ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/168/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2021 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0000059 від 03.01.2017 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02.01.2017 року близько 19 годині 10 хвилини, ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Renault Clio», д.н.з НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вул. Привокзальна від вул. Харківське шосе в напрямку вул. Бориспільська в м. Києві, допустив порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, а саме: п.18.1 ПДР України - водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_7 , виразилось в тому, що останній, керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Renault Clio», д.н.з НОМЕР_1 , проявив неуважність та необачність, не переконавшись, що це буде безпечно і не створить перешкоду або небезпеку іншим учасникам руху, рухаючись в лівій смузі руху проїзної частини вулиці Привокзальна, від вул. Харківське шосе в напрямку вул. Бориспільська в місті Києві, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, що знаходиться по вул. Привокзальна, в районі буд. №14 - не зупинився та допустив виїзд автомобіля на пішохідний перехід. Не впевнившись у відсутності пішоходів, які не закінчили рух та знаходилися на пішохідному переході, продовжив рухатися по нерегульованому пішохідному переході та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по пішохідному переході з ліва на право відносно руху автомобіля та мав перевагу в русі. Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_5 , отримав тілесні ушкодження та був доставлений до лікарні.
Порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 , знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіяння пішоходу ОСОБА_5 , тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, які виразились у вигляді закритої черепно-мозкової травми: навколоочний синець справа; рана (визначена клінічними лікарями як рвана) правої вушної раковини; крововиливи у порожнини 3 бокового шлуночка, у міжпівкульну щілину; крововиливи у мозолисте тіло, а також тяжких тілесних ушкоджень, які виразилися у вигляді відкритої травми правої гомілки: рана у ділянці верхньої третини правої гомілки, яка (як було з`ясовано клінічними лікарями сполучається з ділянками переломів кісток правої гомілки); уламкового перелому правої великогомілкової на межі середньої і дистальної третин (зі зміщенням уламків); уламкового фрагментарного перелому правої малогомілкової кістки по довжині середньої третини (зі зміщенням уламків).
Таким чином, ОСОБА_7 порушив правила безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло особі тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості, а також тяжкі тілесні ушкодження, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.
В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 винним себе у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України визнав в повному обсязі та пояснив, що дійсно 02.01.2017 р. приблизно о 19-00 год. він рухався на автомобілі «Renault Clio», д.н.з НОМЕР_1 проїзною частиною вул. Привокзальної в напрямку вул. Бориспільської та в порушення п. 18.1 ПДР України, відволікшись, не надав дорогу пішоходу ОСОБА_5 , який перетинав проїзну частину по пішохідному переходу, внаслідок чого скоїв наїзд на цього пішохода, який від наїзду зазнав тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а також тяжкі тілесні ушкодження, перелік яких зазначений в обвинувальному акті. Попросив вибачення у потерпілого за наслідки скоєного кримінального правопорушення. У скоєному щиро покаявся.
Крім показів обвинуваченого, вина ОСОБА_7 підтверджується наступними доказами.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 02.01.2017 р. о 19-00 год. він перетинав проїзну частину вул. Привокзальної по нерегульованому пішохідному переходу, де на нього скоїв наїзд автомобіль «Renault Clio», д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 , який не надав йому, як пішоходу, перевагу в русі. Внаслідок ДТП він отримав тілесні ушкодження, які зазначені в обвинувальному акті.
Протоколом огляду місця події зафіксована ділянка місцевості по вул. Привокзальній біля буд. № 14, де сталась ДТП, де виявлений автомобіль «Renault Clio», д.н.з НОМЕР_1 з механічними пошкодженнями передньої частини /а.с. 138-150/.
Згідно з висновком експерта № 12-1/897 від 02.06.17 на момент огляду автомобіля «Renault Clio», д.н.з НОМЕР_1 несправностей технічного стану гальмівної системи, рульового керування не виявлено /а.с. 163-171/.
Під час проведення слідчого експерименту 03.05.2017 р. ОСОБА_7 на місці ДТП розповів про обставини та механізм скоєння ДТП /а.с. 172-176/.
Згідно з висновком судової авто-технічної експертизи № 12-1/896 від 12.06.2017 р. причиною виникнення ДТП з технічної точки зору є невідповідність дій водія автомобіля «Renault Clio», д.н.з НОМЕР_1 вимогам п. 18.1 ПДР України /а.с. 183-196/.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 438/е від 20.04.2017 р. внаслідок ДТП потерпілий ОСОБА_5 зазнав середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, які виразились у вигляді закритої черепно-мозкової травми: навколоочний синець справа; рана (визначена клінічними лікарями як рвана) правої вушної раковини; крововиливи у порожнини 3 бокового шлуночка, у міжпівкульну щілину; крововиливи у мозолисте тіло, а також тяжких тілесних ушкоджень, які виразилися у вигляді відкритої травми правої гомілки: рана у ділянці верхньої третини правої гомілки, яка (як було з`ясовано клінічними лікарями сполучається з ділянками переломів кісток правої гомілки); уламкового перелому правої великогомілкової на межі середньої і дистальної третин (зі зміщенням уламків); уламкового фрагментарного перелому правої малогомілкової кістки по довжині середньої третини (зі зміщенням уламків) /а.с. 205-212/.
Аналіз сукупності наведених доказів дозволяє зробити висновок про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, як особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло особі тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості, а також тяжкі тілесні ушкодження, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, доведена в повному обсязі.
При призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, скоєного з необережності.
Також суд враховує відомості про особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставин, які б пом`якшували та обтяжували покарання обвинуваченому на підставі ст.66, 67 КК України судом не встановлено. Суд ураховує, що хоча обвинувачений і висловив усний жаль з приводу скоєного злочину та зазначив, що щиро покаявся у скоєному злочині, але не вчинив активних дій, щоб давало змогу пересвідчитись, що обвинувачений дійсно щиро розкаявся у скоєному злочині, оскільки протягом тривалого часу обвинувачений не відшкодував потерпілому завдану шкоду, а тільки після його розшуку працівниками поліції відшкодував незначну частину завданої шкоди, яка вочевидь не співрозмірна із характером і розміром завданої потерпілому шкоди. А тому суд вважає, що така обставина як «щире каяття» в даному випадку відсутня, а часткове відшкодування шкоди не передбачено положеннями ст. 66 КК України як обставина, яка пом`якшує покарання.
Враховуючи особу обвинуваченого, характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, факт часткового відшкодування обвинуваченим потерпілому завданої шкоди на суму 2000 гривень, суд приходить до висновку про те, що мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів має бути кримінальне покарання у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч.2 ст. 286 КК України.

Також, при призначенні покарання обвинуваченому, суд керується відповідними роз`ясненнями, які викладені в п. 20 Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», де зазначено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, особу винного.

Ураховуючи позицію прокурора та потерпілого, які наполягали на суворому покаранні обвинуваченого, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, який протягом декількох років перебував у розшуку та за цей час не здійснив жодних дій щодо відшкодування потерпілому завданої шкоди, суд вважає за неможливе застосувати до обвинуваченого положення ст.ст. 75,76 КК України та звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Обговорюючи доцільність призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, враховуючи особу обвинуваченого, ступінь тяжкості та наслідки скоєного кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до скоєного кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність застосування зазначеного додаткового покарання строком на 2 роки, оскільки внаслідок непрофесійного керування обвинуваченим транспортним засобом та грубого порушення ПДР України потерпілому були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження, а також тяжкі тілесні ушкодження.
Обговорюючи законність та обґрунтованість цивільного позову, судом встановлено наступне.

Потерпілий ОСОБА_5 звернувся із позовом, який в ході судового розгляду був уточнений, та в якому потерпілий просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 та страховик ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» матеріальну та моральну шкоду. З обвинуваченого потерпілий просив стягнути моральну шкоду в розмірі 247520 грн. 75 коп., а зі страховика потерпілий просив стягнути матеріальну шкоду на лікування в сумі 49585 грн. 12 коп., шкоду у зв`язку із пошкодженням майна на суму 13499 грн. 00 коп. та моральну шкоду в сумі 2479 грн. 25 коп.
В обґрунтування розміру матеріальної шкоди потерпілий зазначив, що від дня ДТП до цього часу він поніс витрати на лікування у загальній сумі 49585 грн. 12 коп. Крім того, внаслідок ДТП було пошкоджено його мобільний телефон, вартість якого становить 13499 грн. Отже , зазначений розмір матеріальної шкоди потерпілий просив стягнути зі страховика.
В обґрунтування загального розміру моральної шкоди, потерпілий зазначив, що до ДТП він вів активний спосіб життя, займався спортом, є майстром спорту з морських багатоборств, працював у спортивній сфері. Проте тілесні ушкодження, які він отримав внаслідок ДТП, позбавили його можливості займатись спортом, наразі він проходить реабілітацію, відчуває слабкість. Також на моральний стан його вплинуло тривале лікування, перебування в реанімації, необхідність неодноразового оперативного втручання. Крім того, потерпілий зазначив, що моральний стан його був погіршений ще й тим, що обвинувачений добровільно не відшкодував завданої шкоди та протягом тривалого часу ухилявся від кримінальної відповідальності. Таким чином, загальний розмір моральної шкоди, який визначив потерпілий, становить 250 000 гривень, з яких зі страховика підлягає стягненню 5 % від розміру шкоди, завданої здоров`ю, а з обвинуваченого різниця між загальним розміром шкоди та розміром, яка підлягає стягненню зі страховика.
Обвинувачений заперечував проти задоволення цивільного позову в частині стягнення з нього моральної шкоди, вважаючи завищеним заявлений позивачем розмір моральної шкоди.
Представник ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» надіслав заперечення на позовну заяву, в якій зазначив про відсутність правових підстав для задоволення позову з двох причин. По-перше, представник страховика зазначив, що не існує рішення, яке б набрало законної сили щодо визнання ОСОБА_7 винним у ДТП, а тому відсутні підстави для відшкодування шкоди зі страховика. По-друге, представник страховика зазначив, що потерпілий впродовж трьох років не подав заяви про страхове відшкодування до страховика відповідно до вимог ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі- Закон) ні у судовому, ні у позасудовому порядку, а тому у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування на підставі п. 37.1.4 ст. 37 Закону.
Обговорюючи обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди на користь потерпілого з цивільного відповідача ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно зі статтею 6 Закону - страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.
Відповідно до абзацу першого п. 24.1 ст. 24 Закону - у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Потерпілим ОСОБА_7 в обґрунтування цивільного позову були надані чеки, які підтверджують витрати, які пов`язані з лікуванням потерпілого. Загальний розмір витрат за чеками, долученими до цивільного позову судом розрахований та становить 49585 грн. 12 коп. Таким чином, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на користь потерпілого ОСОБА_5 документально підтверджений розмір матеріальної шкоди, пов`язаної з лікуванням в загальній сумі 49585 грн. 12 коп.
Відповідно до ст. 28 Закону -шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого.
Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити цивільний позов потерпілого в частині відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, а саме- телефону потерпілого на суму 13499 грн.
Обговорюючи позицію представника ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», який заперечував наявність підстав для задоволення цивільного позову до страховика у зв`язку із тим, що потерпілий в передбачений законом строк не звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, суд приймає до уваги відповідний правовий висновок, який закріплений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.06.2019 р. у справі № 465/4621/16-к. У постанові зазначено, що для розгляду в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до страховика про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, попереднє звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не є обов`язковим. При цьому у вказаній постанові констатовано, що визначений законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядок звернення із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий в розумінні статті 124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування, та обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, якщо йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини, а тому застосування положень Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у кримінальному судочинстві не повинно суперечити його засадам і обмежувати права потерпілого.
Крім того, суд визнає неналежною позицію представника страховика про те, що потерпілий протягом трьох років з дня ДТП не звертався до страховика із вимогами про стягнення страхового відшкодування, оскільки судом встановлено, що першочергова позовна заява була подана потерпілим до суду 19.07.2017 р., тобто протягом трирічного строку, який заперечував страховик.
Таким чином, суд вважає неналежними твердження представника страховика про відсутність правових підстав для задоволення цивільного позову потерпілого до страховика.
Відповідно до ст. 26-1 Закону - страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Враховуючи, що шкода заподіяна здоров`ю потерпілого судом оцінена в розмірі 49 585 грн. 12 коп. суд вважає за необхідне стягнути з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на користь потерпілого моральну шкоду в сумі 2479 грн. 25 коп. (49585 грн. 12 коп.* 5%).
Щодо позовних вимог потерпілого до обвинуваченого про відшкодування моральної шкоди, суд керується наступними вимогами закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.
У відповідності ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Судом об`єктивно встановлено, що потерпілий ОСОБА_5 внаслідок вчинення обвинуваченим злочину зазнав моральних переживань, які були викликані тим, що до події ДТП потерпілий займався спортом, здобув ступінь майстра спорту з морських багатоборств, працював у спортивній сфері. Проте у зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями, він був позбавлений можливості продовжувати займатись спортом та змушений наразі проходити реабілітацію. Також при оцінці розміру моральної шкоди суд ураховує тривале лікування потерпілого, його перебування в реанімації, необхідність неодноразового оперативного втручання. Також суд ураховує процесуальну поведінку обвинуваченого, який впродовж тривалого часу ухилявся від явки в суд, що також негативно вплинуло на моральний стан потерпілого, який був позбавлений можливості приймати участь при розгляді справи. Вказані обставини свідчать про заподіяння потерпілому ОСОБА_5 з вини обвинуваченого моральної шкоди.
Обговорюючи доведеність позовних вимог потерпілого про відшкодування моральної шкоди з обвинуваченого на суму 247520 грн. 75 коп. та зі страховика на суму 2479 грн. 25 коп., а також наведені обставини та наявні докази на підтвердження заподіяної моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи вимоги розумності і справедливості, а також враховуючи поведінку обвинуваченого після ДТП, суд приходить до висновку про можливість задоволення цивільного позову в частині відшкодування потерпілому ОСОБА_5 моральної шкоди в сумі 200 000 грн., яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого, а також в сумі 2479 грн. 25 коп., яка підлягає стягненню зі страховика на користь потерпілого. А в цілому, позовні вимоги потерпілого про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.
Судові витрати по оплаті судових експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави
У зв`язку із призначенням обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі із реальним його відбуванням, суд вважає за необхідне залишити без змін ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374,375,376 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 /три/ роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 /два/ роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі обчислювати з 28.04.2021 р.

До набрання вироком законної сили обраний відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_7 /ІПН: НОМЕР_2 / процесуальні витрати в сумі 3216 /три тисячі двісті шістнадцять/ гривень 20 копійок на користь держави.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_7 , ПрАТ «СК «Арсенал страхування» «Про відшкодування матеріальної та моральної шкоди» - задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» // на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріальну шкоду в сумі 65563 /шістдесят п`ять тисяч п`ятсот шістдесят три/ гривні 37 коп.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» // на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 моральну шкоду в сумі 2479 /дві тисячі чотириста сімдесят дев`ять/ гривень 25 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 /ІПН: НОМЕР_2 / на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 моральну шкоду в сумі 200000 / двісті тисяч/ гривень.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1