Провадження № 1-в/638/171/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові клопотання засудженого ОСОБА_3 про приведення вироку Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27.03.2018 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року, -

встановив:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про приведення вироку Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27.03.2018 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року.

Учасники провадження в судове засідання не з`явились, про розгляд повідомлялись, надали до суду заяви, в яких просили справу розглянути у їх відсутність.

Суд, розглянувши клопотання, дослідивши надані матеріали, оцінивши надані докази, дійшов наступного висновку.
Встановлено, що вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28.07.2017 року ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст.309 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі.

В подальшому вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27.03.2018 року ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст.309 до покарання у виді 3 років позбавлення волі, за ч.1 ст.311 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі. У відповідності до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки. Відповідно до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28.07.2017 року у виді обмеження волі строком 1 рік та остаточно призначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців.
Також встановлено, що засуджений ОСОБА_3 в теперішній час відбуває призначене вироком суду покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (25)». Початок строку покарання: 27.03.2018 року.
Згідно до ст. 537 ч. 1 п. 13 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання в тому числі: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і 3 ст. 74 КК України (усунення караності діяння, за яке особа засуджена; призначення особі покарання, що перевищує санкцію нового закону знижується до максимальної межі покарання, встановленою санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 цього Кодексу).
Приписи ст. 539 ч. 2 п. 2 КПК України передбачають, що клопотання (подання) по вирішенню питання, пов`язаного із виконанням вироку суду, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.
01 липня 2020 року набув чинності №2617-VIII від 22.11.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень». Вказаним законом внесені зміни до ч.2 ст.309 КК України, згідно з якими кримінальна відповідальність за скоєння цього кримінального правопорушення настає за дії, передбачені ч.1 ст.309 КК України, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах та караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років. На відміну від попередньої редакції норми, яка передбачала відповідальність за дії, передбачені ч.1 ст.309 КК України, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб чи особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 цього Кодексу, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах. Отже нова редакція закону значно звужує кваліфікуючу ознаку складу правопорушення, передбаченого частиною другою.
Згідно ч. 1, 3 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Частиною 3 ст.74 КК України визначено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст.72 цього Кодексу.
В ч.1 ст.72 КК України передбачено, що при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: 1) одному дню позбавлення волі відповідають: а) один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту; б) два дні обмеження волі; в) три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт; г) вісім годин громадських робіт; 2) одному дню тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту відповідають: а) два дні обмеження волі; б) три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт; 3) одному дню обмеження волі відповідають три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт; 4) одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт.
Зі змісту вироку Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28.07.2017 року вбачається, що ОСОБА_3 був засуджений за незаконне виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, які мали місце 19.04.2017 року, вчинені повторно та особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.307 КК України. Крім того з вироку вбачається, що ОСОБА_3 раніше був засуджений15.10.2007 року за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ч.2 ст.321, 70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Після внесених Законом України № 2617-VШ від 22.11.2018 змін диспозиція ч.2 ст.309 КК України не містить кваліфікуючої ознаки повторності, тобто дії останнього з 01.07.2020 року мають бути кваліфіковані як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.309 КК України.
Санкцією ч.1 ст.309 КК України в редакції, що діє з 01.07.2020 року, передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.
Отже призначена засудженому міра покарання за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28.07.2017 року у виді 2 років обмеження волі не перевищує санкцію нового закону.
Крім того, 27.03.2018 року ОСОБА_3 вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області засуджено за дії, які мали місце у листопаді 2017 року та судом кваліфіковані за ч.2 ст.309 КК України як незаконне виготовлення та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, вчиненому повторно та особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.307 КК України.
Разом із цим після внесених Законом України № 2617-VШ від 22.11.2018 змін диспозиція ч.2 ст.309 КК України не містить кваліфікуючої ознаки повторності, однак у новій редакції ч.2 ст.309 КК України наявна така кваліфікуюча ознака як вчинення дій, передбачених ч.1 ст.309 протягом року після засудження за цією статтею. Тому дії засудженого слід кваліфікувати за ч.2 ст.309 КК України.

Крім того, санкція ч.2 ст.309 КК України, за якою засуджений ОСОБА_3 , відповідно до нового Закону №2617-VIII, хоча і була змінена (пом`якшена) передбачає максимальний вид покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років, однак, призначена останньому вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27.03.2018 року міра покарання у виді 3 років позбавлення волі не перевищує санкцію нового закону.
Враховуючи викладене, підстави для задоволення клопотання засудженого відсутні.
На підставі викладеного, ч.ч.1,3 ст.5, ч.1 ст.72, ч.3 ст.74 КК України, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд,-

постановив:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про приведення вироку Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27.03.2018 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року.
Ухвалу суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1