ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/2205/20 Номер провадження 11-кп/814/698/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава в режимі відеоконференції кримінальні провадження № 0000008, № 0000579, № 0000011 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Гадяцького районного суду Полтавської області від 09 квітня 2021 року про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою суду щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гадяч, Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , востаннє судимого:

20.05.2019 Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст.185, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання та із встановленням випробувального строку згідно ст. 75 КК України тривалістю 1 рік 6 місяців;

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.2 ст.315, ч.3 ст. 15 ч. 2 ст. 307, ч.2 ст. 186 та ч. 2 ст. 185 КК України,

задоволено клопотання прокурора та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07 червня 2021 року включно.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.2 ст. 315, ч.3 ст.15 ч. 2 ст. 307, ч.2 ст.186 та ч.2 ст.185 КК України, а саме: у незаконному виробництві, виготовленні, придбанні, зберіганні з метою збуту та у незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та іншим невстановленим особам 06.02.2020, 12.02.2020, 16.02.2020, 20.02.2020, 25.05.2020, 26.05.2020, 27.05.2020 та 28.05.2020, вчинених як особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.309 КК України, а також повторно та як особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.307 КК України (ч.2 ст.307 КК України), у закінченому замаху на незаконний збут психотропної речовини ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , вчиненому повторно та як особою, яка раніше вчинила злочини, передбачені ст.307 та ст.309 КК України, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.15 та ч.2 ст.307 КК України; у схилянні певної особи до вживання психотропної речовини ( ОСОБА_16 та ОСОБА_17 ), вчинені як особою, що раніше вчинила злочин, передбачений ст.307 КК України та повторно (при схилянні ОСОБА_17 до вживання психотропної речовини), ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 315 КК України; у вчиненні відкритого викрадення майна ОСОБА_18 17.12.2020, тобто у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України; у вчиненні таємного викрадення чужого майна ПрАТ «Укртелеком» 29.01.2021 вчиненого повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Мотивуючи прийняте рішення суд зазначив, що оскільки покарання за вчинені кримінальні правопорушення ОСОБА_7 передбачає позбавлення волі та враховуючи, що він не з`являвся до суду на розгляд справи без повідомлення причин неявки, обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень в період дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд прийшов до висновку про необхідність обрати йому запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на два місяці.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням захисник адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати та винести нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_7 інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом не враховано, що під час застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту встановлено, що останній є опікуном матері ОСОБА_19 , яка є інвалідом 1 групи, прикута до ліжка і потребує стороннього догляду, який проводив арештований син і на даний час відсутні інші родичі для здійснення догляду.
Крім того, вказує, що суд в обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою послався на вчинення обвинуваченим під час знаходження під домашнім арештом злочинів передбачених ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 185 КК України, але направлення цих обвинувальних актів до суду ще не свідчить про винуватість ОСОБА_7 .
Захисник адвокат ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, надавши заяву про розгляд справи без його участі.

Положеннями ч. 4 ст. 405 КПК України передбачено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження, які судом були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Відповідно до положень ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Під час вирішення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував існування ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, доведених прокурором в судовому засіданні, тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, дані, що характеризують особу ОСОБА_7 , та дійшов висновку про доцільність застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Так, ОСОБА_7 , починаючи з 2004 року, був судимий 9 разів, інкриміновані протиправні діяння вчинив у період іспитового строку, обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та кримінальних правопорушень проти власності, за які передбачено покарання, у тому числі, у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, не з`явився до суду на розгляд справи без повідомлення причин неявки, обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень в період дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а також, після оголошення 09.04.2021 Гадяцьким районним судом Полтавської області оскаржуваної ухвали про застосування до нього запобіжного заходу втік з-під варти, вистрибнувши з другого поверху приміщення суду й був виявлений та взятий під варту поліцейськими лише через кілька годин після проведення відповідних розшукових заходів. За даним фактом здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000134.

Зазначені обставини вказують на існування ризику вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень та під загрозою можливого покарання, про існування ризику переховування останнього від суду.

Отже, доводи захисника, наведені в апеляційній скарзі, що направлення обвинувальних актів щодо ОСОБА_7 по обвинуваченню у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 185 КК України ще не свідчить про винуватість ОСОБА_7 , є безпідставними.
Доводи захисника про необхідність здійснювати догляд за хворою матір`ю та відсутність родичів для здійснення догляду є безпідставними, оскільки ОСОБА_7 має дружину молодого віку, яка перебуває на волі і має можливість здійснювати такий догляд.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про доцільність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки відсутні підстави вважати, що інший (менш суворий) запобіжний захід, може запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, на якому наполягає захисник в апеляційній скарзі, є неможливим, оскільки він передбачає перебування ОСОБА_7 на волі, що дає можливість негативно впливати на повне та об`єктивне встановлення істини у кримінальному провадженні.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції винесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Гадяцького районного суду Полтавської області від 09 квітня 2021 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4