Справа № 521/2772/17
Провадження № 1-кп/521/92/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2021 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

прокурорів - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисників - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

ОСОБА_15 ,

потерпілої - ОСОБА_16 ,

представника потерпілого - ОСОБА_17 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у м. Одесі, має вищу освіту, до затримання працював без укладення трудового договору водієм таксі, не одружений, не судимий, зареєстрований і проживає за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1 ,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 187 ч. 4, 121 ч. 2 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, яка народилася у с. Новоселівка Арцизького району Одеської області, має середню спеціальну освіту, не працює, заміжня, має дитину ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , проживає за адресою АДРЕСА_3 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_2 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 4 КК України,

У С Т А Н О В И В:

25.11.2016 року приблизно о 01 годині ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , діючи умисно, за попередньою змовою та спільно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, проникли до житла потерпілого ОСОБА_18 за адресою АДРЕСА_4 та напали на нього, застосовуючи насильство, небезпечне для життя і здоров`я потерпілого.

ОСОБА_10 , діючи згідно відведеної йому ролі, з метою подолання можливого опору ОСОБА_18 , використовуючи заздалегідь підготовлену дерев`яну биту, наніс численні (не менше 5) удари в область голови, умисно спричинивши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя, у вигляді відкритої черепно-лицьової травми та травми 1-го шийного хребця, а саме: 4 забійні рани лобно-тім`яно-скроневої ділянки голови зліва, забою м`яких тканин лівої тім`яно-скроневої ділянки, уламковий перелом лівої тім`яної кістки зі зміщенням кісткового уламку на ширину кістки з розповсюдженням однієї з ліній переломів через луску лівої скроневої кістки на середню черепну ямку зліва і клиноподібну кістку, розповсюдженням другої лінії перелому через пірамідку лівої скроневої кістки на потиличну кістку, переломи потиличної кістки зліва, які переходять на задні черепні ямки зліва та справа, великий потиличний отвір, пірамідку правої скроневої кістки і задню дугу 1-го шийного хребця зліва, перелом лівої виличної кістки, перелом виличної дуги зліва, крововилив під твердою мозковою оболонкою лобово-тім`яно-скронево-потиличної ділянки зліва (під час оперативного втручання видалена гематома у вигляді згортків та рідкої крові об`ємом 150 мл), крововиливи під м`які мозкові оболонки, забій-здавлення головного мозку.

Скориставшись тим, що потерпілий після отриманих тілесних ушкоджень втратив можливість чинити опір, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 квартиру потерпілого та заволоділи його майном: мобільним телефоном «Samsung Galaxy Y7» вартістю 3000 грн., мобільним телефоном «Samsung Galaxy Y5» вартістю 3000 грн., мобільним телефоном «Samsung Galaxy S5» вартістю 3000 грн., фотоапаратом марки «Canon 5D Mark III», відеокамерою марки «GoPro» вартістю 10000 грн., після чого з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд та спричинивши ОСОБА_18 матеріальну шкоду на загальну суму 19000 грн.

Потерпілий ОСОБА_18 25.11.2016 року був госпіталізований до КУ «Міська клінічна лікарня № 1», де 25.04.2017 року він помер в результаті спричинених ОСОБА_10 тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_18 знаходиться у прямому причинному зв`язку з відкритою черепно-лицевою травмою та з послідуючим розвитком посттравматичного процесу у вигляді посттравматичної енцефалопатії, апалічного бульбарного та судорожного синдрому, менінгенцефалітом, множинними пролежнями тулуба, сідниць, кінцівок, серозно-гнійним трахеобронхітом, правостороннім серозно-гнійним плевритом, двосторонньою гнійною пневмонією, сепсисом. Даний посттравматичний стан привів до розвитку поліорганної недостатності, яка стала безпосередньою причиною смерті потерпілого.

В судовому засіданні ОСОБА_10 свою вину в інкримінованих злочинах не визнав та відмовився надавати показання.

Обвинувачена ОСОБА_11 свою вину в інкримінованому злочині визнала частково та показала, що знайома з обвинуваченим ОСОБА_10 з листопада 2016 року: на вулиці зупинила таксі, водієм був ОСОБА_19 , він надав їй свій телефонний номер і запропонував звертатися до нього у випадку необхідності послуг таксі. Зверталася до нього доволі часто, оскільки він виконував замовлення швидко і не дорого. Інколи під час поїздок ОСОБА_19 скаржився їй на важкий фінансовий стан, говорив, що не вистачає коштів на життя.

З потерпілим ОСОБА_20 була у хороших відносинах, близько року вони проживали разом, а потім розійшлися. Після цього вона орендувала інше житло і для його оплати взяла 5000 грн. в борг у ОСОБА_21 . Після того, як отримала зарплату, вирішила повернути гроші, але не могла додзвонитися ОСОБА_21 і через соцмережі написала його брату, просила повідомити, що має намір повернути борг. 24.11.2016 року вона змогла зв`язатися з потерпілим і повідомила, що ввечері приїде до нього для повернення грошей. Вона працювала на той час офіціанткою у ресторані, закінчила роботу пізно вночі, викликала знайомого таксиста - обвинуваченого ОСОБА_19 , і близько 24 години приїхала до будинку ОСОБА_21 . Виходячи з машини, попросила ОСОБА_19 зачекати і пояснила, що іде не надовго, лише щоб повернути гроші. В під`їзді будинку, піднімаючись по сходах, вона не чула, чи йшов ОСОБА_22 за нею.

Двері відчинив ОСОБА_21 , вона зайшла в квартиру, роззулась у коридорі і направилась слідом за потерпілим, який йшов у кухню. В цей час вона відчула сильний поштовх у спину і ударилась об стіну коридору. Коли вона трохи отямилась, то побачила, що в квартиру забіг ОСОБА_19 і знаходився на кухні разом з ОСОБА_21 . Вона пройшла на кухню і побачила, що ОСОБА_19 б`є потерпілого, наносить йому удари битою. ОСОБА_19 наказав їй вийти з кухні і збирати цінні речі. Вона злякалась, стала метатися по квартирі, складала у пакет те, що попало під руку 2 телефони, парфуми. ОСОБА_19 теж складав у пакет якісь речі. У неї була можливість у цей час залишити квартиру, але вона боялась ОСОБА_19 . Потім вони разом з обвинуваченим вийшли з квартири, ОСОБА_19 ніс биту і пакет з речами потерпілого, заштовхнув її до автомобіля та погрожував вчинити з нею так, як і з ОСОБА_21 , якщо вона комусь про це розповість. Він приїхав в район магазину «6 елемент», де спалив биту, а потім відвіз її до вокзалу, звідки вона на маршрутці дісталася додому. Викрадені у ОСОБА_21 речі залишились у ОСОБА_19 .

Ключ від квартири ОСОБА_21 вона повернула потерпілому, коли вони розійшлися. Іншого ключа у неї не було, вважає, що цей ключ їй в сумку підкинув слідчий, а потім склав протокол нібито про вилучення.

Не дивлячись на зазначену позицію обвинувачених, їх вина у скоєнні інкримінованих злочинів підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_16 показала, що разом з чоловіком мешкає у м. Донецьку, а її син потерпілий ОСОБА_23 з 2014 року проживав у м. Одесі, надавав їм матеріальну допомогу. 26.11.2016 вона зателефонувала синові, але з його телефону відповів слідчий і повідомив про злочин. Після отриманих тілесних ушкоджень син перебував у комі, протягом приблизно 5 місяців знаходився у лікарні, але лікування не допомогло і син помер. Вона доглядала за сином у лікарні, разом з чоловіком і молодшим сином купувала необхідні медпрепарати. Підтримує цивільний позов чоловіка ОСОБА_24 про стягнення з обвинувачених компенсації спричиненої шкоди в результаті злочину.

Свідок ОСОБА_25 показав, що є братом загиблого ОСОБА_18 , який приблизно з липня 2014 року мешкав у АДРЕСА_5 . Кілька разів він бачив брата разом з обвинуваченою ОСОБА_26 : коли приїздив до ОСОБА_27 , та коли потерпілий і ОСОБА_28 разом гостювали у нього в Києві. Останні кілька місяців до злочину ОСОБА_23 жив разом з ОСОБА_29 .

Одного разу він отримав від ОСОБА_28 повідомлення у соціальній мережі, в якому вона просила надати їй номер телефону брата. Він запитав у потерпілого дозволу, але той відповів, що має негативне ставлення до ОСОБА_28 і сам з нею зв`яжеться. Після цього, приблизно 23.11.2016, ОСОБА_28 знову звернулася до нього (свідка) з повідомленням, просила номер телефону ОСОБА_18 , щоб домовитись про повернення боргу. Він запитав у брата, той дав йому номер телефону, а він у повідомленні відправив цей номер обвинувачений.

В ніч з 24 на 25.11.2016 він вів переписку з братом у соціальній мережі «ВКонтакте». Близько 01 години він задав брату запитання, той довго не відповідав і він, не дочекавшись, ліг спати. Близько 07 ранку зателефонував слідчий і повідомив, що на брата вчинено напад. Він приїхав до м. Одеси і до смерті брата доглядав за ним у лікарні, оскільки батьки мешкають у м. Донецьку і їм складно було це робити постійно. Брат мав у власності підводну відеокамеру, а також хорошу техніку для фотографування, ці речі було викрадено.

Свідок ОСОБА_30 показала, що протягом 6 місяців до злочину проживала разом з потерпілим ОСОБА_20 . Їй було відомо, що раніше ОСОБА_21 зустрічався з обвинуваченою ОСОБА_26 , один раз бачила її у нього у офісі. Приблизно за 5-7 днів до подій вона (свідок) навідувала батьків і ночувала у них, але у ці дні з потерпілим розмовляла по телефону, переписувалась у соцмережах. Від ОСОБА_18 їй було відомо, що він позичив ОСОБА_26 гроші в сумі 3-4 тис. грн. і 24.11.2016 у другій половині дня вона повинна була повернути борг. ОСОБА_21 у переписці з нею повідомляв, що ОСОБА_28 зателефонувала йому після обіду і пообіцяла приїхати з грошима, але її довго не було, і тоді він поїхав у спортклуб та повернувся додому близько 01 години ночі. Він вважав, що вона вже не прийде і вночі зустрічатися з ОСОБА_28 він не збирався. 25.11.2016 вранці зателефонував брат потерпілого і повідомив їй, що ОСОБА_23 знаходиться у лікарні в тяжкому стані.

Разом з працівниками поліції вона поїхала на місце події в квартиру, де проживала з ОСОБА_21 . В квартирі були сліди крові, безлад, пропали 3 телефони марки «Самсунг», камера для зйомок під водою, професійний фотоапарат. Їй відомо, що в квартирі також зберігалися гроші 2300 доларів США, після злочину вона їх не знайшла. Сусідка ОСОБА_31 повідомила її, що бачила злочинців, і з опису ОСОБА_32 вона здогадалася, що одна із них ОСОБА_26 , про що повідомила працівників поліції.

Також свідок ОСОБА_30 показала, що користувалася ключем від квартири, де проживала разом з ОСОБА_33 , але коли за тиждень до злочину поїхала до батьків, ключ залишила у квартирі. Під час огляду місця події разом з працівниками поліції перебувала у квартирі, але свого ключа не знайшла, його у квартирі вже не було.

Свідок ОСОБА_34 , яка була понятою при огляді місця події, показала суду, що проживала по сусідству з потерпілим ОСОБА_33 , вона на першому поверсі, а він на третьому. У ніч з 24 на 25.11.2016 вона знаходилася вдома разом з матір`ю ОСОБА_35 , почула шум з під`їзду, який відбувався на протязі 10-20 хвилин розмову на підвищених тонах, звук предмету, що б`ється. Вона написала телефонне повідомлення сусіду ОСОБА_36 , а той відповів, що шум доноситься з квартири ОСОБА_21 . Після того, як шум припинився, вона почула, що по сходах спускаються люди, і через дверне вічко побачила, що це чоловік і дівчина. Вона добре розгледіла дівчину, це була обвинувачена ОСОБА_28 , впізнала її по зовнішності, зросту, зачісці. Чоловік був одягнений у темну куртку, обличчя видно не було. Ці люди вийшли з під`їзду і рухались біля будинку повз її вікна. Вона вийшла на балкон і почула, що ОСОБА_28 промовила фразу, запитала у чоловіка, що, можливо, потрібно було зачинити двері. Разом з ОСОБА_37 вона подзвонила у двері квартири ОСОБА_21 , але ніхто не відчинив, і тоді вони викликали поліцію. Коли приїхали працівники поліції, з`ясувалося, що двері були прикриті, але не зачинені. В квартирі був безлад, кров на стінах і підлозі. Потерпілого з місця події забрала швидка допомога.

Свідок ОСОБА_38 , яка була понятою при огляді місця події, показала, що потерпілий був її сусідом. У ніч з 24 на 25.11.2016 вона знаходилась вдома та на початку 02 години прокинулась від сильного шуму, який доносився з боку під`їзду, зверху. Було чути, як б`ється скляний посуд, падають меблі. Також вона чула жіночій і чоловічий голоси, розмовляли агресивно, але слів вона не розібрала. Донька зв`язалася з іншим сусідом і той повідомив, що через дверне вічко побачив людей з битою. Її квартира розташована на першому поверсі і через вікно вона побачила, що з парадної вийшли чоловік і жінка високого зросту, які пішли понад будинком у правий бік. Коли приїхали поліцейські, вони стукали у двері квартири ОСОБА_21 , але ніхто не відчинив, а потім з`ясувалося, що двері були відчинені. Разом з поліцейськими вона зайшла в квартиру і побачила, що на кухні і в спальні було багато крові - на стінах і підлозі, на ліжку, біля ліжка, на дверях. Потерпілий ОСОБА_21 знаходився у кімнаті на ліжку.

Свідок ОСОБА_39 показав, що потерпілий ОСОБА_21 проживав у сусідній з ним квартирі, на третьому поверсі будинку АДРЕСА_5 . Кілька років тому після 22-ї години, перебуваючи вдома, він почув у квартирі ОСОБА_21 шум, грюкіт, хтось вибіг з квартири на сходову клітину. Він зателефонував сусідці ОСОБА_31 , сказав, що у сусіда хтось впав, можливо, відбулася сімейна сварка. Пізніше приїхали працівники поліції, ОСОБА_21 винесли з квартири, у нього була розбита і скривавлена голова. Після того, як поліцейські закінчили слідчі дії, він зайшов до житла ОСОБА_21 , побачив кров на кухні і біля ліжка. Також на кухні була розбита пляшка з вином, від чого стояв різкий запах. На час тих подій на вхідних дверях до парадної взагалі на було замку, або ж був звичайний кодовий замок.

В ході дослідження документів, наданих стороною обвинувачення, встановлені наступні обставини:

- В ході огляду місця події квартири за адресою АДРЕСА_4 встановлено, що замки на вхідних дверях не зачинені. В кухні виявлено зламаний стілець, а також множинні плями крові на столі, на підлозі під столом, на холодильнику. В протоколі також зазначено, що плями крові виявлені у спальній кімнаті на підлозі, на ліжку, на подушці і простирадлі, на поверхні приліжкової тумби (т. 1 ар. 2-8).

- Відповідно до висновку СМЕ № 315 від 09-13.02.2017, проведеної за життя потерпілого, у ОСОБА_18 були виявлені тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя, у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, що представляє собою єдиний морфологічний комплекс тілесних ушкоджень, до складу якого входять: 4 забійні рани лобно-скронево-тім`яної області зліва; переломи кісток мозкового та лицевого черепу, а саме: переломи лівих тім`яної та скроневих кісток, потиличної кістки з переходом на 1-й шийний хребець, перелом лівої виличної кістки; черепно-мозкової травми в формі забою головного мозку важкого ступеня.

Вказані ушкодження могли бути спричинені 25.11.2016 та утворилися від неодноразової дії (не менш 5 ударів) тупих твердих предметів, яким могла бути дерев`яна бита (т. 1 ар. 92-95).

- За результатами СМЕ, проведеної після смерті потерпілого, у ОСОБА_18 були виявлені наступні тілесні ушкодження: відкрита черепно-лицьова травма та травма 1-го шийного хребця: 4 забійні рани лобово-тім`яно-скроневої ділянки голови, забій м`яких тканин лівої тім`яно-скроневої ділянки, уламковий перелом лівої тім`яної кістки зі зміщенням кісткового уламку на ширину кістки з розповсюдженням однієї з ліній переломів через луску лівої скроневої кістки на середню черепну ямку зліва і клиноподібну кістку, розповсюдженням другої лінії перелому через пірамідку лівої скроневої кістки на потиличну кістку, переломи потиличної кістки зліва, які переходять на задні черепні ямки зліва та справа, великий потиличний отвір, пірамідку правої скроневої кістки і задню дугу 1-го шийного хребця зліва, перелом лівої виличної кістки, перелом виличної дуги зліва, крововилив під твердою мозковою оболонкою лобово-тім`яно-скронево-потиличної ділянки зліва (під час оперативного втручання видалена гематома у вигляді згортків та рідкої крові об`ємом 150 мл), крововиливи під м`які мозкові оболонки; забійні вогнища нижньої поверхні лівої лобової та лівої скроневої часток.

Перебіг зазначеної травми ускладнився розвитком посттравматичної енцефалопатії, апалічного, бульбарного та судорожного синдрому, менінгоенцефалітом, множинними пролежнями тулуба, сідниць, кінцівок, серозно-гнійним трахеобронхітом, правостороннім серозно-гнійним плевритом, двосторонньою гнійною пневмонією, сепсисом.

Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_18 стала поліорганна недостатність.

Всі ушкодження ОСОБА_18 отримав перед госпіталізацією до лікарні (до 25.11.2016 о 3:15 год.). Вони могли бути спричинені тупим предметом, можливо, внаслідок ударів битою, у короткий проміжок часу, що обчислювався хвилинами.

Всі тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-лицьової травми та травми 1-го шийного хребця оцінюються у комплексі, були небезпечними для життя і мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень (висновок № 522-1398/2017, т. 2 ар. 1-12, висновок № 761-1398/2017, т. 2 ар 13-23).

- Як вбачається з висновку комісійної СМЕ, експертами підтверджені висновки попередніх СМЕ. Крім того експертами зазначено, що смерть ОСОБА_18 знаходиться у прямому причинному зв`язку з відкритою черепно-лицевою травмою та з послідуючим розвитком посттравматичного процесу. Даний посттравматичний стан привів до розвитку поліорганної недостатності, яка і стала безпосередньою причиною смерті. Лікарська тактика у питаннях діагностики та лікування правильна, згідно уніфікованим протоколам. Порушень, які б могли вплинути на наслідок лікування або привести до смерті, не виявленно (т. 2 ар. 27-56).

- Свідком ОСОБА_25 видано органу досудового розслідування скріншот його сторінки у соціальній мережі «ВКонтакте» з перепискою, яку він вів з обвинуваченою ОСОБА_11 (т. 1 ар. 19-25).

Із дослідженого доказу вбачається, що 21.11.2016 о 14:42 обвинувачена звернулася до брата потерпілого з проханням повідомити номер телефону ОСОБА_18 , оскільки хоче повернути тому гроші у сумі 5000 грн., які раніше брала у борг. ОСОБА_25 їй відповів і повідомив номер телефону потерпілого.

22.11.2016 о 18:34 обвинувачена знов звернулася до ОСОБА_25 , оскільки потерпілий не відповідає на її дзвінки, і просила передати ОСОБА_18 , що вона хоче домовитись про зустріч з ним для повернення боргу.

Викладені обставини, встановлені при дослідженні цього доказу, узгоджуються як з показами свідка ОСОБА_25 , так і з показами обвинуваченої ОСОБА_11

- За заявою співмешканки потерпілого ОСОБА_30 нею були видані і долучені до матеріалів кримінального провадження пакувальні коробки з-під мобільних телефонів «Samsung Galaxy Y7» і «Samsung Galaxy Y5», що були викрадені з квартири ОСОБА_18 . На вилучених коробках зазначені відомості про телефони і, серед іншого, вказані номери ІМЕІ викрадених телефонів (т. 1 ар. 14-15).

- 26.11.2016 року за умов невідкладності слідчим було проведено обшук житла обвинуваченого ОСОБА_40 за адресою АДРЕСА_1 , дозвіл на проведення якого наданий слідчим суддею (т. 1 ар. 31-37).

За результатом обшуку на козирку балкона квартири було виявлено пакет з трьома мобільними телефонами «Samsung». Також в цьому пакеті окремо від телефонів знаходились 3 батареї від них, 2 карти пам`яті, фотоапарат «Canon», пробники парфумів у колбах. Вказане майно було оглянуто відповідно до протоколу огляду від 26.11.2016 (т. 1 ар. 56).

В протоколі обшуку зазначені номери ІМЕІ виявлених мобільних телефонів, при цьому ІМЕІ двох телефонів «Samsung» співпадають з ІМЕІ викрадених у ОСОБА_18 телефонів, які були зазначені на коробках, виданих ОСОБА_41 .

Вилучений фотоапарат «Canon» співпадає з описом майна, викраденого у ОСОБА_18 .

Крім того результати обшуку щодо виявлення пробників парфумів узгоджуються з показами обвинуваченої ОСОБА_11 ) про викрадення цих предметів разом з іншим майном потерпілого (хоча парфуми і не були зазначені стороною обвинувачення в обвинувальному акті).

- Під час обшуку автомобіля «Заз» моделі «Sens» реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким користувався ОСОБА_10 , в лівій передній двері було виявлено ніж та фрагмент кастету (т. 1 ар. 42-44). Стороною обвинувачення не доводилось, що зазначені речі застосовувались обвинуваченими під час вчинення інкримінованих злочинів. Разом з тим, суд вважає, що вказана обставина свідчить про те, що ОСОБА_10 зберігав у себе в автомобілі предмети, які могли бути застосовані для спричинення шкоди здоров`ю особи, як і застосоване ним знаряддя злочину бита.

- Як вбачається з протоколу пред`явлення особи для впізнання, свідок ОСОБА_34 серед пред`явлених їй жінок впізнала ОСОБА_42 як особу, яку бачила у ніч на 25.11.2016 в під`їзді разом з невідомим чоловіком після того, як було вчинено напад на ОСОБА_18 (т. 1 ар. 76-81).

- Під час затримання ОСОБА_11 було проведено її особистий обшук, в ході якого вилучено жіночій полушубок та металевий ключ (т. 1 ар. 29).

- В результаті судово-медичної імунологічної експертизи встановлено, що на вилучених в ході огляду місця події наволочці, простирадлі, змивах, а також на полушубці, вилученому у ОСОБА_11 , знайдена кров людини, яка могла походити від потерпілого ОСОБА_18 (т. 1 ар. 196-202). Пляма крові на полушубці ОСОБА_11 розташована на передній поверхні біля нижнього краю, має довгасту форму, нечіткі контури, розміри 4х1 см.

- Як вбачається з висновку криміналістичної експертизи, механізм урізного замка дверей квартири, де проживав потерпілий ОСОБА_18 ( АДРЕСА_4 ), знаходиться у справному стані. Ключ, вилучений у ОСОБА_42 при затриманні, вільно входить до ключових шпарин цього замка та обертає його (т. 1 ар. 204-210).

В судовому засіданні обвинувачена заперечувала, що мала при собі ключ від житла потерпілого, вказавши на фальсифікацію цього доказу стороною обвинувачення. Разом з тим, як вбачається з протоколу затримання особи від 26.11.2016 року, особистий обшук ОСОБА_42 , під час якого вилучено колюч, проводився у відповідності з вимогами законодавства, в присутності понятих, за участю захисника, які разом з ОСОБА_42 засвідчили протокол своїми підписами. Зауважень, заперечень, клопотань з приводу особистого обшуку ОСОБА_42 ні під час його проведення, ні пізніше вказані особи не заявляли. З огляду на такі обставини суд не знаходить підстав вважати недопустимими доказами як протокол затримання і особистого обшуку, так і похідні від нього докази.

Таким чином встановлено, що в розпорядженні ОСОБА_42 перебував ключ від квартири ОСОБА_18 , який вона зберігала при собі і могла скористатися на свій розсуд. Зазначена обставина підтверджується показами свідка ОСОБА_34 з приводу почутої від ОСОБА_28 фрази під час залишення співучасниками місця події, що, можливо потрібно було зачинити двері квартири потерпілого.

- Все вилучене під час слідчих дій майно було оглянуто, визнане речовими доказами у справі та передано на зберігання до Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області (т. 1 ар. 49-61).

- В ході слідчого експерименту обвинувачена ОСОБА_11 показала розташування місця події квартири, де проживав потерпілий ОСОБА_18 , а також показала, де саме ОСОБА_10 наносив битою удари потерпілому, - спочатку в кухні, а коли потерпілий заповз у спальну кімнату, то наносив удари там. Також обвинувачена показала шафи і тумби, з яких вона і ОСОБА_19 забрали майно потерпілого (т. 1 ар. 83-89).

У відповідності до висновків Верховного Суду, викладених, зокрема, у постанові від 30.05.2019 (справа №303/4947/14-к), суд не ототожнює показання обвинуваченої зі слідчим експериментом і зважає на те, що слідчий експеримент був проведений на підставі ст. 240 КПК України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, шляхом відтворення дій, обстановки і обставин події.
Як вбачається з досліджених документів, результати слідчого експерименту в частині встановлення місця, засобу і обставин нанесення ударів потерпілому узгоджуються з іншими доказами у справі: з висновками СМЕ; з результатами огляду місця події щодо концентрації плям крові на кухні і у спальні; з показами свідка ОСОБА_43 щодо місця, де було знайдено потерпілого, - на ліжку у спальні.

- Заперечуючи причетність ОСОБА_10 до вчинення злочину, захисник ОСОБА_12 в судовому засіданні посилалася на висновки судово-медичної імунологічної експертизи (т. 1 ар. 196-202), відповідно до яких на одязі, вилученому під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_10 , не було виявлено кров.

Судом враховується зазначений висновок експерта. Разом з тим, суд вважає, що цей висновок не спростовує доводів сторони обвинувачення і не свідчить про відсутність вини в діях обвинуваченого.

Натомість, в ході того ж обшуку за місцем мешкання ОСОБА_10 було вилучене майно, викрадене з квартири потерпілого ОСОБА_18

- Результати криміналістичної (дактилоскопічної) експертизи (т. 2 ар. 65-74) не містять інформації, що має значення для вирішення справи.

Аналізуючи покази обвинуваченої ОСОБА_11 щодо необізнаності відносно умислу ОСОБА_10 , суд знаходить їх такими, що протирічать встановленим обставинам справи, зокрема, протирічать викладеним у вироку показанням свідків, які не мають підстав для обмови обвинувачених, а також іншим дослідженим доказам. Суд вважає, що показання обвинуваченої у цій частині не відповідають дійсності та надані з метою підтримання версії сторони захисту про непричетність ОСОБА_11 до вчинених ОСОБА_10 діянь та про відсутність в її діях складу злочину розбою.

Твердження обвинуваченої ОСОБА_11 про відсутність у діях її та ОСОБА_10 попередньої змови на вчинення злочину є безпідставними. Домовленістю групи осіб про спільне вчинення злочину є узгодження об`єкта злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, яке може відбутися у будь-якій формі усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір.

Із матеріалів провадження видно, що дії ОСОБА_11 та ОСОБА_10 з самого початку були узгодженими та послідовними. Так, вони разом на автомобілі, належному ОСОБА_10 , за кермом якого був ОСОБА_10 , приїхали до будинку, в якому проживав потерпілий. Спільність умислу обвинувачених, спрямованого на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, підтверджено конклюдентними діями засуджених, адже вони діяли як співвиконавці. ОСОБА_10 застосовував до потерпілого насильство шляхом нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_11 у той же час заволодівала майном потерпілого, а після подолання опору потерпілого до неї приєднався ОСОБА_10 .

Із показань свідка ОСОБА_34 вбачається, що після вчинення злочину обвинувачені також продовжували діяти узгоджено: вони разом залишили місце події, обговорювали свою поведінку, а саме, що необхідно було зачинити вхідні двері. При цьому показання свідка у цій частині узгоджуються з іншими доказами, а саме, з результатами особистого обшуку ОСОБА_11 і криміналістичної експертизи щодо вилучення у обвинуваченої при затриманні ключа від квартири потерпілого.

Після вчинення злочинів і заволодіння майном потерпілого засуджені на автомобілі удвох втекли з місця вчиненого злочину. Тому суд, беззаперечно, поза розумним сумнівом, дійшов переконання про наявність єдиної спільної мети та узгодженості дій нападників, що свідчить про їхню попередню домовленість.

Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 14.05.2020 року (справа № 405/2648/18).

З цих же підстав суд вважає неспроможними доводи сторони захисту про необхідність зміни кваліфікації діянь ОСОБА_11 з ч. 4 ст. 187 КК України на ч. 1 ст. 396 КК України заздалегідь не обіцяне приховування особливо тяжкого злочину.

На підставі досліджених доказів суд прийшов до висновку, що умисними діями, які виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло та із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 вчинили розбій кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України.

Крім того ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_10 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на медичному психіатричному та наркологічному обліку не знаходиться. За колишнім місцем навчання в Одеській національній академії харчових технологій за період 1988-1993 років характеризується як такий, що не порушував дисципліну та добре навчався (т. 3 ар. 37). За місцем мешкання сусідами характеризується позитивно (т. 5 ар. 84).

ОСОБА_11 до кримінальної відповідальності притягується вперше, на медичному психіатричному та наркологічному обліку не перебуває. За місцем проживання сусідами характеризується позитивно (т. 3 ар. 64), заміжня, шлюб укладено 03.09.2019 (т. 6 ар. 125), має на утриманні дитину ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 6 ар. 127).

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинувачених відповідно до положень ст.ст. 66, 67 КК України, в ході судового розгляду встановлено не було.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує, що ОСОБА_10 вчинені тяжкий та особливо тяжкий злочини, а ОСОБА_11 особливо тяжкий злочин, особу винних, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, і вважає необхідним і достатнім для їх виправлення і попередження нових злочинів обрати покарання у виді позбавлення волі з призначенням додаткового покарання у виді конфіскації майна за ч. 4 ст. 187 КК України.

У строк відбутого обвинуваченими покарання необхідно зарахувати строк їх попереднього ув`язнення відповідно до положень ч.ч. 1, 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII) із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (т. 1 ар. 26-30, 38-41; т. 5 ар. 92), у тому числі з дня затримання кожного з них 26.11.2016 до зміни запобіжного заходу ОСОБА_11 30.08.2018, а ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили.

Потерпілим ОСОБА_20 (батьком загиблого ОСОБА_18 ) заявлено цивільний позов про стягнення з кожного з обвинувачених компенсації матеріальної та моральної шкоди в розмірі 500 000 грн., витрат на лікування 100000 грн., інших витрат 50000 грн. (складаються з вартості рентгенологічних досліджень і томографії, оплати послуг медичної сестри 48000 грн., переїзд цивільного позивача з дружиною з м. Донецька до м. Одеси для здійснення догляду за сином 4000 грн., щомісячної оренди квартири у м. Одесі 24400 грн., вартості викраденого майна 19000 грн., пошкодження меблів і одягу 4000 грн.), витрати на юридичну допомогу 2500 грн. (т. 3 ар. 52-54).

Обвинувачені заявлені до них позовні вимоги не визнали.

Судом встановлено, що кожен з обвинувачених винен у вчиненні відносно ОСОБА_18 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а ОСОБА_10 ще і у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

За змістом ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Як вбачається з досліджених в судовому засіданні доказів цивільний позивач ОСОБА_24 є батьком померлого ОСОБА_18 , тому є особою, що має право на компенсацію моральної шкоди, завданої його смертю.

Особою, що спричинила ОСОБА_18 тяжкі тілесні ушкодження, в результаті яких настала смерть потерпілого, є обвинувачений ОСОБА_10 , і саме він є особою, з якої має стягуватися моральна шкода, завдана смертю ОСОБА_18 .

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Оскільки обвинувачена ОСОБА_11 не визнавалася винною у завданні смерті потерпілому ОСОБА_18 , то відсутні підстави для стягнення з неї моральної шкоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої батькові потерпілого ОСОБА_18 внаслідок спричинення тяжких тілесних ушкоджень, в результаті яких настала смерть потерпілого, враховується глибина та тривалість моральних страждань, характер дій винної особи, а також те, що цивільний позивач зазнав моральних страждань, пов`язаних із доглядом за сином, який тривалий час перебував у лікарні і помер, не приходячи до свідомості, необхідністю докладати зусилля для організації свого подальшого життя без сина і без допомоги, якою він забезпечував батьків. За таких обставин відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_10 у розмірі, заявленому цивільним позивачем, відповідає вимогам розумності та справедливості і не може вважатися явно завищеною чи надмірною.

Перебування ОСОБА_18 на лікуванні в КУ «Міська клінічна лікарня № 1» у період з 25.11.2016 року, перелік проведених операцій, медичних досліджень та перелік медикаментів, придбаних родичами пацієнта, підтверджується довідкою, наданою КУ «Одеська міська клінічна лікарня № 1» (т. 3 ар. 121-122). Зазначеною довідкою, а також касовими і товарними чеками, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження (т. 2 ар. 81-107), підтверджуються затрати цивільного позивача на придбання ліків на суму 92302,25 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1195 ЦК України особа, яка завдала шкоду ушкодженням здоров`я, зобов`язана відшкодувати потерпілому витрати, викликані необхідністю придбання ліків.

Оскільки витрати потерпілого на придбання ліків на суму 92302,25 грн. документально підтверджені, вони підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_10 .

При розгляді цивільного позову в частині компенсації матеріальної шкоди за майно потерпілого ОСОБА_18 , яким заволоділи обвинувачені, суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України право пред`явлення цивільного позову до обвинуваченого має особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

В результаті розбійного нападу і заволодіння майном, що належало потерпілому ОСОБА_18 , майнової шкоди було завдано саме цьому потерпілому. Докази, що зазначене майно належало будь-якій іншій особі, у тому числі і цивільному позивачу ОСОБА_24 , суду надані не були. Тому суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_24 в частині компенсації вартості викраденого майна не підлягають задоволенню.

Витрати цивільного позивача на надання йому правової допомоги в сумі 2500 грн., а також інші зазначені ним у позові витрати документально підтверджені не були, тому також не підлягають стягненню.

Представником потерпілого (цивільного позивача) ОСОБА_24 адвокатом ОСОБА_17 заявлено клопотання про стягнення на користь потерпілого витрат на правову допомогу у розмірі 34000 грн. солідарно з обвинувачених.

На підтвердження цих обставин суду надані договір про надання правової допомоги від 10.12.2018, додаткова угода до договору з додатком про вартість послуг, акт приймання-передачі наданих послуг від 15.05.2020, документ, що свідчить про оплату витрат на правову допомогу квитанція від 15.05.2020 № 860910. Тобто, здійснені ОСОБА_20 витрати на правову допомогу документально підтверджені.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 118, ч. 2 ст. 120, ч. 1 ст. 124 КПК України процесуальні витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача несе потерпілий, цивільний позивач, а у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого за умови їх документального підтвердження.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
В судовому засіданні встановлено, що адвокат ОСОБА_17 згідно з договором про надання правової допомоги та розрахунку суми гонорару за надання правової допомоги визначив свої витрати у розмірі 34000 грн. Актом приймання-передачі послуг робіт за договором стверджено, що вказані послуги адвокатом надані, а потерпілим прийняті. Квитанцією стверджено, що за договором про надання правової допомоги 15.05.2020 адвокату сплачено 34000 грн.
Таким чином, наданими суду доказами доведено, що цивільним позивачем ОСОБА_20 понесено витрати на правову допомогу в розмірі 34000 грн., які підлягають стягненню з обвинувачених. Такий висновок суду узгоджується з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року (справа № 755/9215/15-ц).
Оскільки солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено, то зазначені витрати необхідно стягнути з обвинувачених у рівних долях, тобто по 17000 грн. з кожного.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинувачених ОСОБА_10 і ОСОБА_11 необхідно стягнути у рівних долях судові витрати на залучення експерта, які складають загальну суму 1804,18 грн., а саме: 703,68 грн. з кожного (т. 1 ар. 203), 1100,5 грн. (т. 2 ар. 75).

Арешт, накладений на майно, ухвалами слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 30.11.2016 року, підлягає скасуванню відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України (т. 1 ар. 45-48).

У відповідності до п. 9 ст. 100 КПК України з речовими доказами, які зберігаються органом досудового розслідування (т. 1 ар. 57-61), необхідно розпорядитись наступним чином: майно потерпілого ОСОБА_18 повернути ОСОБА_24 або його представнику, майно обвинувачених конфіскувати, майно, що не представляє цінності, - знищити.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України, призначивши покарання:

- за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк десять років;

- за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк дванадцять років із конфіскацією всього майна, що є його власністю, окрім житла.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань визначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років із конфіскацією всього майна, що є його власністю, окрім житла.

До набрання вироком законної сили залишити незмінним застосований до ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування ОСОБА_10 покарання обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

У строк відбутого ОСОБА_10 основного покарання у виді позбавлення волі зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 26.11.2016 року до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_11 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк десять років із конфіскацією всього майна, що є її власністю, окрім житла.

До набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування ОСОБА_11 покарання обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

У строк відбутого ОСОБА_11 основного покарання у виді позбавлення волі зарахувати строк її попереднього ув`язнення з 26.11.2016 року до 30.08.2018 року включно, а також з 19.02.2021 року до дня набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Заявлений ОСОБА_20 цивільний позов задовольнити частково і стягнути з ОСОБА_10 на його користь:

- компенсацію моральної шкоди в розмірі 500000 (п`ятсот тисяч) грн.;

- компенсацію матеріальної шкоди, спричиненої витратами на лікування в розмірі 92302 (дев`яносто дві тисячі триста дві) грн. 25 коп.
У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_24 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_24 компенсацію витрат на правову допомогу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_24 компенсацію витрат на правову допомогу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_10 судові витрати на залучення експертів в сумі 902 (дев`ятсот дві) грн. 09 коп.

Стягнути з ОСОБА_11 судові витрати на залучення експертів в сумі 902 (дев`ятсот дві) грн. 09 коп.

Скасувати арешт, накладений ухвалами слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 30.11.2016 року на речові докази мобільні телефони, акумуляторні батареї мобільних телефонів, карти пам`яті, цифровий фотоапарат, парфуми, одяг, сумку, будівельні хомути, ніж, дверний ключ, коробки від мобільних телефонів.

Речовими доказами, що зберігаються в Малиновському ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, розпорядитися наступним чином:

- мобільний телефон «Samsung GT S 5640» IMEI НОМЕР_4 , мобільний телефон «Samsung S 500» IMEI НОМЕР_5 IMEI НОМЕР_6 , мобільний телефон «Samsung J 700» IMEI НОМЕР_7 IMEI НОМЕР_8 , цифровий фотоапарат «Canon 5D Mark III», 6 флаконів з пробниками парфумів повернути потерпілому ОСОБА_24 або його представнику;

- мобільний телефон «Lenovo A 369i», мобільний телефон «Samsung SM-Y510», мобільний телефон «Samsung SM J 900F», мобільний телефон «Sony Ericsson», мобільний телефон «Samsung SG HD 900i», мобільний телефон «Nokia №80-1», мобільний телефон «Siemens», мобільний телефон «Samsung GT-E 1200i , мобільний телефон «I Phone 5», 2 мобільних телефони «Samsung», мобільний телефон «Nokia», мобільний телефон «Nokia 5300», куртку чоловічу, троє чоловічих джинсів, сумку з тканини конфіскувати як майно, яке є власністю ОСОБА_10 ;

- жіночій полушубок, мобільний телефон «Lenovo A 516» конфіскувати як майно, яке є власністю ОСОБА_11

- металевий дверний ключ, 2 коробки від мобільних телефонів знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою з дня вручення його копії.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3