Провадження №11-кп/801/388/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
засудженого в режимі відеоконференції ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці в режимі відеоконференції матеріали апеляційної скарги прокурора відділу прокуратури Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21 січня 2021 року про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 17.12.2019 року за ч. ч. 1, 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, (з урахуванням ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 22.09.2020 року про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018 р.), -

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання провідного інспектора Вінницького міського відділу філії Державної установи "Центр пробації" у Вінницькій області ОСОБА_10 про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку ОСОБА_8 на підставі ч.1 ст.78 КК України.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 січня 2021 року задоволено клопотання провідного інспектора Вінницького міського відділу філії Державної установи "Центр пробації" у Вінницькій області ОСОБА_10 про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку ОСОБА_8 на підставі ч. 1 ст. 78 КК України.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 17.12.2019 року за ч.ч.1, 2 ст.185, ч.1 ст.357 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, (з урахуванням ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 22.09.2020 року про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018 р.) - звільнено від призначеного покарання, у зв`язку із закінченням іспитового строку.
Мотивуючи прийняте рішення суд вказав, що встановлений відносно ОСОБА_8 іспитовий строк закінчився, протягом іспитового строку засуджений виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, таким чином, суд дійшов висновку, що клопотання слід задовольнити та звільнити засудженого від призначеного покарання.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_9 ставиться питання про скасування ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 21 січня 2021 року. Просить винести нове рішення, яким відмовити в задоволенні подання про звільнення засудженого від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду є незаконна та необґрунтована, судом першої інстанції не враховано, що засуджений ОСОБА_8 протягом іспитового строку чотири рази притягувався до адміністративної відповідальності, з яких тричі за ч.1 ст.122 КУпАП та один раз за ч.2 ст.122 КУпАП, таким чином засуджений протягом іспитового строку систематично вчиняв адміністративні правопорушення, що відповідно до ч.2 ст.78 КК України є підставою для направлення його для відбування призначеного покарання.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу прокурора, з підстав викладеній в ній та просив задовольнити її в повному об`ємі.
Засуджений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_7 заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Висновки суду про задоволення клопотання провідного інспектора Вінницького міського відділу філії Державної установи "Центр пробації" у Вінницькій області ОСОБА_10 про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку ОСОБА_8 на підставі ч. 1 ст. 78 КК України є обґрунтованими.
Законом України про кримінальну відповідальність передбачено можливість звільнення особи від призначеного покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку, встановленого вироком суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 78 КК України умовами такого звільнення є належна поведінка засудженого під час іспитового строку, зокрема виконання ним покладених обов`язків та невчинення нового злочину під час іспитового строку.
Відповідно до п. п. 1-3 глави 3 розділу ІХ Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.01.2019 р. №272/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.01. 2019 р. за № 120/33091, звільнені з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації. У разі вчинення звільненим з випробуванням адміністративного правопорушення, що тягне за собою накладення адміністративного стягнення, з ним проводиться індивідуальна профілактична бесіда. У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, встановлених КВК України, Законом України «Про пробацію», а також покладених на нього судом, або систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження, зазначене в пункті 8 глави 2 розділу IV цього Порядку.
Перед винесенням попередження звільнений з випробуванням викликається до уповноваженого органу з питань пробації, надає пояснення, у якому зазначає обставини, які спричинили ухилення від виконання обов`язків або правопорушення, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Невиконанням обов`язків вважається, якщо звільнений з випробуванням не виконав хоча б один з обов`язків за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють його можливості їх виконувати (документально підтверджених). Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, є вчинення звільненим з випробуванням протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень. У разі якщо звільнений з випробуванням продовжує не виконувати обов`язки або вчиняє адміністративні правопорушення після застосування до звільненого з випробуванням письмового попередження, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду клопотання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання.
Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_8 засуджений вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 17.12.2019 року за ч.ч.1, 2 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, з урахуванням положень ч.1 ст.70 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.09.2020 року приведено вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 17.12.2019 року у відповідність до вимог Закону України №2617-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" та призначено ОСОБА_8 покарання ч.1 ст.185 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки, з урахуванням положень ч.1 ст.70 КК України, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
З клопотання органу пробації вбачається, що ОСОБА_11 виконав покладені судом обов`язки, заходи щодо вирішення криміногенних потреб та досягнення позитивних змін виконані повністю у визначені терміни. Згідно характеристики з МКП «УК «Київська» скарг та нарікань від мешканців будинку на поведінку ОСОБА_8 не надходило. За період перебування на обліку притягувався до адміністративної відповідальності, за даними фактами із засудженим була проведена індивідуальна профілактична бесіда та винесено попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Згідно ст.165 Кримінально-виконавчого кодексу України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.
Відповідно до положень п.6 глави 3 розділу ІХ Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, стосовно звільненого з випробуванням, який виконав покладені на нього судом обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення (що підтверджується вимогою), після закінчення іспитового строку до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає звільнений з випробуванням, надсилаються клопотання та його особова справа для вирішення питання про звільнення його від призначеного покарання.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_11 виконав покладені судом обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, заходи щодо вирішення криміногенних потреб та досягнення позитивних змін виконані повністю у визначені терміни, про що зазначено у клопотанні органу пробації, позитивно характеризується за місцем проживання, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину,
Як вбачається з особової справи засудженого, для реєстрації до органу пробації ОСОБА_8 не з`явився лише 01.12.2020 року, оскільки був затриманий та до нього було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, що є поважною причиною.
Згідно інформації управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП у Вінницькій області до ЄРДР 12.11.2020 року за № 0000385 було внесено відомості про вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України, та застосовано до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою. Згідно повідомлення, наданого з ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)», ОСОБА_11 утримується в установі з 16.11.2020 року.
Окрім того Об`єднаною палатою ККС ВС у постанові від 14.09.2020 року (справа №591/4366/18) надано висновок щодо кваліфікації дій особи за кваліфікуючою ознакою «повторність» та зазначено, що єдиною підставою для здійснення кримінально-правової кваліфікації дій особи за кваліфікуючою ознакою «повторно» без постановлення обвинувального вироку суду стосовно цієї особи за першим епізодом, який дає підстави для кваліфікації ознаки «повторно», є розгляд першого і наступних однорідних або тотожних злочинів у одному кримінальному провадженні.
До таких висновків суд дійшов також з урахуванням принципу презумпції невинуватості, закріплений у ратифікованих Верховною Радою України міжнародно-правових актах, зокрема у ч.1 ст.11 Загальної декларації прав людини та у п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права. Також у п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Вказане положення становить підґрунтя для регламентації цього принципу в національному законодавстві. Так, у ч.1 ст.62 Конституції України зазначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Цей конституційний принцип презумпції невинуватості майже аналогічно закріплено безпосередньо у тексті закону України про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст.2 ККУ), а також відображено у кримінальному процесуальному законі (ст.7 та ч.1 ст.17 КПК). Отже, згідно з чинним законодавством винуватість особи може бути встановлено лише обвинувальним вироком суду.
Неможливість встановлення поза судовим розглядом обставин чи самого факту вчинення кримінального правопорушення викликана тим, що у протилежному випадку суд спростовував би презумпцію невинуватості особи щодо діянь, які не були предметом судового розгляду, що було б явним порушенням цього фундаментального права людини, оскільки презумпція невинуватості передбачає з-поміж іншого те, що «сторона обвинувачення має повідомити зацікавленій особі, у чому її обвинувачують, аби надати можливість підготувати і згодом представити свій захист, а також надати докази, достатні для обґрунтування обвинувального акту» (постанова ЄСПЛ в справі Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain, пар. 77). Усі перераховані гарантії виявляться порушеними, якщо суд надаватиме правову оцінку діянню, яке не є предметом кримінального провадження, в якому суд здійснює судовий розгляд.
Оскільки суд не може давати правову оцінку діянням особи, що не є предметом кримінального провадження, в якому він здійснює судовий розгляд, він, відповідно, позбавлений можливості давати діянню, щодо якого він здійснює судовий розгляд, таку правову оцінку, яка б ґрунтувалася на оцінці інших діянь, щодо яких судовий розгляд не здійснюється. Таким чином, суд повинен утримуватися від оцінки діяння, щодо якого він здійснює судовий розгляд, як повторного кримінального правопорушення, якщо інші діяння особи ще не одержали з боку іншого суду правової оцінки, яка дозволяла б розглядати їх як елементи повторності кримінальних правопорушень.
Ці ж обставини стосуються факту встановлення судом вчинення ОСОБА_8 іншого кримінального правопорушення, на що посилається прокурор.
Враховуючи те, що на момент закінчення іспитового строку, та на час розгляду клопотання, відносно ОСОБА_8 відсутній обвинувальний вирок суду, який би набрав законної сили, ОСОБА_8 не можливо вважати таким, що вчинив нове кримінальне правопорушення, оскільки його лише повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень. Жодних доказів того, що ОСОБА_8 визнано судом винуватим у вчиненні інших кримінальних правопорушень і вирок суду набрав законної сили, до суду не надано.
Будь-яких інших доказів на підтвердження невиконання покладених на засудженого обов`язків до суду не надано.
Іспитовий строк станом на час розгляду клопотання закінчився.
Згідно п.9 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.
За таких обставин, враховуючи, що іспитовий строк на час розгляду клопотання закінчився, протягом іспитового строку засуджений виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що клопотання слід задовольнити та звільнити засудженого від призначеного покарання.
На підставі вищевикладеного апеляційний суд не вбачає підстав для скасування чи зміни судового рішення.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Вінницької місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21 січня 2021 року про звільнення ОСОБА_8 від відбування у зв`язку із закінченням іспитового строку покарання, призначеного вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 17.12.2019 року за ч.ч.1, 2 ст.185, ч.1 ст.357 КК України залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді: