УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" березня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000089 від 30 травня 2018 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новокузнецьк Російської Федерації, українця, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, працюючого генеральним директором ПАТ «Завод Маяк», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.175 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисника ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

Згідно обвинувального акту, наказом Державного концерну «Укроборонпром» №224 від 18.10.2012 року управління товариством здійснюють Вищий орган Товариства Загальні збори Товариства, Наглядова рада Товариства, Виконавчий орган Товариства - Правління Товариства, ревізійна комісія.

Згідно з п.8.50 Статуту ПАТ «Завод «Маяк» голова виконавчого органу - Голова правління - Генеральний директор Товариства обирається (призначається) Вищим органом Товариства у порядку, передбаченому Статутом, положеннями про Виконавчий орган Товариства.

Крім того, відповідно до п. 8.65. Голова Виконавчого органу Товариства здійснює керівництво Товариством.

Так, згідно з наказом Державного концерну «Укроборонпром» №27 від 21.03.2018 року, ОСОБА_3 призначено на посаду генерального директора ПАТ «Завод «Маяк» та з ним укладено контракт № 29 від 21.03.2018 року.

Відповідно до п. 2.2.2. контракту № 29 від 21.03.2018, укладеного між Генеральним директором Державного концерну «Укроборонпром» ОСОБА_13 та ОСОБА_3 , останній наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, на підставі чого на нього, серед іншого, покладаються наступні обов`язки:

- організовувати матеріально-технічне забезпечення діяльності Товариства;

- забезпечувати Товариство кваліфікованими кадрами;

- створювати для працівників нормальні, безпечні і сприятливі умови для роботи в Товаристві.

Крім того, відповідно до п. 2.2.3. контракту № 29 від 21.03.2018 року, укладеного між Генеральним директором Державного концерну «Укроборонпром» ОСОБА_13 та ОСОБА_3 , останній, серед іншого, зобов`язаний забезпечувати:

- виконання програм соціального розвитку трудового колективу Товариства;

- недопущення в Товаристві заборгованості із виплати заробітної плати та інших грошових виплат працівникам.

Таким чином, ОСОБА_3 , працюючи на посаді голови правління - генерального директора ПАТ «Завод «Маяк», відповідно до Статуту ПАТ «Завод «Маяк», затвердженого Наказом Державного концерну «Укроборонпром» № 224 від 18.10.2012 року, контракту № 29 від 21.03.2018 року здійснює поточне управління ПАТ «Завод «Маяк».

Згідно з ч. 3 ст.15 Закону України «Про оплату праці», оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку, всі інші платежі здійснюються після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Крім того, ч. 5 ст. 24 цього ж закону встановлює, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Однак, ОСОБА_3 , в порушення вимог ч. 3 ст.15 Закону України «Про оплату праці», перебуваючи за місцем реєстрації підприємства, за адресою: м. Київ, проси. Степана Бандери, 8, маючи умисел на безпідставну невиплату заробітної плати працівникам очолюваного ним підприємства, достовірно знаючи про наявність у підприємства заборгованості із виплати заробітної плати, маючі грошові кошти на рахунках підприємства та реальну можливість їх виплатити з метою погасити заборгованість із виплати заробітної плати, в порушення ст.43 Конституції України, ст. 97 ч. 5 Кодексу законів про працю України. ч.3 ст.15 Закону України «Про оплату праці», діючи умисно, не вжив заходів, спрямованих на погашення перед працівниками підприємства заборгованості з виплати заробітної плати, а перераховував грошові кошти на виробничі потреби та здійснив інші платежі, які не є першочерговими.

Неодноразові та систематичні порушення трудового законодавства з боку голови правління - генерального директора ПАТ «Завод «Маяк» ОСОБА_3 , виявлені при проведенні працівниками Головного управління Держпраці у Київській області інспекційного відвідування ПАТ «Завод «Маяк», яке використовує найману праці, а саме те, що в порушення вимог ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» та ч.1 ст.115 КЗпП України, якими передбачено виплату заробітної плати працівникам не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, заробітна плата працівникам ПАТ «Завод «Маяк» своєчасно не виплачувалась, внаслідок чого перед 380 працівниками ПАТ «Завод «Маяк» утворилась заборгованість в сумі 11 610 828,69 грн. за період з 21.03.2018 року по 25.09.2018 року, а саме перед: ОСОБА_14 ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_5 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ОСОБА_23 , ОСОБА_6 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 ОСОБА_3 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 , ОСОБА_88 , ОСОБА_89 , ОСОБА_90 , ОСОБА_91 , ОСОБА_92 , ОСОБА_93 , ОСОБА_94 , ОСОБА_95 , ОСОБА_96 , ОСОБА_97 , ОСОБА_98 , ОСОБА_99 , ОСОБА_100 , ОСОБА_101 , ОСОБА_102 , ОСОБА_103 , ОСОБА_104 , ОСОБА_105 , ОСОБА_106 , ОСОБА_107 , ОСОБА_108 , ОСОБА_109 , ОСОБА_110 , ОСОБА_111 , ОСОБА_112 , ОСОБА_113 , ОСОБА_114 , ОСОБА_115 , ОСОБА_116 , ОСОБА_117 , ОСОБА_118 , ОСОБА_119 ОСОБА_120 , ОСОБА_121 , ОСОБА_122 , ОСОБА_123 , ОСОБА_124 , ОСОБА_125 , ОСОБА_126 , ОСОБА_127 , ОСОБА_128 , ОСОБА_129 , ОСОБА_130 , ОСОБА_131 , ОСОБА_132 , ОСОБА_133 , ОСОБА_134 , ОСОБА_135 , ОСОБА_136 , ОСОБА_137 , ОСОБА_138 , ОСОБА_139 , ОСОБА_140 , ОСОБА_141 , ОСОБА_142 , ОСОБА_143 , ОСОБА_144 , ОСОБА_145 , ОСОБА_146 , ОСОБА_147 , ОСОБА_148 ОСОБА_149 , ОСОБА_150 ОСОБА_151 , ОСОБА_152 , ОСОБА_153 , ОСОБА_154 , ОСОБА_155 , ОСОБА_156 , ОСОБА_157 , ОСОБА_158 , ОСОБА_159 , ОСОБА_160 , ОСОБА_161 , ОСОБА_162 , ОСОБА_163 , ОСОБА_164 , ОСОБА_165 , ОСОБА_166 , ОСОБА_167 , ОСОБА_168 , ОСОБА_169 , ОСОБА_170 , ОСОБА_171 , ОСОБА_172 , ОСОБА_173 , ОСОБА_174 , ОСОБА_175 , ОСОБА_176 , ОСОБА_177 , ОСОБА_178 , ОСОБА_179 , ОСОБА_180 ОСОБА_181 , ОСОБА_182 , ОСОБА_183 , ОСОБА_184 , ОСОБА_185 ОСОБА_186 , ОСОБА_187 , ОСОБА_188 , ОСОБА_189 , ОСОБА_190 , ОСОБА_191 , ОСОБА_192 ОСОБА_193 , ОСОБА_194 , ОСОБА_195 , ОСОБА_196 , ОСОБА_197 , ОСОБА_198 , ОСОБА_199 , ОСОБА_200 , ОСОБА_201 , ОСОБА_202 , ОСОБА_203 , ОСОБА_204 , ОСОБА_205 , ОСОБА_206 , ОСОБА_207 , ОСОБА_208 .. ОСОБА_209 , ОСОБА_210 , ОСОБА_211 , ОСОБА_212 , ОСОБА_213 , ОСОБА_214 , ОСОБА_215 , ОСОБА_216 , ОСОБА_217 , ОСОБА_218 , ОСОБА_219 , ОСОБА_220 , ОСОБА_221 , ОСОБА_222 , ОСОБА_223 , ОСОБА_224 , ОСОБА_225 , ОСОБА_226 ОСОБА_227 , ОСОБА_228 , ОСОБА_229 , ОСОБА_230 , ОСОБА_231 , ОСОБА_232 , ОСОБА_233 , ОСОБА_234 , ОСОБА_235 , ОСОБА_236 , ОСОБА_237 , ОСОБА_238 , ОСОБА_239 , ОСОБА_240 , ОСОБА_241 , ОСОБА_242 , ОСОБА_243 , ОСОБА_244 , ОСОБА_245 , ОСОБА_246 , ОСОБА_247 , ОСОБА_248 , ОСОБА_249 , ОСОБА_250 , ОСОБА_251 , ОСОБА_252 , ОСОБА_253 , ОСОБА_254 , ОСОБА_255 , ОСОБА_256 , ОСОБА_257 , ОСОБА_258 , ОСОБА_259 ОСОБА_260 , ОСОБА_261 , ОСОБА_262 , ОСОБА_263 , ОСОБА_264 ОСОБА_265 , ОСОБА_266 , ОСОБА_267 , ОСОБА_268 , ОСОБА_269 , ОСОБА_270 , ОСОБА_271 , ОСОБА_272 , ОСОБА_273 , ОСОБА_274 , ОСОБА_274 , ОСОБА_275 , ОСОБА_276 , ОСОБА_277 , ОСОБА_278 , ОСОБА_279 , ОСОБА_280 , ОСОБА_281 , ОСОБА_282 , ОСОБА_283 , ОСОБА_284 , ОСОБА_285 , ОСОБА_286 , ОСОБА_287 , ОСОБА_288 , ОСОБА_289 ОСОБА_290 , ОСОБА_291 , ОСОБА_292 , ОСОБА_293 , ОСОБА_294 , ОСОБА_295 , ОСОБА_296 , ОСОБА_297 , ОСОБА_298 , ОСОБА_299 , ОСОБА_300 , ОСОБА_301 , ОСОБА_302 , ОСОБА_303 , ОСОБА_304 , ОСОБА_305 , ОСОБА_306 , ОСОБА_307 , ОСОБА_308 , ОСОБА_309 , ОСОБА_310 , ОСОБА_311 , ОСОБА_312 , ОСОБА_10 , ОСОБА_313 , ОСОБА_314 , ОСОБА_315 , ОСОБА_316 , ОСОБА_317 , ОСОБА_318 , ОСОБА_319 , ОСОБА_320 , ОСОБА_321 , ОСОБА_322 , ОСОБА_323 , ОСОБА_324 , ОСОБА_325 , ОСОБА_326 , ОСОБА_327 , ОСОБА_328 , ОСОБА_329 , ОСОБА_330 , ОСОБА_331 , ОСОБА_332 , ОСОБА_333 ОСОБА_334 ОСОБА_335 , ОСОБА_336 , ОСОБА_337 , ОСОБА_338 , ОСОБА_339 , ОСОБА_340 , ОСОБА_341 , ОСОБА_342 , ОСОБА_343 , ОСОБА_344 , ОСОБА_345 , ОСОБА_346 , ОСОБА_347 ОСОБА_348 , ОСОБА_349 , ОСОБА_350 , ОСОБА_351 , ОСОБА_352 , ОСОБА_353 , ОСОБА_354 , ОСОБА_355 , ОСОБА_356 , ОСОБА_357 , ОСОБА_358 , ОСОБА_359 , ОСОБА_360 , ОСОБА_361 , ОСОБА_362 , ОСОБА_363 ОСОБА_364 , ОСОБА_365 , ОСОБА_366 , ОСОБА_367 , ОСОБА_368 , ОСОБА_369 , ОСОБА_370 , ОСОБА_371 , ОСОБА_372 , ОСОБА_373 , ОСОБА_374 , ОСОБА_375 , ОСОБА_376 , ОСОБА_377 , ОСОБА_378 , ОСОБА_379 ОСОБА_8 , ОСОБА_380 , ОСОБА_381 , ОСОБА_382 , ОСОБА_383 , ОСОБА_384 та ОСОБА_385 , внаслідок чого порушено їх конституційне право на оплату праці.

За таких обставин, ОСОБА_3 , будучи головою правління - генеральним директором ПАТ «Завод «Маяк», діючи умисно, в порушення вимог ч.7 ст. 43 Конституції України, ч.5 ст.97 КЗпП, ст.4. ч.3 ст.15. ст.21, 22, 23, 24 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995, з подальшими змінами та доповненнями, безпідставно не виплатив нараховану до сплати заробітну плату працівникам ПАТ «Завод «Маяк», при цьому в період існування заборгованості по заробітній платі, за наявності фінансової можливості погасити заборгованість і виплатити заробітну плату, використовував кошти на господарські потреби та здійснював платежі, які не є першочерговими.

Захисник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_12 в судовому засіданні заявив клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.175 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Прокурор в судовому засіданні поклався на розсуд суду, відмовився висловити свою думку, вказавши, що це і є позицією сторони обвинувачення. На запитання суду повідомив про відсутність даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 ухилявся від слідства у даному кримінальному провадженні, а також про відсутність вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Потерпілий ОСОБА_6 категорично заперечив щодо клопотання захисника, зазначивши, що захисником не правильно зазначено період невиплати заробітної плати працівникам заводу, оскільки і на даний час ОСОБА_3 продовжує не виплачувати заробітну плату працівникам заводу «Маяк». Інші потерпілі, що були присутні в судовому засіданні, підтримали думку ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку захисника, зазначивши, що надає звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, що не є реабілітуючою обставиною.

Заслухавши думку учасників судового процесу, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження № 0000089 та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.175 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, виходячи із наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, а ч. 1 ст. 337 КПК України передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.
Так, відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у невиплаті заробітної плати за період з 21.03.2018 року по 25.09.2018 року.

Таким чином, доводи потерпілого про неправильне зазначення періоду невиплати заробітної плати, є необґрунтованими.

Крім того, відповідно до ст. 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі;

3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

В попередній редакції ст. 175 ч.1 КК України передбачено покарання у вигляді штрафу від п`ятисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або позбавлення волі на строк до двох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

У чинній редакції ст. 175 ч.1 КК України, передбачено покарання у вигляді штрафу від п`ятисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відповідно до ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння, до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Отже, необхідно застосовувати санкцію редакції ч. 1 ст. 175 КК України, якою було передбачено покарання у вигляді штрафу від п`ятисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Таким чином, згідно ст.12 КК України, кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

У правовій позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 26 березня 2020 року у справі № 730/67/16-к, зазначено наступне.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, за змістом статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно ст. 12 КК України, відноситься до проступку, з дня його вчинення минуло понад два роки, перебіг давності не зупинявся та не переривався, в судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 та сам ОСОБА_3 просили закрити кримінальне провадження відносно нього у зв`язку із закінченням строків давності.

Крім того, ОСОБА_3 дав письмову згоду на закриття кримінального провадження не з реабілітуючи обставин.

Враховуючи зазначене, ОСОБА_3 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням встановлених ст. 49 КК України строків притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000089 від 30 травня 2018 року, відносно нього підлягає закриттю.

Водночас, як зазначено у згаданій постанові Верховного Суду, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності не позбавляє потерпілих можливості звернутися до суду з цивільним позовом про відшкодування заподіяної внаслідок кримінального правопорушення шкоди в порядку цивільного судочинства, а тому суд вважає необхідним роз`яснити потерпілим таке право.

Керуючись ст. ст. 49, 127, 128, 284, 369КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_12 задовольнити.
На підсаві ст. 49 КК України ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України, у звязку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно нього, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000089 від 30 травня 2018 року, закрити.
Роз`яснити потерпілим, що звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності не позбавляє потерпілих можливості звернутися до суду з цивільним позовом про відшкодування заподіяної внаслідок кримінального правопорушення шкоди в порядку цивільного судочинства.
Учасникам судового розгляду роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: