У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000352, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 та прокурора Доманівського відділу Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_7 на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 березня 2021 року відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Богданівка Доманівського району Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8 ,
обвинувачений ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 березня 2021 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у вигляді 8 років позбавлення волі.
Ухвалено зарахувати ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк перебування його під вартою в ізоляторі тимчасового тримання з 30.08.2019 р. по 01.03.2021 р.
Ухвалено стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 у відшкодування моральної шкоди 100 000 грн., вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок скасувати.

Захисник ОСОБА_6 просить вирок скасувати, закрити кримінальне провадження.

Прокурор просить вирок в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 10 років позбавлення волі, в іншій частині вирок залишити без змін.
Просить дослідити матеріали, що характеризують особу обвинуваченого.

Узагальнені доводи апелянтів.

Обвинувачений ОСОБА_5 зазначає, що правоохоронні органи незаконно провели обшук в його домоволодінні, під час якого погрожували свідкам та лікарю. Лікар розповідала, що потерпіла ОСОБА_10 була непритомна та жива, її доставили до лікарні, де ставили крапельниці. Обвинувачений вважає, що в матеріалах провадження відсутні докази на підтвердження вбивства потерпілої.

Захисник ОСОБА_6 вказує на те, що вирок не містить доказів підтвердження обставин вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував лише показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які показали, що чули від ОСОБА_5 про те, що він каменем, ніби то, вбив ОСОБА_10 . Але враховуючи психічний стан обвинуваченого, то такі висловлювання могли бути припущенням самого ОСОБА_5 , який хотів щоб його пожаліли та налили горілки. Вилучений з місця події камінь, за своїм розміром та вагою, не міг бути предметом вчиненого кримінального правопорушення та унеможливлює спричинення ним тілесних ушкоджень, що і було продемонстровано стороною захисту у судовому засіданні.
Допитані судом свідки показали, що ОСОБА_5 є неконфліктною людиною, і він не міг вбити ОСОБА_10 .
Протягом судового розгляду ОСОБА_5 проявляв неадекватність поведінки, порушення сприйняття та мислення, що дає підстави вважати, що на даний час, він захворів на психічну хворобу, яка позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними, обвинувачений є учасником АТО і реабілітацію не проходив. Сторона захисту, у судовому засіданні 17.02.2021 р., заявляла клопотання про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_5 , проте суд безпідставно відмовив у її проведенні.
За наведених обставин, вважає, що стороною обвинувачення не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи кваліфікації дії та доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вважає вирок незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
ОСОБА_5 в стані алкогольного сп`яніння вчинив особливо тяжкий злочин, при цьому з дріб`язкового приводу, особисто ініціював конфлікт із потерпілою та холоднокровно наніс ОСОБА_10 , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, та не могла чинити опір, чисельні удари каменем, в результаті чого настала смерть останньої.
На думку прокурора, суд першої інстанції не врахував вказаних обставин та даних про особу обвинуваченого, який не працює, зловживає спиртними напоями, страждає розладом психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, а тому призначене покарання у виді 8 років позбавлення волі, є явно несправедливим через м`якість.

Узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження.

В запереченнях на апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 та прокурора, представник потерпілої ОСОБА_13 зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційних скаргах, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить вирок суду залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 та прокурора без задоволення.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

В ніч на 23.08.2019 р. в с. Виноградний Сад Доманівського району Миколаївської області, обвинувачений ОСОБА_5 знаходячись на території домоволодіння за місцем мешкання за адресою АДРЕСА_1 , де разом із співмешканкою ОСОБА_14 та односельчанкою ОСОБА_10 розпивали спиртні напої.
Під час вживання алкогольних напоїв, між обвинуваченим ОСОБА_5 з одного боку та ОСОБА_10 з іншого боку, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, пов`язаних з розподілом спиртних напоїв, сталась сварка.
Під час сварки обвинувачений ОСОБА_5 та ОСОБА_10 вийшли на подвір`я домоволодіння, і, в цей час у ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклої неприязні, виник злочинний умисел, спрямований на умисне позбавлення життя ОСОБА_10 , реалізуючи який, він підняв із землі камінь та, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки у виді смерті ОСОБА_10 та бажаючи їх настання, без будь-яких вагань, каменем наніс останній не менше 4 ударів в ділянку обличчя та волосистої частини голови, завдавши останній тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, саден лівої завушної ділянки, саден на чолі та правій вилецевій ділянці, синця правого ока, крововиливу у м`які тканини голови у лівій скроневій ділянці, субарахноїдального крововиливу скроневої ділянки справа, перелому кісток основи черепа зліва. В результаті чого ОСОБА_10 , внаслідок закритої черепно-мозкової травми із переломом кісток основи черепа зліва та субарахноїдальним крововиливом у скроневій ділянці справа, загинула на місці. Таким чином обвинувачений ОСОБА_5 умисно протиправно заподіяв смерть ОСОБА_10 .
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку поданих апеляційних скарг, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційних скаргах доводи, апеляційний суд приходить до наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за обставин, встановлених судом першої інстанції, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, аналіз яких наведений у вироку.

ОСОБА_5 в суді першої інстанції заперечував свою причетність до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, стверджував, що 22.08.2019 р. потерпілу ОСОБА_10 не бачив, і в домі у нього остання не була. Вранці 23.08.2019 р. ОСОБА_10 на подвір`ї його домоволодіння знайшла співмешканка ОСОБА_14 .
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_5 вказував на підроблення даних експертизи, якою встановлено факт смерті потерпілої ОСОБА_10 від спричинених їй тілесних ушкоджень.

Разом з тим, такі твердження обвинуваченого є надуманими, оскільки спростовуються сукупністю досліджених судом першої інстанції доказів.

Так, допитана судом першої інстанції свідок ОСОБА_14 показала, що мешкає разом із ОСОБА_5 , 22.08.2019 р. до них в гості прийшла ОСОБА_10 з якою вони пили вино. Ввечері близько 22.00 год. вона пішла відпочивати, а ОСОБА_5 та ОСОБА_10 продовжили вечеряти. Скрізь сон вона чула, як прийшов ОСОБА_5 та ліг спати. Зранку вона на подвір`ї побачила ОСОБА_10 , яка лежала на землі, і біля неї була пляшка на шість літрів з під вина, з якої вони ввечері пили вино. Про це вона відразу повідомила ОСОБА_5 .
Свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_15 показали, що вранці 23.08.2019 р. до них приходив ОСОБА_5 , який казав, що вбив ОСОБА_10 , вдаривши її каменем по голові. При цьому, просив ОСОБА_12 та ОСОБА_15 викликати поліцію та швидку медичну допомогу, а ОСОБА_16 ще повідомив про те, що він ( ОСОБА_5 ) увечері 22.08.2019 р. вживав із ОСОБА_10 вино.
Свідок ОСОБА_17 показав, що був понятим під час огляду трупу ОСОБА_10 , яка лежала на подвір`ї домоволодіння, належного ОСОБА_5 , під час огляду місця події, працівники поліції виявили камінь зі слідами речовини бурого кольору.

Наведені показання свідків стосовно обставин подій є послідовними, детальними, логічними та такими, що узгоджуються між собою, з іншими дослідженими судом першої інстанції доказами, зокрема даними: протоколу огляду місця події від 23.08.2019 р., згідно з яким оглянуто територію подвір`я по АДРЕСА_1 , де виявлений труп ОСОБА_10 , вилучені ніж, змиви речовини бурого кольору, камінь білого кольору зі слідами речовини бурого кольору, дві чоловічі футболки зі слідами речовини бурого кольору; висновків експертів № 288 від 24.08.2019 р. та № 104-К від 04.12.2020 р. якими встановлено, що смерть ОСОБА_10 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми із переломом кісток основи черепу, субарахноїдальним крововиливом у скроневій ділянці справа, і вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів.
Суд першої інстанції обґрунтовано визнав наведені докази належними, допустимими та достовірними, які, в сукупності з показаннями свідків, є достатніми та взаємопов`язаними для постановлення обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 .

Доводи обвинуваченого про незаконність проведеного в його домоволодінні обшуку та про допущені органом досудового розслідування порушення під час його проведення є безпідставними, оскільки, по-перше проводився огляд місця події, а не обшук домоволодіння.
По-друге, відповідно до положень ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості. При проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду.
Як вбачається з протоколу огляду місця події від 23.08.2019 р., огляд слідчим проведений відповідно, та, з урахуванням наведених вимог закону, за участю двох понятих, спеціаліста, підписаний усіма учасниками вказаної слідчої дії, вилучені під час огляду речі (ніж, камінь, футболки) та інші докази (змиви речовини бурого кольору), упаковані до спеціальних пакетів, завірені підписами понятих та спеціаліста, будь-яких зауважень від учасників слідчої дії не надходило.

Доводи обвинуваченого про те, що потерпіла на момент приїзду працівників поліції була ще жива, і, її відвозили до лікарні, де ставили крапельниці, є надуманими, оскільки спростовуються змістом протоколу огляду місця події від 23.08.2019 р. та показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_17 .

Сумніви обвинуваченого, стосовно причин смерті потерпілої ОСОБА_10 необґрунтовані, оскільки за висновками експертів № 288 від 24.08.2019 р., № 104-К від 04.12.2020 р. та даних лікарського свідоцтва про смерть № 288 від 29.08.2019 р., причиною смерті потерпілої ОСОБА_10 є закрита черепно-мозкова травма із переломом кісток основи черепу, яка утворилась внаслідок дії тупих твердих предметів, їх утворення виключається від самовільного падіння.

Доводи захисника про те, що судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про проведення психіатричної експертизи обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки останній міг захворіти на психічну хворобу впродовж судового розгляду не заслуговують на увагу виходячи з наступного.
За ухвалою суду від 08.07.2020 р. проведено амбулаторну судову психіатричну експертизу за результатами якої отримано висновок, за яким ОСОБА_5 на момент інкримінованого кримінального правопорушення страждав на психічне захворювання легку розумову відсталість, ускладнену розладом психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, на теперішній час страждає на психічне захворювання легку розумову відсталість, в тимчасово хворобливому стані не перебував. Психічний стан ОСОБА_5 на період інкримінованого правопорушення та на теперішній час не позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Тобто, психічний стан обвинуваченого був предметом дослідження, тому апеляційний суд погоджується з прийнятим судом першої інстанції рішенням про відсутність підстав для призначення ОСОБА_5 повторної судово-психіатричної експертизи.
Крім цього слід зауважити, що під час апеляційного розгляду, обвинувачений ОСОБА_5 неадекватної поведінки не проявляв, поводився спокійно, підтримав доводи апеляційної скарги та відповідав на поставлені запитання.

За наведеного, суд першої інстанції належно оцінив зібрані у справі й дослідженні у судовому засіданні докази в їх сукупності, правильно встановив фактичні обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні і його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вирок суду в цій частині є законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстав для скасування обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 не має, а тому апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягають.

Що стосується призначеного обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, апеляційний суд виходить з наступного.

Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відноситься до особливо тяжких злочинів, характер, ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, його наслідки у виді смерті іншої особи, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше не судимий, є учасником бойових дій, приймав участь в антитерористичній операції на території Луганської області, за місцем мешкання характеризується задовільно, страждає на психічне захворювання легка розумова відсталість, судом не встановлено обставин, які б пом`якшували або обтяжували покарання.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, з урахуванням обставин події, характеру вчинених обвинуваченим дій, їх суспільної небезпечності, відношення до скоєного, даних про особу обвинуваченого, цілком обґрунтовано та вмотивовано призначив обвинуваченому ОСОБА_5 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, покарання у межах санкції цієї статті наближених до мінімальної, у виді 8 років позбавлення волі, яке відповідає характеру і ступеню його тяжкості, обставинам кримінального провадження, є необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, як це передбачено в ст. 65-67 КК України та роз`ясненнях Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Апеляційний суд також не знаходить підстав і вважати, що призначене ОСОБА_5 покарання є явно несправедливим через м`якість, оскільки в апеляційній скарзі прокурора таких підстав не наведено, і по суті, апеляційна скарга зводиться до перелічення тих самих обставин, що враховувались судом першої інстанції, при призначені обвинуваченому покарання, а відтак вимоги прокурора, про необхідність призначення обвинуваченому більш суворого покарання у виді 10 років позбавлення волі, замість 8 років позбавлення волі, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 березня 2021 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 та прокурора без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді

_____________________ ____________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3