких підстав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, яка передбачена ст. 23 ЦК України підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки суд вважає, що подія, яка спричинила позивачу моральну шкоду, об`єм його хвилювань, порушення його нормальних життєвих зв`язків, заподіяла моральні страждання з вини відповідача ОСОБА_5 , оскільки в результаті протиправних дій обвинуваченого, потерпілий зазнав легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я на строк 14 днів.
Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого суд не застосовує.
Речові докази в даному кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного та керуючись статтями 127, 129, 369-374, 394 КПК України, 23, 1167 ЦК України, суд, -
УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року виправних робіт за місцем роботи засудженого з відрахуванням в дохід держави із суми заробітку в розмірі 20 (двадцяти) відсотків.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 , в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди в сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень.
Вирок суду першої інстанції, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляції до Ірпінського міського суду Київської області.
Вирок суду набирає законної чинності після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1