КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 30 червня 2021 року, з використанням відеоконференцзвязку з Київським СІЗО, де перебуває підозрюваний ОСОБА_5 , апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , кожного окремо, на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 28 травня 2021 року, відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, громадянин України, з вищою освітою, працює на посаді заступника директора з господарської роботи школи І-ІІІ ступенів № 236 м. Києва, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, -

за участю: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 та продовжено підозрюваному ОСОБА_5 строк тримання під вартою до 26 липня 2021 року.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, врахував тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі доведеності його вини, дані про особу підозрюваного в їх сукупності та прийшов до висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти встановленим ризикам. Також, слідчий суддя врахував і те, що для завершення досудового розслідування необхідно виконати ряд слідчих (розшукових) дій.
Не погоджуючись з таким рішенням, підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 , кожен окремо, подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 28 травня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Автори апеляційних скарг вважають оскаржувану ухвалу незаконною, у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема, захисник та підозрюваний зазначають про відсутність достатніх доказів для обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, оскільки останній не є членом сімї чи близьким родичем, або особою, на яку покладено обов`язки щодо виховання потерпілої, а обґрунтування, які викладені в повідомленні про підозру від 04 березня 2021 року є фактично тільки криміналістичною версією слідства, яка на відміну від підозри, не тягне за собою прийняття тих чи інших процесуальних рішень.
Крім того, стверджують, що виходячи зі змісту клопотання, для завершення досудового розслідування необхідно виконати ряд процесуальних дій, однак такі дії органу досудового розслідування, не пов`язані з ризиками визначеними ч. 1 ст. 177 КПК України, так як отримання матеріалів від Департаменту кіберполіції, отримання висновку експерта, призначення експертизи, відкриття матеріалів для ознайомлення та складання обвинувального акту, ніяк не пов`язані з діями чи бездіяльністю підозрюваного, а тим більше, який знаходитиметься під цілодобовим домашнім арештом і який навіть на виклик слідчого чи суду зможе з`явитися тільки у супроводі працівника Національної поліції.
Також, слідчим суддею встановлені дані про особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, одружений, однак, не взято уваги, що його батько ОСОБА_10 має поганий стан здоров`я, який в останній час суттєво погіршився.

Захисник у своїй апеляційній скарзі вказує і на те, що дане кримінальне провадження за територіальною підсудністю належить Печерському районному суду міста Києва, зважаючи на те, що Дніпровське управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві не є юридичною особою, а є лише структурним підрозділом в складі юридичної особи Головного управління Національної поліції у місті Києві.

Крім того, зауважує, що прокурором Київської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , 04 березня 2021 року затверджено повідомлення про підозру, 05 березня 2021 року погоджено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, 26 квітня 2021 року погоджено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та уже як прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва погоджено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою поза межами її повноважень, з огляду на те, що ні Київська місцева прокуратура № 4, ні Дніпровська окружна прокуратура міста Києва, ні Київська міська прокуратура не наділені повноваженнями та функціями визначеним ст. 131-1 Конституції України та ЗУ «Про прокуратуру», а й відповідно усі працівники не мають повноважень прокурорів, так як вони фактично здійснюють свою підприємницьку діяльність у невстановлений Конституцією та заборонений усіма наявними в Україні законами, спосіб.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, виступ прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг та просила залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника та підозрюваного не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Як убачається з матеріалів судового провадження, Дніпровським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 03 березня 2021 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000652, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

04 березня 2021 року ОСОБА_5 затримано на підставі ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні розпусних дій щодо малолітньої особи, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.
Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 05 березня 2021 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 30 квітня 2021 року, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 27 квітня 2021 року підозрюваному ОСОБА_11 продовжено строк тримання під вартою до 03 червня 2021 року.

26 квітня 2021 року постановою керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_12 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців.
28 травня 2021 року слідчий слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 звернулася до слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_5 строку тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді згаданого районного суду від 28 травня 2021 року клопотання слідчого задоволено.

Таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним, обґрунтованим та вмотивованим, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, у порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Згідно з вимогами ст.ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.
Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

Зокрема, слідчий суддя дослідивши клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах. Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення. Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_5 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, у клопотанні та доданих до нього матеріалах, станом на день розгляду клопотання слідчим суддею, міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри.
Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_5 підозри чогось очевидно безпідставного чи недопустимого не встановив.
Твердження сторони захисту щодо невірної кваліфікації дій ОСОБА_5 , за ч. 2 ст. 156 КК України є передчасними, оскільки вони підлягають оцінці судом при розгляді кримінального провадження по суті.
Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні слідчим і прокурором доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не відпали та продовжують існувати, і дають підстави для продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою, для запобігання зазначеним ризикам, у тому числі у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, у їх сукупності, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, колегія суддів приходить до висновку про доведеність органом досудового розслідування ризику можливості підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні.

Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_5 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших осіб у цьому ж кримінальному провадженні, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Наведене нівелює доводи сторони захисту про недоведеність слідчим і прокурором існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Посилання захисника в апеляційній скарзі на дані, що характеризують особу підозрюваного, не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_11 може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Доводи викладені в апеляційній скарзі захисника щодо порушення територіальної підсудності є надуманими, спростовуються матеріалами судового провадження і їм також надана відповідна оцінка в оскаржуваному рішенні.
Також, слід зазначити, що обґрунтованість та необхідність вказаних у клопотанні слідчого слідчих і процесуальних дій підтверджена в судовому засіданні матеріалами клопотання.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , оскільки слідчий і прокурор у повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права останнього на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_5 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_5 під вартою, навіть з урахуванням даних про стан його здоров`я, матеріали судового провадження не містять.
Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, у порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника і підозрюваного, про які йдеться в поданих апеляційних скаргах, колегія суддів вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданих апеляційних скарг без задоволення.
Керуючись ст.ст. 176 178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 28 травня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 та продовжено підозрюваному ОСОБА_5 строк тримання під вартою до 26 липня 2021 року, залишити без змін, а апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_13 та його захисника ОСОБА_6 , кожного окремо, без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 755/4188/21 Справа №11-сс/824/3686/2021 Категорія: ст. 199 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_14 Доповідач: ОСОБА_1