Справа № 199/2418/21
ВИРОК
іменем України
29 червня 2021 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000030 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.01.2021 року, у відношенні обвинуваченого:

ОСОБА_3 , який народився у 1989 році серпня місяця 12 дня у місті Дніпрі, громадянина України, українця, офіційно працевлаштованого в ТОВ «Ласунка» на посаді вантажника, із повною загальною середньою освітою, одруженого, маючого на утримані малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактичного проживаючого, у будинку АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст.122 КК України,

учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5
потерпілий ОСОБА_6
представники потерпілого ОСОБА_7 та ОСОБА_8
обвинувачений ОСОБА_3
захисник ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом визнано доведеним, що 21.11.2020 приблизно о 19 годині 35 хвилин ОСОБА_3 , перебував за місцем свого мешкання на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , де спілкувався зі своїм батьком ОСОБА_10 . Під час вказаної розмови, ОСОБА_3 побачив свого сусіда ОСОБА_6 , який знаходився поблизу власного місця мешкання за адресою: АДРЕСА_2 .

В цей час, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Так, 21.11.2020 близько 19 години 37 хвилин, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , вийшов на вулицю Житомирську зі свого домоволодіння, та наблизившись до ОСОБА_6 , почав висловлюватись нецензурною лайкою в бік останнього. Потім, ОСОБА_3 перебуваючи на відстані витягнутої руки, діючи умисно, стоячи в безпосередній близькості від потерпілого, обличчям до ОСОБА_6 кулаком своєї правої руки наніс один удар з права на ліво в область скроневої кістки з лівої сторони, від якого, потерпілий ОСОБА_6 не втримав рівновагу та позадкував назад.

Далі, продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ОСОБА_3 обома руками, схопив потерпілого за комір куртки одягненої на ньому та натягнув її на голову, чим обмежив вільну рухомість потерпілого. Після чого, ОСОБА_3 , своєю лівою ногою наніс не менше трьох послідовних ударів в область правого колінного суглобу з зовнішньої сторони.

Від вказаних ударів, потерпілий ОСОБА_6 відчув різкий біль в області правого колінного суглобу та з висоти власного зросту впав спиною на землю.

Дочекавшись, поки ОСОБА_6 підведеться на ноги, ОСОБА_3 , не зупиняючись на досягнутому, своєю правою рукою схопив потерпілого за праву руку та своєю правою ногою наніс ще не менше трьох ударів в області правого колінного суглобу з внутрішньої сторони, від чого потерпілий знову відчув різкий біль в області правого колінного суглобу та з висоти власного зросту впав спиною на землю, при цьому поваливши ОСОБА_3 на себе.

Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_3 знаходячись в положенні зверху потерпілого, наніс не менше чотирьох ударів обома руками в область голови ОСОБА_6 з обох сторін.

Внаслідок своїх умисних дій, ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_6 , тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, саден та внутрішніх крововиливів на обличчі які за своїм характером відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я; забію правого колінного суглобу, що ускладнився з розвитком гемартрозу, які відносяться за своїм характером до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості, що зумовлює тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).

Умисні дії ОСОБА_3 , що виразилися в умисному спричиненні середньої тяжкості тілесних ушкоджень, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 122 КК України.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 у суді. Як пояснив ОСОБА_3 суду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, він визнає повністю і у вчиненому кається. Не оспорюючи фактичні обставини справи обвинувачений, підтвердив обставини про час і місце вчиненого ним кримінального правопорушення. ОСОБА_3 пояснив, що він дійсно 21.11.2020 приблизно о 19 годині 30 хвилин, перебував за місцем свого мешкання на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 де спілкувався зі своїм батьком, потім він побачив свого сусіда ОСОБА_6 , між ними трапилася словесна перепалка, після чого він його побив, при цьому наніс потерпілому ОСОБА_6 не менше трьох ударів в область правого колінного суглобу та не менше чотирьох ударів обома руками в область голови ОСОБА_6 з обох сторін. Крім вказаного, як пояснив обвинувачений, його по голові била ОСОБА_11 .

При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 , позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальних та моральних збитків визнав у повному обсязі, частково сплативши потерпілому 2500. грн. Разом з тим, прохав суд суворо його не карати, врахувати щиросердне каяття.

Потерпілий ОСОБА_6 показав суду, що обвинувачений ОСОБА_3 його сусід. Так, 21 листопада 2020 року близько 19.00 години він знаходився у гаражі за місцем свого мешкання, ремонтував бензопилу, машину з гаражу вигнав заздалегідь щоб вона йому не заважала та залишив біля двору. В процесі ремонту бензопили він почув декілька гучних звуків та сигналізацію від свого авто. Вийшовши на вулицю нікого там не помітив, метрів за 50 від авто грали діти, та повідомили, що ОСОБА_12 з чогось стріляв та вони сховалися. Видимих ушкоджень на машині не було. У цей час вийшла матір, щоб дізнатися що відбувалося, він її розповів. Приблизно через 5 хвилин вийшов батько ОСОБА_13 , він підійшов до нього і запитав, що відбувається з ОСОБА_14 . ОСОБА_15 відповів що увесь цей час ОСОБА_16 перебував у дворі з ним, за що він вибачився перед ним, та сказав що буде розбиратися. Потім підійшла його жінка, запитала, що то трапилось і повідомила, що коли була у подруги, та вийшла з хати то чула, що зі сторони подвір`я сім`ї ОСОБА_17 щось стріляє. Він розповів дружині, що відбувалося з машиною. Після того він побачив сусіда ОСОБА_18 у якого на будинку були встановлені камери відеоспостереження, прохав у нього взяти камери, але вони не працювали. Далі вийшов інший сусід ОСОБА_19 , вони поспілкувалися за дану ситуацію та згодом розійшлися. Він разом із дружиною ОСОБА_11 , залишилися біля машини її оглядати. У цей час він помітив, як до нього наближається ОСОБА_12 та виражається нецензурною лайкою. Коли останній підійшов то наніс йому удар правою рукою по голові зліва, він почав відходити, а ОСОБА_3 почав його тягнути за куртку, яка заповзла йому на голову, та продовжував завдавати удари по голові, потім почав бити лівою ногою по правому суглобу від чого у нього підкосилася нога і він впав на спину, потягнувши за собою ОСОБА_3 , який впав на нього. У цей час куртка заблокував йому руки та очі, він нічого не бачив. ОСОБА_3 продовжував наносити йому удари. Коли він виплутався з куртки , то побачив, що стоїть ОСОБА_20 , а його дружина ОСОБА_11 , лежить під гаражем на землі. Він підвівся і сказав, щоб ОСОБА_15 забирав ОСОБА_21 і вони йшли геть, та подумав, що все минуло та повернувся до нього спиною. У цей час ОСОБА_16 знову почав голосно кричати у його бік, повернувшись він побачив, як ОСОБА_3 летить на нього з прямою ногою в область грудей. Від чого він на мить втратив свідомість та від отриманого удару, відлетів об стіну гаражу. Коли приходив до тями, побачив, як ОСОБА_3 б`є його жінку ногою, та вона падає на землю. Він намагався підвестися щоби захистити дружину, у цей момент його за ліву руку хапає його батько ОСОБА_20 , щоби завадити себе захищати, а ОСОБА_16 бив по ногам, від чого він знову не втримався та впав, вдарившись тім`яною частиною голови об землю, через що йому стало зле. Коли він впав в третій раз, його почали душити за шию, він почув крики своєї дружини про допомогу. У цей час підійшов сусід та почав викликати поліцію, які приїхали через 5 хвилин, почали задавати йому питання, та зрозуміли, що він не в змозі відповідати, викликали швидку допомогу. У лікарні він пройшов усі огляди та лікування, було виявлено гемартроз колінного суглобу, але наслідки від побиття залишилися, не можна напружувати ногу, на роботі його перевели на меншу напругу, навіть хотіли звільняти. Від сім`ї ОСОБА_3 не було жодних кроків на примирення.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що 21.11.2020, у вечері знаходилась у сусідки, потім пішла додому. На дворі стояли ОСОБА_22 , ОСОБА_23 і її чоловік - ОСОБА_6 . Останній їй розповів, що підходив батько ОСОБА_24 , вони поговорили, та розійшлись. Вона з чоловіком затрималися біля машини, обдивлялись її, у цей час звідкілясь вискочив ОСОБА_12 , підбіг до них, почав нецензурно лаятися та відразу розпочав бити її чоловіка руками в голову, від чого ОСОБА_6 впав на підлогу. Вона намагалася ОСОБА_3 відтягти, однак батько ОСОБА_25 її вдарив кулаком у плече і вона теж впала на землю, та не могла підвестися, так як сам ОСОБА_16 почав її бити ногою. Бійка тривала приблизно 15 хвилин, коли її чоловік підвівся то ОСОБА_3 натягнув йому куртку на голову та руки і продовжив бити від чого він знову впав на підлогу, ударів було багато, як руками так і ногами. Коли все закінчилось у чоловіка дуже боліла голова і ноги, потім приїхали поліцейські, а за ними швидка допомога. Як наголосила свідок ОСОБА_11 у неї теж були тілесні ушкодження, які їй спричинили ОСОБА_3 та його батько, однак побоїв вона не знімала, оскільки хвилювалась за чоловіка у якого були значно важчі тілесні ушкодження. Крім того, свідок вказала, що ніяких тілесних ушкоджень ОСОБА_3 вона не наносила.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_23 суду пояснив, що 21.11.2020 він вийшов зі свого дому на вулицю і побачив, як стоять ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_22 . ОСОБА_6 розповідав, що діти бігали на вулиці, йшов ОСОБА_12 та з чогось стріляв, внаслідок чого на його авто запрацювала сигналізація, діти підбігли та розповіли, що то був саме ОСОБА_3 . Повертаючись до дому він побачив, як останній вийшов зі свого двору та іде у бік подружжя ОСОБА_26 . Між ними почалася розмова, та раптово ОСОБА_12 почав бити ОСОБА_6 по голові від чого той впав на землю, де продовжили битися вже на землі. У цей час підійшов батько ОСОБА_25 і відтягував сина, при цьому ОСОБА_3 було мало і він хотів знову битися. Ударів потерпілому ОСОБА_6 обвинувачений ОСОБА_3 завдавав багато, як стоячи так і тоді коли потерпілий лежав на землі. ОСОБА_3 натягував куртку на голову ОСОБА_6 , а також на льоту вдарив ногою ОСОБА_6 в область грудей.
Крім вказаного, свідок вказав, що він бачив, як із землі підіймалась ОСОБА_11 , але хто саме її бив -він не бачив, так як відволікався на телефон і викликав поліцію. Саму подію він спостерігав на відстані приблизно 45 метрів, та не бачив аби ОСОБА_11 била лопатою ОСОБА_3 .
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , який є батьком обвинуваченого ОСОБА_3 , суду пояснив, що 21.11.2020 відбувалась ситуація, пов`язана з машиною ОСОБА_6 . Почалась бійка між його сином та подружжям ОСОБА_26 . Коли він вийшов на вулицю покурити відразу побачив, як ОСОБА_11 била лопатою його сина по спині, адже вони на землі боролися. Після чого вона відійшла та викинула лопату через паркан та продовжила нецензурно лаятися. У цей момент він підбіг та взяв свого сина за руки і відтягнув, ОСОБА_3 був у дуже розлюченому стані, на голові та спині у нього були синці. З приводу чого розпочалась бійка йому відомо не було. Разом з тим, свідок додав, що за подією спостерігав на відстані приблизно 100 метрів, видимість була помірна, особисто він ОСОБА_11 жодних тілесних ушкоджень він не завдавав.

Крім вказаного, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами.

Так, відповідно до заяви від 12.01.2021 року потерпілий ОСОБА_6 звернувся до правоохоронних органів, для вжиття заходів до його сусіда ОСОБА_3 , який 21 листопада 2020 року спричинив йому тілесні ушкодження.
За результатами висновку експерта від 23.11.2020 № 3213 за яким: у потерпілого ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: внутрішньо-шкіряного крововиливу на обличчі, що спричинені від дії тупого твердого предмету, чи удару об такий, можливо в термін, на який вказує обстежений. Також за даними наданої медичної документації у нього клінічно встановлений діагноз: «Закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку». Виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді саден та крововиливів на обличчі та клінічно встановленого діагнозу «Закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку». На підставі: п.4.13.4 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.06.1995р. № 6. Також за даними наданої медичної документації на підставі скарг у нього клінічно встановлений діагноз «Забій грудної клітини, забій правого колінного суглобу», але об`єктивними даними не підтверджений ( ренгенологічно, наявністю видимих ушкоджень), тому у рахунок по ступеню тяжкості не враховується. На підставі: «п.4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року народження.

За результатами висновку експерта від 23.11.2020 № 3213 за яким: 1) у потерпілого ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку,саден та внутрішнього-шкіряних крововиливів на обличчі, забію правого колінного суглобу, що ускладнився з розвитком гемартрозу, що спричинені від дії тупого твердого предмету, чи удару об такий, можливо в термін, на який вказує обстежений. 2) За своїм характером виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, саден та внутрішньо-шкіряних крововиливів на обличчі відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні ( 21 день ). На підставі пункту 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. № 6. 3) За своїм характером виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді забію правого колінного суглобу, що ускладнився з розвитком гемартрозу відносяться до СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні ( більш, як 21 день), на підставі пункту 2.2.2 «Правил судового медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року, № 6. 4) Також за даними наданої медичної документації на підставі скарг у нього клінічно встановлений діагноз: «Забій грудної клітини», але об`єктивними даними не підтверджений ( ренгенологічно, наявністю видимих ушкоджень), тому у рахунок по ступеню тяжкості не враховується. На підставі: «п. 4.6. «Правил судового медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року, № 6.

За результатами висновку експерта від 23.11.2020 № 3213 за яким: у потерпілого ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, 3-х саден в тім`яній області ліворуч, 9-ть саден в лобній області по центру ліворуч та праворуч, 1-го садна в проекції правої надбрівної дуги, 3-х внутрішньо-шкіряного крововилива на спинці носу, забію правого колінного суглобу, що ускладнився розвитком гемартрозу. Також за даними наданої медичної документації на підставі скарг у нього клінічно встановлений діагноз «Забій грудної клітини», але об`єктивними даними не підтверджений (рентгенологічно, наявністю видимих ушкоджень), тому у рахунок по ступеню тяжкості не враховується. На підставі: «п. 4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. № 6. Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень можливо вказати, що вони спричинені від дії тупого (тупих_ твердого ( твердих ) предмету ( предметів ) чи удару об такий ( такі ), індивідуальні особливості травмую чого предмету ( предметів ) на характері тілесних ушкоджень не відобразилися. Виявлені тілесні ушкодження спричинені від не менш як 4-х механічних дій. Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони спричинені в короткий проміжок часу, послідовність їх нанесення встановити не представляється можливим. Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони спричинені незадовго до звернення за медичною допомогою в КНП « МКЛ № 6» ДМР ( 21.11.2020 року), тобто і в термін на який вказує обстежений. За своїм характером виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, саден та внутрішньо-шкіряних крововиливів на обличчі відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні ( 21 день ). На підставі пункту 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. № 6. За своїм характером виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді забію правого колінного суглобу, що ускладнився з розвитком гемартрозу відносяться до СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні ( більш, як 21 день), на підставі пункту 2.2.2 «Правил судового медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року, № 6. Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних, розташування їх по різним поверхням та анатомічним лініям тіла, можливо вказати, що вони не характерні для утворення при падінні з висоти власного зросту на землю або іншу поверхню з аналогічними властивостями. Виявлені тілесні ушкодження знаходяться в анатомічно доступних ділянках для спричинення власноруч.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 22.01.2021 року та фото таблицею до нього, за участі двох понятих, та потерпілого ОСОБА_6 , останній відтворив, механізм спричинення йому ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, що мало місце 21.11.2020 близько 19.40 у АДРЕСА_1 ;

За результатами висновку експерта від 01.02.2021 № 243е у потерпілого ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, 3-х саден в тім`яній області ліворуч, 9-ть саден в лобній області по центру ліворуч та праворуч, 1-го садна в проекції правої надбрівної дуги, 3-х внутрішньо-шкіряного крововилива на спинці носу, забію правого колінного суглобу, що ускладнився розвитком гемартрозу. Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень можливо вказати, що вони не суперечать механізму їх утворення на який вказує ОСОБА_6 в ході проведення слідчого експерименту за його участю від 22.01.2021 року.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 11.03.2021 року та фото таблицею до нього, за участі двох понятих, та свідка ОСОБА_11 , остання відтворила механізм спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень її чоловікові ОСОБА_6 , що мало місце 21.11.2020 близько 19.40 у АДРЕСА_1 ;

За результатами висновку експерта від 18.03.2021 № 640е у потерпілого ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, 3-х саден в тім`яній області ліворуч, 9-ть саден в лобній області по центру ліворуч та праворуч, 1-го садна в проекції правої надбрівної дуги, 3-х внутрішньо-шкіряних крововиливів на спинці носу, забію правого колінного суглобу, що ускладнився розвитком гемартрозу. Локалізація та характер виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень на обличчі ліворуч та в області правого колінного суглобу, механізм її спричинення встановлений при проведенні судово-медичної експертизи, не суперечать механізму, локалізації та характеру на які вказує свідок ОСОБА_11 в ході проведення слідчого експерименту за її участі.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 11.03.2021 року та фото таблицею до нього, за участі двох понятих, та свідка ОСОБА_23 , останній відтворив механізм спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , що мало місце 21.11.2020 близько 20.00 у АДРЕСА_1 ;

За результатами висновку експерта від 18.03.2021 № 641е у потерпілого ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, 3-х саден в тім`яній області ліворуч, 9-ть саден в лобній області по центру ліворуч та праворуч, 1-го садна в проекції правої надбрівної дуги, 3-х внутрішньо-шкіряних крововиливів на спинці носу, забію правого колінного суглобу, що ускладнився розвитком гемартрозу. Локалізація та характер виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень на обличчі ліворуч та в області правого колінного суглобу, механізм їх спричинення встановлений при проведенні судово-медичної експертизи, не суперечать механізму, локалізації та характеру на які вказує свідок ОСОБА_23 в ході проведення слідчого експерименту за його участі.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст.94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

За таких обставин вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні.
При цьому, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_3 , в частині начебто спричинення йому саме свідком ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, суд з огляду на вимоги ч. 3 ст. 337 КПК України, підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення, саме у даному кримінальному провадженні, суд не вбачає.

3.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, як такі що виразилися в умисному спричиненні середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

4.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Суд не відносить до обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 його каяття та часткове відшкодування матеріальної шкоди, оскільки його каяття і часткове відшкодування спричиненої шкоди висловлене вже після викриття його злочинних дій у судовому засданні, та продиктоване бажанням пом`якшити персональну відповідальність за скоєне, а в свою чергу щире каяття, характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Однак вказане у суб`єктивному ставленні обвинуваченого до вчиненого ним злочину відсутнє, ОСОБА_3 розумів протиправність своїх дій та їх наслідки, проте свою провину визнав у суді наприкінці судового розгляду справи, після допиту, як потерпілого так і усіх свідків, що були очевидцями події .

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

5.Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, який скоєно умисно і відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочину невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який свою вину визнав, офіційно працевлаштований, за місцем проживання характеризується посередньо не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра, має на утримані малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України, позицію потерпілого та його представників, які погодилися із видом покарання запропонованим прокурором, обвинувачений та його захисник прохали суд суворо не карати, також суд враховує відсутність обставин що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про його особу, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст. 122 КК України.

Оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Разом із наведеним, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 , без реального відбування покарання та прийшов до висновку про звільнення від відбування покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України та із покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України. Оскільки іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

6.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Так, у межах даного кримінального провадження потерпілим ОСОБА_6 було подано цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 5519,59 гривень та моральної шкоди у розмірі 25 000.00 гривень. внаслідок вчинення кримінального правопорушення
Обґрунтовуючи свої вимоги стосовно стягнення моральної шкоди в сумі 25 000.00 гривень. потерпілий ОСОБА_6 вказує, що злочинним діянням ОСОБА_3 були спричинені негативні зміни у його житті: лікування, негативні переживання та спогади, тривога, емоційні реакції при згадуванні, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасова відірваність від активного соціального життя, емоційна напруга.

Так, при вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, суд виходить з наступного.
Частиною 5 статті 128 КПК України визначено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку із цивільним позовом, КПК не врегульовані, до них застосовується норми ЦПК.
Згідно з ч. 1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Крім вказаного, згідно з положеннями ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Зважаючи на викладене, цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 в частині відшкодування матеріальної шкоди в сумі 5519.59 гривень підлягає частковому задоволенню, з врахуванням добровільного відшкодування обвинуваченим на користь потерпілого 2500.00 гривень.
Наведені позивачем у його позові витрати повністю підтверджують долученими до нього доказами у виді чеків, банківських квитанцій, тощо. Тому, на відшкодування матеріальної шкоди належить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 - 3019.59 гривень.
З приводу позовних вимог про стягнення моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушення, то суд вважає, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 на суму 25 000 гривень підлягає повному задоволенню, виходячи з наступних обґрунтувань.
Згідно з положеннями ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
По справі встановлено, що потерпілому ОСОБА_6 , злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_3 заподіяно моральні страждання, які полягають в тому, що потерпілий переніс значний фізичний біль, тривалий час лікувався і надалі продовжує відчувати певний дискомфорт пов`язаний із отриманими травмами, пережив емоційний стрес, страх за своє здоров`я та життя, страх за втрату роботи.
Виходячи з обставин даного кримінального провадження, судом встановлено, що потерпілий дійсно отримав тілесні ушкодження середньої ступеню тяжкості, у зв`язку з чим переніс значний дискомфорт, переживав емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє здоров`я та життя, страх за втрату роботи та інші негативні наслідки, а отже сума у 25 000.00 гривень відповідатиме понесеним потерпілим характеру і обсягу моральних та фізичних страждань, та буде справедливою по відношенню до нього.
Тому, суд враховуючи роз`яснення, що викладені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», вважає суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 25 000 гривень - пропорційною та такою, що відповідатиме обставинам зазначеним раніше.
Крім вказаного, судом враховується і той факт, що особисто ОСОБА_3 , визнав позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 у повному обсязі, та частково, добровільно відшкодував спричинену шкоду в сумі 2500.00 гривень.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 не обирався.
Речові докази по справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної, моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 на відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення 3019.59 гривень, на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення 25 000.00 гривень.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_27 -Почтовик

29.06.2021