Номер провадження: 11-сс/813/940/21
Номер справи місцевого суду: 521/3811/21 1-кс/521/1984/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 27.05.2021 року про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0000173 від 01.03.2021 року, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дюртюлі Республіки Башкорстан Російської федерації, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування у кримінальному проваджені №0000173 від 01.03.2021 року запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано, відносно підозрюваного ОСОБА_9 , запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 27.06.2021 року, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.
Як убачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000173 від 01.03.2021 року за підозрою у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за таких обставин.

28.02.2021 року приблизно о 13:50 год., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_9 , керуючись прямим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, перебуваючи в приміщені магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що його злочинні дії залишаються непомітними для сторонніх осіб, діючи умисно, повторно, таємно викрав зі столу торгового павільйону «Кориця» мобільний телефон марки «Sumsung J8», в корпусі чорного кольору, імей1: НОМЕР_1 , імей2 НОМЕР_2 , вартістю 3175 гривень.
01.03.2021 року відомості про вчинення кримінального правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000173.
21.04.2021 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
28.04.2021 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_9 та про обрання відносно останнього запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду від 28.04.2021 року було надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_9 , з метою приводу до слідчого судді для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
26.05.2021 року ОСОБА_9 було затримано на підставі ухвали слідчого судді від 28.04.2021 року про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному.
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 27.05.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування в рамках кримінального провадження №0000173 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано, відносно підозрюваного ОСОБА_9 , запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 27.06.2021 року, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України. Обґрунтовуючи рішення про необхідність забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного слідчий суддя послався на існування ризиків: можливих спроб переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду та спроб незаконного впливу на учасників кримінального провадження. Одночасно слідчий суддя визнав недоведеними доводи прокурора про необхідність застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді прокурор Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою обрати відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначенням розміру застави. Прокурор посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, оскільки запобіжний захід у виді домашнього арешту не здатний в повній мірі забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим такий запобіжний захід не є співмірним з існуючими у кримінальному провадженні ризиками. Крім того, прокурор вказує на те, що підозрюваний ОСОБА_9 переховується від органів досудового розслідування, оскільки на виклики слідчого не з`являється та про причини неявки не повідомляє.

Апеляційний розгляд проведено за відсутності підозрюваного, оскільки після обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді домашнього арешту, орган досудового розслідування та прокурор не забезпечили явку підозрюваного у судове засідання. При цьому, прокурор повідомив, що місце знаходження підозрюваного на теперішній час невідомо, оскільки останній залишив місце проживання. Захисник також повідомив суду, що він не має зв`язку із підозрюваним.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу; захисника, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційних скарг та провівши судові дебати; апеляційний суд дійшов до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 183 КПК.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При цьому, слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_9 слідчий суддя правильно врахував, що досліджені в судовому засіданні докази свідчать про наявність, на даний час, фактів, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що останній міг вчинити інкримінований йому злочин.
Одночасно слідчий суддя не погодився з доводами клопотання про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та прийшов до висновку, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо шляхом застосування до останнього запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Під час розгляду клопотання слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, на даній стадії досудового розслідування, вказують на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК, що свідчить про необхідність забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, зокрема: заявою ОСОБА_10 про вчинення кримінального правопорушення від 28.02.2021 року, протоколом огляду місця події від 28.02.2021 року, протоколами допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.03.2021 року; вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками та конкретними обставинами справи, на думку апеляційного суду, слугують підставами для застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, в якому ОСОБА_9 оголошено про підозру та практики ЄСПЛ, апеляційний суд вважає, що надані слідчим до клопотання докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої останньому підозри у вчиненні інкримінованих йому дій.

Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував те, що підозрюваний має постійне місце проживання та реєстрації на території м. Одеси та визнав, що прокурором та слідчим не наведена неможливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Слідчий суддя з достатньою повнотою мотивував своє рішення про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, як такого, що забезпечить виконанням останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ст.194 КПК.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком слідчого судді, а той факт, що підозрюваний не з`явився в судове засідання апеляційного суду, на думку колегії суддів, не свідчить про незаконність ухвали слідчого судді на момент її прийняття.
Доводи прокурора відносно того, що поведінка підозрюваного після застосування відносно нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, зокрема те, що органом досудового розслідування було зафіксовано порушення підозрюваним умов домашнього арешту, на думку апеляційного суду, є підставою для ініціювання органом досудового розслідування питання щодо зміни запобіжного заходу, але не свідчить про незаконність оскарженої ухвали.

Апеляційний суд звертає увагу, що прокурор, ініціюючи питання про скасування ухвали слідчого судді та обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під варто, повинен забезпечити явку підозрюваного у судове засідання, оскільки в апеляційного суду відсутні важелі забезпечення явки підозрюваного, а контроль за поведінкою підозрюваного здійснює орган досудового розслідування.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд не знаходитись законних підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, з урахуванням відсутності підозрюваного під час апеляційного провадження за скаргою прокурора, в якій останній просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що у разі підтвердження факту порушення підозрюваними умов домашнього арешту, орган досудового розслідування не позбавлений права звернутися до слідчого судді з клопотання про зміну запобіжного заходу на більш жорсткий.
Будь-яких порушень норм КПК під час розгляду клопотання слідчим суддею, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали, не встановлено.
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 407 КПК, За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 405,419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 27.05.2021 року, якою підозрюваному ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту, в кримінальному провадженні №0000173 від 01.03.2021 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4