ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2021 Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у порядку спрощеного провадження в м. Харкові кримінальне провадження №0000310 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Харкова, із середньою освітою, раніше судимий вироком Київського районного суду м.Харкова від 22.07.2020р. за ч.2 ст. 125 КК України до покарання у вигляді 150 годин громадських робіт , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України,-

встановив:
22.07.2020 ОСОБА_3 був засуджений вироком Київського районного суду м. Харкова за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, до покарання у вигляді громадських робіт строком на 150 годин.
18.11.2020року ОСОБА_3 прибув до Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, де був письмово ознайомлений з порядком і умовами відбування покарання у виді громадських робіт та попереджений про кримінальну відповідальність, відповідно до ч. 2 ст. 389 КК України, про що останній надав підписку. Також ОСОБА_3 під особистий підпис було видано направлення до Київського районного суду м. Харкова, що розташований за адресою м. Харків, вул. Валентинівська, 7-Б, для відбування безоплатних громадських робіт, відповідно до якого він повинен приступити до відбування покарання з 19.11.2020р.
Однак ОСОБА_3 будучи працездатним, маючи змогу працювати та відбувати призначене Київським районним судом м. Харкова покарання умисно, ігноруючи вирок суду, з метою ухилення від відбування громадських робіт, без поважних причин, ігноруючи обов`язки пов`язані із відбуттям призначеного покарання, згідно табелю виходу на роботу з 04.12.2020 по 24.12.2020р. не вийшов на відпрацювання покарання: 04.12.2020, 17.12.2020, 18.12.2020, 23.12.2020, 24.12.2020, а також з 18.01.2021 по 31.01.2021 не вийшов на відпрацювання покарання: 18.01.2021, 19.01.2021, 21.01.2021, 22.01.2021, 25.01.2021, 26.01.2021, 27.01.2021, та 01.02.2021 по 05.02.2021 не вийшов на відпрацювання покарання: 01.02.2021, 02.02.2021.03.02.2021, 04.02.2021, та по 02.08.2021 до Київського районного суду м. Харкова не з`явився, чим ухилився від їх відбування.
За фактами порушення порядку та умов відбування покарання ОСОБА_3 виносились офіційні застереження у виді письмових попереджень, факт отримання та ознайомлення з якими підтверджується його особистим підписом. ОСОБА_3 було винесено письмове попередження -04.03.2021року.
Такі дії ОСОБА_3 набули тривалого системного характеру і полягають у невиконанні обов`язку (бездіяльність) щодо відбування покарання у виді 92 (дев`яносто двох) годин громадських робіт та відповідно до ст.40 КВК України є ухиленням від виконання покарання, оскільки більше двох прогулів без поважних причин протягом місяця є ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт.
Отже, з грудня по серпень 2021 року під час перебування на обліку у Київському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 без поважних причин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою ухилення, будучи письмово попередженим старшим інспектором уповноваженого органу з питань пробації про наслідки не відбування призначеного судом покарання у виді громадських робіт, систематично не виходив на відпрацювання громадських робіт та допустив прогули.
Дії ОСОБА_3 , кваліфікуються за ч. 2 ст. 389 КК України, ухилення засудженого від відбування покарання у вигляді громадських робіт.
Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Згідно заяви ОСОБА_3 , щодо визнання ним своєї винуватості, складеної за участі його захисника адвоката ОСОБА_4 , згоден із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений із обмеженням права на апеляційне оскарження та згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, яка була підписана в присутності захисника, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України та погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами викладеними в обвинувальному акті. ОСОБА_3 , ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку, а також погодився на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Згідно ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинні бути додані: 1) письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 2) письмова заява потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 3) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.
На підставі ч. 2 ст. 382 КПК вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку повністю доведена та його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України, ухилення засудженого від відбування покарання у вигляді громадських робіт.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він на обліку лікаря психіатра та нарколога не перебуває, працездатний, однак ніде не працює (докази відсутні), не одружений, раніше судимий вироком Київського районного суду м.Харкова від 22.07.2020р. за ч.2 ст. 125 КК України до покарання у вигляді 150 годин громадських робіт .
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, і вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді у вигляді арешту у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинене правопорушення.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутної частини покарання у вигляді громадських робіт, призначених вироком Київського районного суду м.Харкова від 22.07.2020р., з урахуванням положень ч.1 ст. 72 КК України, суд вважає за необхідне призначити остаточно до відбуття ОСОБА_3 покарання у вигляді арешту, яке буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 370,371 КПК України, суд,-

ухвалив :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити йому покарання у вигляді арешту строком 3 місяці.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України, шляхом частково приєднання невідбутної частини покарання у вигляді громадських робіт, призначених вироком Київського районного суду м.Харкова від 22.07.2020р., з урахуванням положень ч.1 ст. 72 КК України, до покарання призначеного за цим вироком та остаточно ОСОБА_3 призначити покарання у вигляді арешту стром 3 місяці 5 днів .
Строк відбуття покарання рахувати з моменту фактичного затримання, після набрання вироком законної сили.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його отримання.
Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Обвинуваченому та прокурору копію направити копію вироку.

Суддя ОСОБА_1