Дата документу 31.03.2021 Справа № 937/3198/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 937/3198/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/195/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 303 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю заявника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 жовтня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні його скарги на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, -

В С Т А Н О В И Л А:

8 травня 2020 року до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшла скарга ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі.

В обґрунтування скарги заявник зазначив, що бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. Заявник вказав, що 19 березня 2020 року звертався із заявою до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі щодо неправомірних дій працівників Новокаховського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області, слідчого управління Головного управління Національної поліції в Херсонській області, прокуратури Херсонської області, судово-медичного експерта, слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області та потерпілої. Відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені не були, тому ОСОБА_6 вважає, що посадові особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі своїми діями порушують кримінальне процесуальне законодавство України. Заявник просив суд першої інстанції зобов`язати уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за його заявою за 2018 рік та розпочати досудове розслідування.

Ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 жовтня 2020 року було відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 з тих підстав, що заява останнього не містить даних, які б вказували на об`єктивні ознаки кримінального правопорушення, та свідчили б про наявність в діях певних осіб ознак передбачених КК України кримінальних правопорушень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та зобов`язати внести відомості до ЄРДР відносно працівників Новокаховського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області, слідчого управління Головного управління Національної поліції в Херсонській області, прокуратури Херсонської області, судово-медичного експерта, слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області та потерпілої.

Вказує, що уповноважені особи, зокрема, начальник Новокаховського ВП Херсонської області ОСОБА_7 , який на даний час є начальником поліції м. Гола Пристань Херсонської області здійснював на нього фізичний та моральний вплив, а також є співучасником фальсифікації речових доказів, які були виявлені під час обшуку; старший слідчий СУ УМВС України в Херсонській області, криміналіст СУ ГУНП України в Херсонській області ОСОБА_8 , який проводив огляд місця події та відбір зразка крові потерпілої, де незаконно було виявлені зразки крові, частина яких була підкинута до нього в кімнату та виявлена під час обшуку; слідчий ОСОБА_9 , майор поліції СУ ГУНП України в Херсонській області, який проводив впізнання за участю потерпілої та свідка з грубими порушеннями, оскільки потерпілій та свідку попередньо було відомо кого потрібно обрати та впізнати; радник юстиції, прокурор прокуратури Херсонської області ОСОБА_10 , який проігнорував порушення процесуальних дій, фальсифікацію доказів проти нього; слідчий суддя Херсонського районного суду Херсонської області ОСОБА_11 , який виніс незаконне рішення про його затримання та обрання запобіжного заходу, не дослідив законність повідомлення; потерпіла ОСОБА_12 , яка під впливом дала свідчення проти нього, що свідчить про наклеп з її боку.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_6 підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Зазначив, що справа резонансна, суспільство повинно знати про фальсифікацію доказів кримінальної справи. Вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною, оскільки слідчий суддя покриває діяльність працівників ДБР.

Прокурор та слідчий Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованому у Мелітополі до судового засідання апеляційного суду не з`явились, надіславши заяви, в яких просили розглядати апеляційну скаргу ОСОБА_6 без їх участі.

Заслухавши доповідь судді, заявника, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 6 квітня 2016 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення.

Це є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є наявність об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину, фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Як вбачається із матеріалів справи до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі надійшла заява ОСОБА_6 від 20 лютого 2020 року, в якій він просив притягнути до кримінальної відповідальності за ст. 371, 372, 373, 374, 375 КК України та ст. 57 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» слідчого суддю ОСОБА_13 та слідчого ОСОБА_9 (а.с. 22-23).

Крім того, у заяві від 10 березня 2020 року поданої також до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_6 просив відкрити кримінальні провадження відносно працівників Новокаховського відділу поліції Головного управління Національної поліції Херсонської області, слідчого управління Головного управління Національної поліції Херсонської області, прокуратури Херсонської області, судово-медичного експерта, потерпілої ОСОБА_12 та слідчого судді Херсонського районного суду (а.с. 24-31).

Із відповіді начальника Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_14 від 6 квітня 2020 року №К-982, К-987/17-01-02-20 випливає, що копії заяв ОСОБА_6 в частині можливої фальсифікації матеріалів кримінального провадження №0000315 для розгляду в межах компетенції прокуратури питання щодо виконання функцій процесуального керівництва згідно чинного кримінально процесуального законодавства скеровано до прокуратури Херсонської області.

Крім того, у вищевказаному листі було роз`яснено ОСОБА_6 , що з приводу фактів порушення суддею норм процесуального закону, суддівської етики, передбачено спеціальний порядок розгляду скарг, зокрема шляхом звернення із скаргою у відповідності до норми ст. 3 ч. 1 п. 5 Закону України «Про вищу раду правосуддя».

Також вказаною відповіддю, ОСОБА_6 було повідомлено про те, що зі змісту його заяви не вбачається фактичних, так і достатніх обставин, які б свідчили про ознаки злочину, що є підслідним Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Мелітополі, і тому відсутні підстави для внесення відповідних відомостей до ЄРДР (а.с. 32-33).

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції з приводу того, що заява ОСОБА_6 не містить ознак кримінальних правопорушень, передбачених Особливою частиною КК України, а також не підтверджує факт вчинення таких правопорушень особами, зазначених у такі заяві є переконливими та обґрунтованими з огляду на наступне.

Так, Верховний Суд у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) наголосив, що якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.

Внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до: (1) розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу (2) не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень; (3) порушення права та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях; (4) використання інструментів статті 214 КПК України не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (а це є вже іншим приводом для початку досудового розслідування за статтею 214 КПК України), а також (5) унеможливлення застосування механізму притягнення заявників до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (стаття 383 КК України). Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в статті 2 КПК України.

Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Тобто із змісту поданих ОСОБА_6 до ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі заяв випливає, що останній фактично не погоджується із проведенням досудового розслідування відносно нього та рішенням слідчого судді про застосування до нього запобіжного заходу.

Посилання в заяві ОСОБА_6 від 10 березня 2020 року щодо порушення слідчим суддею Херсонського районного суду процесуального закону не може кваліфікуватися як кримінальне правопорушення та як і підстава притягнення судді до відповідальності, адже законом передбачено процедуру апеляційного та у певних випадках касаційного перегляду рішень, постановлених судом першої інстанції.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна рада європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку №11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Отже, конкретних фактів, які б свідчили про вчинення суддею Херсонського районного суду будь-якого кримінального правопорушення, передбаченого Особливою частиною КК України заява ОСОБА_6 не містить.

Крім того, із фабули витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0000585 від 31 серпня 2020 року випливає, що відомості за фактом можливого перевищення службових повноважень співробітниками СУ ГУНП в Херсонській області під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №000315 у 2017 році, а саме, нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , були внесені до ЄРДР (а.с. 50).

Відтак доводи ОСОБА_6 з приводу невнесення ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі відомостей щодо працівників СУ ГУНП в Херсонській області є необґрунтованими та безпідставними, що підтверджується вищевказаним витягом.

З приводу доводів щодо невнесення ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі відомостей до ЄРДР відносно судового експерта та потерпілої то слід вказати наступне.

Крім того, із ч. 4 ст. 216 КПК України вбачається певний перелік суб`єктів відносно яких слідчими органами державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування кримінальних правопорушень, і такі суб`єкти як судово-медичний експерт та потерпіла, яку зазначає ОСОБА_6 не входять до цього переліку.

Відтак, вимоги ОСОБА_6 з приводу внесення відомостей до ЄРДР відносно судово-медичного експерта та потерпілої ОСОБА_12 до повноважень ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі не входить, оскільки розслідування кримінальних проваджень відносно вказаних осіб не відноситься до підслідності такого органу.

При цьому як вбачається із листа слідчого Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР у м. Мелітополі ОСОБА_15 , звернення ОСОБА_6 відносно судово-медичного експерта ОСОБА_16 скеровано за належністю до ГУНП в Херсонській області (а.с. 49).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя прийняв законне і обґрунтоване рішення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись 214, 303, 304, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 жовтня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4