У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.01.2021 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Миколаєва, громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.187, ч.2 ст.153 КК України.

Учасники судового провадження :
прокурор: ОСОБА_6

обвинувачений: ОСОБА_5

захисник: ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Обвинувачений просить вирок суду скасувати, закрити кримінальне провадження за ч.2 ст.153 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.187, ч.2 ст.153 КК України, та призначено йому покарання:
- за ч.1 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки;
- за ч.2 ст.153 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Узагальнені доводи апелянта.

Обвинувачений вважає не доведеною його вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.153 КК України.

Наголошує, що в суді першої інстанції не було допитано потерпілу.

Зазначає про те, що він не ознайомлений з висновком експерта.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

28.10.2016 року близько 03:40 години, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 підійшов до раніше незнайомої йому ОСОБА_8 , яка сиділа на порозі вказаного будинку, під приводом познайомитись та зав`язав розмову із нею, у ході якої йому достовірно стало відомо, що ОСОБА_8 є неповнолітньою особою.
Через деякий час, ОСОБА_5 запропонував проводити ОСОБА_8 до її дому, на що остання погодилась. Дійшовши до місця мешкання потерпілої - будинок АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення майна, схопив ззаду ОСОБА_8 рукою за шию, а іншою рукою закрив їй рот та сказав, що якщо вона закричить, то він її заріже.
Погрожуючи застосуванням фізичного насилля, ОСОБА_5 примусив ОСОБА_8 прослідувати із ним на подвір`я загальноосвітньої школи АДРЕСА_4 , та яке не обладнано штучним освітленням.
Знаходячись на території вказаного подвір`я, ОСОБА_5 почав обшукувати ОСОБА_8 , під час чого у ОСОБА_5 виник злочинний намір, спрямований на задоволення своєї статевої пристрасті неприродним способом із неповнолітньою ОСОБА_8 , реалізовуючи який ОСОБА_5 погрозою застосування фізичного насильства, змусив потерпілу вступити з ним у неприродний статевий акт (зв`язок шляхом per os).
Крім того, 28.10.2016 року близько 03:40 години, перебуваючи на подвір`ї загальноосвітньої школи № НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_5 , після того, як вступив у статеві зносини із неповнолітньою ОСОБА_8 - неприродний статевий акт (зв`язок шляхом per os) із погрозами застосування щодо неї насильства, продовжуючи погрожувати застосовувати насильство, а саме застосувати ніж, почав вимагати в останньої віддати йому гроші та мобільний телефон, проте остання не віддала своє майно та попросила ОСОБА_5 не робити цього.
На відмову ОСОБА_8 віддати своє майно, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення майна потерпілої, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілої, а саме спричинити потерпілій тілесні ушкодження ножем, забрав мобільний телефон Леново А-328, вартістю 5999 російських рублів, що становить 2464,09 грн. (згідно курсу НБУ на день покупки телефону) та грошові кошти у розмірі 200 грн. однією купюрою, відповідним номіналом, що належать ОСОБА_8 ..

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги обвинуваченого, думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обгрунтованим, а апеляційну скаргу обвинуваченого просив залишити без задоволення; дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного.

Апеляційним судом встановлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_5 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.187, ч.2 ст.153 КК України та правильність кваліфікації його дій за даними нормами кримінального закону судом першої інстанції зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності з дотриманням вимог кримінального закону, про що у вироку наведено докладні мотиви.

Кваліфікацію своїх дій за ст.187 КК України обвинувачений ОСОБА_5 не оскаржує.

Однак, як в суді першої так і апеляційної інстанцій свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.153 КК України заперечував.

Так, як вбачається з технічного носія інформації, в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.153 КК України не визнав, відмовився від дачі показань за ст.63 Конституції України.

Однак, вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.153 КК України підтверджується іншими доказами.

Згідно протоколу огляду місця події від 28.10.2016 року із фототаблицею до нього, проведеного у період часу з 08:00 год. до 08:20 год., місцем огляду є ділянка відкритої місцевості, яка розташована на відстані 5 метрів від двоповерхової пам`ятної споруди за адресою: АДРЕСА_2 , із зовнішньої сторони (навпроти собору Святої Богородиці). Під час проведення огляду було виявлено та вилучено два недопалки від цигарок "Ротменс Деми" (т.1 а.п. 103).
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 25.11.2016 року з фототаблицею до нього, підозрюваний ОСОБА_5 в присутності двох понятих та захисника ОСОБА_7 , яким були роз`яснені їх права та обов`язки, які підтвердили даний факт своїми підписами, розповів та показав події, які мали місце 28.10.2016 року близько 03:30 години біля будинку АДРЕСА_2 , вказав на будинок, в якому проживала потерпіла ОСОБА_8 , показав та детально розповів про обставини вчинення ним злочинів відносно ОСОБА_8 , які мали місце на території загальноосвітньої школи АДРЕСА_4 (т.1 а.п. 114-120).
Згідно висновку молекулярно-генетичної експертизи від 13.07.2020 року №482, на змиві з обличчя потерпілої ОСОБА_8 (об`єкт №3) виявлено клітини з ядрами з домішкою сперми та без домішку крові та встановлено їх генетичні ознаки, які наведено в таблиці результатів дослідження.
Генетичні ознаки клітин з ядрами з домішкою сперми та без домішку крові, виявлених на змиві з обличчя потерпілої ОСОБА_8 (об`єкт №3), є змішаними та можуть бути придатні для ідентифікації лише за домінуючим ДНК-профілем. Генетичні ознаки клітин з ядрами з домішкою сперми та без домішку крові, що домінують в об`єкті №3 не збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілої ОСОБА_8 , 1998 р.н. (об`єкт №1) та збігаються з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_5 . Походження клітин з ядрами з домішкою сперми та без домішку крові, що домінують на змиві з обличчя (об`єкт №3) від ОСОБА_8 виключається (т.3 а.п.62-76) .

На думку апеляційного суду, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_5 в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.153 КК України, належним чином обґрунтовані та вмотивовані.
Доводи обвинуваченого про непричетність його до вчиненого злочину спростовуються вищевказаними доказами.
Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції безпідставно не допитав потерпілу є необґрунтованими з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно із ч.5 ч.2 зазначеної статті судове рішення підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд належним чином повідомляв потерпілу про дату, час і місце судового засідання.
Так, потерпілій ОСОБА_8 судом першої інстанції надсилались повістки про виклик до суду (т.2 а.п. а.п. 28,38,48,70,82,95,119, 147,148,167,199, 231, 238; т.3 а.п.25, а.п.79, а.п.96).

Відповідно до п. 2 ч.3 ст.56 КПК України потерпілий крім інших прав має право під час судового провадження в будь якій інстанції брати участь у судовому засіданні.
Однак, потерпіла зазначеним правом не скористалась. Як вбачається із заяви ОСОБА_8 від 24.03.2020р., яка міститься в матеріалах провадження, остання просила суд першої інстанції проводити судове засідання без її участі, у зв`язку з тим, що вона проживає у Хмельницькій області і не має можливості прибути у судове засідання (т.2 а.п. 228).

Покарання обвинуваченому ОСОБА_5 призначено судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступенів тяжкості вчинених злочинів, які є тяжкими, особи обвинуваченого, який раніше судимий, характеризується негативно, відсутність обставин, що пом`яшують покарання та обставину, що обтяжує покарання - вчинення корисливого злочину повторно.

Врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_5 покарання в межах санкцій ч.1 ст.187, ч.2 ст.153 КК України.

Окрім того, суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_5 остаточно покарання за ч.1 ст.70 КК України.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Злочини проти статевої свободи та статевої недоторканності особи є посяганнями на особистість і пов`язані з грубими порушеннями норм суспільної моралі.
Статеві злочини характеризуються аморальністю та цинічністю дій винних осіб, принижують честь і гідність потерпілої особи та можуть завдати значної шкоди здоров`ю.
Надзвичайно небезпечні статеві злочини проти неповнолітніх, вони посягають на їх статеву недоторканність та нормальний статевий розвиток. Такі злочини можуть привести до глибоких душевних травм у потерпілих осіб, штовхають їх до аморального способу життя.

Положеннями ст.50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

З огляду на наведене, та обставини вчинення обвинуваченим злочинів, призначене судом першої інстанції за оскаржуваним вироком покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 .

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження й постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення у

матеріалах провадження не встановлено, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого не вбачається.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.01.2021 року щодо обвинуваченого ОСОБА_5 -залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: