ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1428/21 Справа № 183/1796/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 , ОСОБА_10
перекладача ОСОБА_11
обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000714 за апеляційною скаргою прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2021 року про повернення прокурору обвинувального акта щодо

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Армавір Республіка Вірменія, громадянина Вірменії, одруженого, не працюючого, який проживає в Республіці Вірменія, не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України,
ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Чадир-Лунга Республіки Молдова, громадянина Молдови, одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України,
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця сел. Таромське Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України,
ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Суми, громадянина України, одруженого, працюючого опікуном, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України,
В с т а н о в и л а:
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2021 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000714 за обвинуваченням ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК Україн, було повернуто керівнику Дніпропетровської обласної прокуратури, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Клопотання представника потерпілого АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» про скасування арешту та повернення майна в порядку ст. 174 КПК України повернуто представнику АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК».
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_18 , клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_13 , клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_14 , клопотання про продовження строку дії обов`язків, покладених на ОСОБА_15 повернуто прокурору.
Рішення суду обґрунтовано тим, що повернення обвинувального акту має здійснюватися не лише в разі невідповідності його вимогам ст. 291 КПК України, а й в інших випадках, передбачених КПК України.
Так, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 зазначено, що кримінальним порушенням завдана шкода ТОВ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», в той же час, в тексті цього ж обвинувального акту зазначено, що обвинувачені спричинили шкоду ПАТ «КредіАгріколь Банк», та, разом з тим, до суду надійшли клопотання від представника потерпілого, в яких потерпілим зазначений АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК». Вказані абревіатури мають різні значення форм суб`єктів господарювання. Оскільки в обвинувальному акті зазначені відомості про представника потерпілого, та не зазначено жодної ідентифікуючої інформації с приводу потерпілого - юридичної особи, таких як: код ЄДРПО, повна назва юридичної особи, її юридична адреса, та код реєстрації в Національному Банку України - МФО, які можливо ідентифікувати із загальних джерел - Єдиного Державного Реєстру фізичних та юридичних осіб. Таким чином, суд прийшов до висновку, що органами досудового розслідування не визначено однозначно потерпілого по даному кримінальному провадженню, що є порушенням вимог п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Також суд зазначив, що наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності не дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, не дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою, тобто обвинувальний акт не містить повного викладу фактичних обставин справи щодо події злочину, які прокурор вважає встановленими, а саме форми вини, мотиву та способу вчинення злочину, тобто не містить конкретного формулювання обвинувачення, від якого мають захищатись обвинуваченні. Обвинувальний акт не містить опису ролей, які визначили для себе обвинувачені, так само як і правова кваліфікація дій останніх не містить посилань на статтю 27 КК України. Фактичні обставини кримінального правопорушення органами досудового розслідування не те, що не конкретизовані, вони навіть не встановлені, а виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 по кожному обвинуваченому є ідентичними.
Крім того, судом вказано, що даний обвинувальний акт складений 22 березня 2021 року слідчим слідчого відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів учинених організованими групами і злочинними організаціями слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_19 та затверджений 22 березня 2021 року прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_6 . Відповідно ж до наказу Генерального прокурора № 39 від 17.02.2021 року затверджено перелік і територіальну юрисдикцію окружних прокуратур та відповідно до якого, крім інших було створено Правобережну окружну прокуратуру міста Дніпра, яка розпочала свою роботу 15.03.2021 року. Тобто, можливо дійти висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 затверджений прокурором, який не мав відповідних на те повноважень, оскільки повноваження прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_6 не підтвердженні відповідною постановою керівника прокуратури.
Послався суд в своєму рішенні і на те, що строк застосування зазначених у Реєстрі заходів забезпечення кримінального провадження вказаний 23.11.2020 року, інформації про інші заходи забезпечення кримінального провадження, вжиті після 23.11.2020 року, Реєстр не містить, що вказує на неповноту Реєстру та суперечливість відомостей, зазначених у розділі II та III, а пункт 36, 37 розділу II Реєстру містить посилання на виділення та об`єднання матеріалів досудового розслідування, однак не містить жодної інформації з приводу того, які саме матеріали були виділені, а які об`єднані, в рамках якого кримінального провадження та відносно кого виділялися матеріали.

Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Новомосковського міськрайонного суду м. Дніпропетровська від 15.04.2021 року та призначити новий розгляд за обвинувальним актом у Новомосковському міськрайонному суді Дніпропетровської області.
В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала суду є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Акцентує увагу, що 14.04.2021 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області йому було відмовлено в наданні копії ухвали суду про повернення обвинувального акту, тож доповнення до даної апеляційної скарги з обґрунтуванням та зазначенням, в чому полягає незаконність та необгрунтованість судового рішення буде надано ним після отримання ухвали суду.

В своїй доповненій апеляційній скарзі апелянт вказує на те, що при складанні обвинувального акту, в частині зазначення абревіатури юридичної особи, які заподіяно майнову шкоду, допущена технічна помилка, тобто описка, яку можливо усунути під час слухання справи в судовому засіданні, шляхом подання нового обвинувального акту з виправленням вказаної описки, оскільки, згідно ч. 2 ст. 338 КПК України, прокурор не позбавлений можливості зміниш або виправити правову кваліфікацію та обсяг обвинувачення, шляхом зміни обвинувачення.
Зазначення при цьому судом про те, що вказані недоліки призводять до неможливості ідентифікувати вказану юридичну особу не відповідає дійсності, оскільки у підготовче судове засідання, яке відбулося 25.03.2021 на виклик суду з`являвся представник потерпілого та надавав відповідні документи.
З приводу неповного викладу в обвинувальному акті фактичних обставин, а саме не зазначення ролей обвинувачених під час вчинення злочину, відсутність посилання на ст. 27 КК України апелянт зазначає, що під час його складання слідчим та прокурором, враховувалися лише докази, отримані під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні. За результатами оцінки доказів встановлено, що обвинувачені є співвиконавцями злочину, а тому, згідно до ч.1 ст. 29 КК України, підлягають кримінальній відповідальності лише за статтею Особливої частини цього Кодексу.
З приводу відсутності конкретизації обвинувачення ОСОБА_14 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, прокурор зазначає, що в даній частині під час досудового розслідування встановлено лише ті фактичні обставини кримінального правопорушення, які зазначено в обвинувальному акті. Зазначення будь-яких інших обставин лише на підставі припущень є недопустимим.
З приводу того, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення відносно обвинувачених по кожному обвинуваченому є ідентичними пов`язане з тим, що вони є співвиконавцями. тобто особами, які безпосередньо вчинили злочин.
Необгрунтованим та таким, що не відповідає дійсності є твердження суду першої інстанції з приводу того, що в обвинувальному акті не зазначено точне формулювання обвинувачення, у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак, оскільки в обвинувальному акті, окремим розділом вони зазначені.
Не погоджується апелянт і з твердженням суду щодо відсутності повноважень у прокурора, оскільки судом першої інстанції було встановлено прокурора під час судового засідання. Більш того, в обвинувальному акті зазначено про групу прокурорів у кримінальному провадженні, в тому числі зазначено і прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 .
Апелянт зазначає, що твердження суду першої інстанції про те, що клопотання про продовження запобіжного заходу та клопотання про продовження обов`язків щодо ОСОБА_15 є необґрунтованим, оскільки прокурором клопотання подано до суду до 13:05 години 13.04.2021, а судове засідання фактично розпочалося після 13:06. Крім того, фактично підготовче судове засідання розпочалося пізніше близько 16:30 години, оскільки розглядалися заяви одного з захисників обвинуваченого про відвід секретаря судового засідання та судді. При цьому на підготовчому судовому засіданні суд оголосив про надходження клопотань від прокурора про продовження запобіжних заходів, проте до їх розгляду не перейшов та не з`ясовував питання у прокурора, обвинувачених та їх захисників про те, чи отримували вони копію клопотання. Тому твердження суду обгрунтовано виключно на його припущеннях.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думки учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.
Також стаття 314 КПК України передбачає, що під час підготовчого засідання головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.
Однією з обставин, яка перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду є невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.
Статтею 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Також у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291,292 КПК України, зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки. Інших підстав для повернення обвинувального акту чинним кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено.
Разом з цим, повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність цього процесуального документу вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які дійсно перешкоджають суду призначити судовий розгляд кримінального провадження.
Тож, з тими підставами, які судом першої інстанції були покладені в основу його рішення про повернення прокурору обвинувального акта, колегія суддів не може погодитись, оскільки апеляційним переглядом встановлено, що в даному кримінальному провадженні вимоги ст. 291 КПК України дотримано, а саме: викладені необхідні відомості, передбачені в цій статті закону, в тому числі викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті), як це визначено в п.5 ч.2 ст.291 КПК України.
При цьому колегія суддів звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків органу досудового розслідування, яким було складено цей обвинувальний акт, але й для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист, оскільки фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Також, у випадку ухвалення вироку, за змістом ч. 3 ст. 374 КПК України, суд самостійно формулює обвинувачення, яке визнає доведеним або зазначає обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним.
Апеляційний суд вважає, що якщо в ході судового розгляду будуть встановлені нові фактичні обставини кримінального провадження або не знайдуть підтвердження фактичні обставини, які прокурор вважав доведеними, якщо не знайде підтвердження мотив та наслідки складу злочину в якому обвинувачується особа, прокурор вправі змінити обвинувачення відповідно до ст. 338 КПК України, в протилежному випадку, якщо суд дійде висновку про відсутність складу, події злочину або про недоведеність вини обвинуваченого в тому обвинуваченні, яке висуває сторона обвинувачення, то КПК України передбачає процесуальні рішення, які приймаються в таких випадках.
Окремі ж недоліки, які, на думку суду, містяться в реєстрі матеріалів досудового розслідування, також не є підставою для повернення обвинувального акта, оскільки відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України єдиним процесуальним документом, що підлягає дослідженню судом під час підготовчого провадження, є обвинувальний акт, а додатки до нього, визначені ч.4 ст.291 КПК України, як і невідповідність реєстру матеріалів кримінального провадження вимогам ст. 109 КПК України не є і не можуть бути предметом судового контролю під час підготовчого провадження.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора є слушними, а ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою.
Апеляційним переглядом не встановлено будь-яких суттєвих порушень вимог чинного законодавства, допущених під час складання та затвердження даного обвинувального акта, які б були б підставами для повернення прокурору обвинувального акта.
Колегія суддів вважає, що зазначений висновок суду на стадії підготовчого судового засідання є передчасним, повертаючи обвинувальний акт прокурору з вищевказаних підстав, суд вийшов за межі тих питань судового провадження, які вирішуються у підготовчому судовому засіданні.
Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції застосовує на підставі ч. 6 ст. 9 КПК України загальні засади кримінального провадження, а саме: вимоги п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України щодо забезпечення принципу законності кримінального провадження, оскільки допущені судом істотні порушення кримінального процесуального закону, передбачені ст. 291 КПК України, не входять в перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК України.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і підлягає скасуванню з направленням обвинувального акта до суду першої інстанції для здійснення судового провадження.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 - задовольнити.
Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2021 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000714 щодо ОСОБА_16 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, ОСОБА_17 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, ОСОБА_14 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_15 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України - скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акта в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4