Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/370/21
Провадження № 1-кп/376/134/2021
В И Р О К
Іменем України

"19" травня 2021 р. Сквирський районний суд Київської області
в складі: Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Сквира Київської області кримінальне провадження № 120 201 152 600 000 41 від 12.08.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Оріховець Сквирського району Київської області, громадянина України, зареєстрованого АДРЕСА_1 , фактично проживаючого АДРЕСА_2 , з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України,

Встановив:

На початку липня 2020 року, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: в приміщенні вказаної квартири, на ґрунті неприязних відносин вчинив сварку із ОСОБА_6 , яка також перебувала у вищевказаній квартирі.

Під час сварки, у ОСОБА_4 виник умисел на нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 .. У подальшому, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, діючи умисно, маючи на меті нанесення тілесних ушкоджень, наніс останній один удар в область тулуба та шість ударів в область нижніх кінцівок, а саме: гомілок та п`ят, чим заподіяв ОСОБА_6 тілесні ушкодження.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 потерпіла ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження, а саме: переломи 9 ребра справа, закриті переломи правої великої гомілкової кістки, правої малої гомілкової кістки, лівої великої гомілкової кістки, лівої малої гомілкової кістки в нижньому відділі, перелом лівої п`яткової кістки, які згідно висновку судово-медичного експерта № 777/Д від 25.11.2020 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Під час досудового розслідування 27.01.2021 року між прокурором ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості.

Така угода відповідає вимогам ст. ст. 469, 472 КПК України. Угода про визнання винуватості, містить положення про те, що сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 122 ч. 1 КК України, обвинувачений беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України, узгоджують вид покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнивши від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 1 рік з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Сторони розуміють наслідки вимог ст. 394, 424 КПК України та наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст. 476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом. (ст. 389-1 КК України).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 підтвердили добровільність укладення угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, просили її затвердити і призначити узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обвинуваченому зрозумілі, він визнає вину в повному обсязі.
Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.
Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, надала письмову заяву, в якій просить суд розглянути справу у її відсутність, призначити обвинуваченому покарання визначене чинним законодавством України.
Також, потерпіла ОСОБА_6 надала до суду заяву, в якій надає згоду прокурору у кримінальному провадженні на укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_4 , що відповідає вимогам ч. 4 ст. 469 КПК України.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового провадження про можливість затвердження угоди, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 Кримінального процесуального кодексу України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України, а саме: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, що відповідно до вимог ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст. 473, 474 КПК України.

Поясненнями сторін угоди встановлено, що вони уклали угоду про визнання винуватості добровільно, без примусу, тиску, погроз.

Суд встановив, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та на її основі може бути ухвалений вирок, умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. Крім того, суд бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення та характеристиці особи обвинуваченого, який раніше не судимий, щиро кається.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставин, що обтяжує покарання обвинуваченому судом не встановлено.
За таких обставин, суд вважає за необхідне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Сквирського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 .

Враховуючи викладене, з метою попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку про доцільність та достатність призначення останньому покарання, необхідного для його виправлення у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнивши від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 1 рік.
Враховуючи принцип індивідуалізації покарання, суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Одночасно суд визнає за необхідне покласти на ОСОБА_4 обов`язки передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, підстав для його застосування до набрання вироком законної сили судом не встановлено.
Цивільний позов у справі не заявлений.
Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 65, 66, 67, 75, 76 КК України, ст. ст. , 314, 368-371, 373, 374, 376, 392-395, 468, 469, 470, 472, 473, 474, 475, 476 КПК України, суд

Ухвалив:

Затвердити угоду, укладену 27.01.2021 року між прокурором Сквирського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 про визнання винуватості, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України в кримінальному провадженні № 0000041, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 12.08.2020 року.
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 122 ч. 1 КК України і призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді двох років позбавлення волі.
Застосувати до ОСОБА_4 ст. 75 КК України і звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На вирок може бути подана апеляційна скарга обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Сквирський районний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, а в разі її подання - після прийняття рішення апеляційним судом Київської області.
Копію вироку після його проголошення вручити учасникам процесу.

Суддя ОСОБА_1