Справа № 467/747/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2021 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000069 від 08 липня 2021 року по обвинуваченню,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Арбузинка, Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, українця, освіта середня, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, не працюючого, не являється інвалідом, не є пенсіонером, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

Суд визнав доведеним, що 30 червня 2021 року, близько 22 години 00 хвилин, більш точного часу досудовим слідством встановити не представилось можливим, ОСОБА_4 перебував на пасовищі, яке розташоване на відстані близько 1 кілометру від смт. Арбузинка, Первомайського (Арбузинського) району, Миколаївської області в напрямку с. Мар`янівка Первомайського (Арбузинського) району, Миколаївської області, де помітив бичка чорної масті. В цей час у нього виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел. направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з користливих мотивів, розуміючи протиправний характер своїх дій, їх каранність, переконавшись , що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, ОСОБА_4 перебуваючи на пасовищі, викрав бичка чорної масті, вагою 140 кілограмів, загальною вартістю 7280,00 грн., який належить ОСОБА_5 , після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину свою у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті та пояснив суду, що точного часу не пам`ятає, можливо в липні 2021 року в темний час доби він їхав додому на велосипеді та побачив бичка чорної масті, прив`язавши його вірьовкою до велосипеда, пригнав до себе додому. Потім здав його людям. Шкоду, завдану потерпілому, ним відшкодовано, у вчиненому розкаявся, із сумою спричиненого збитку потерпілому, погодився.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що з 30 червня 2021 року вигнав своїх бичків на пасовище. Вечером того ж дня пропав бичок чорної масті. Він його скрізь шукав, але не знайшов. Від знайомиз через декілька днів узнав, що ОСОБА_4 , який не тримав вдома худобу, здав людям бичка, тому він звернувся після цього до міліції. Шкоду, заподіяну йому обвинуваченим даним кримінальним правопорушенням, останнім відшкодовано в повному обсязі, жодних претензій до ОСОБА_4 не має.

Суд провів судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, ураховуючи положення ст. 84 КПК України і оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні з точки зору належності, допустимості й достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Вказані показання обвинуваченого щодо часу і місця, де відбувалися події, способу вчинення кримінального правопорушення, суд визнає належними, оскільки вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, а також інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а саме: в частині перебігу подій, які мали місце, у тому числі наявності або ж відсутності у обвинуваченого умислу та щодо способу вчинення кримінального правопорушення (злочину), а також наслідків, що настали.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, обвинувачений погодився з недоцільністю дослідження усіх зібраних в ході досудового розслідування доказів, так як повністю згодний з обставинами, встановленими досудовим слідством та визнає їх.

Обвинувачений дав в судовому засіданні послідовні і логічні показання, які за своєю суттю та деталях збігаються з викладеними фактичними обставинами вчиненого кримінального правопорушення та між собою, а тому вони не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ними змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.

За такого, переконавшись, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин провадження та правову кваліфікацію своїх дій, за відсутності сумнівів в добровільності його позиції, роз`яснивши йому наслідки такого порядку розгляду справи та переконавшись, що він усвідомлює їх, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для правильної кваліфікації дій обвинуваченого та призначення йому покарання у відповідності до положень Кримінального Кодексу України.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, доведених перед судом і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Отже, згідно з положеннями ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно зі ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Так, суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 відповідно до ст. 12 КК України вчинив кримінальний проступок, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, посередньо характеризується за місцем проживання, не працює, особливості й обставини вчинення кримінального проступку, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, ставлення до вчиненого, суд враховує позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання, думку потерпілого щодо призначення міри покарання, який погодився із думкую прокурора, відношення обвинуваченого до вчиненого, відшкодування шкоди, наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві, на обліку Арбузинського МРВ філії ДУ "Центр пробації" в Миколаївській області не перебуває, перебуває на військовому обліку в першому відділенні ІНФОРМАЦІЯ_2 та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді громадських робіт.

Суд, враховуючи наведені дані про особу обвинуваченого, стан його здоров`я, відсутність тяжких наслідків та керуючись вимогами ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов не заявлений. Речові докази відсутні. Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 80 (вісімдесят) годин громадських робіт.

Вирок набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти днів) з дня його проголошення.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_1