Справа № 152/408/20
В И Р О К
іменем України

16 червня 2021 року м. Шаргород

Справа №152/408/20

Провадження №1-кп/152/8/21

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:
секретаря судового
засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за обвинувальним актом зі зміненим обвинуваченням від 15.06.2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000022 22.01.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рахни-Лісові, Шаргородського району Вінницької області, фактичне і зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого підсобним робітником у ФГ «РіА» в с. Рахни-Лісові, не одруженого, невійськовозобов`язаного, не судимого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та угоду про визнання винуватості від 16.06.2021 року, укладену між прокурором Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 , якій надані повноваження прокурора у цьому кримінальному провадженні на підставі ст.37 КПК України, з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_3 з другої сторони, у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 ,

з участю сторін кримінального
провадження

зі сторони обвинувачення:
прокурора Шаргородського
відділу Жмеринської окружної
прокуратури ОСОБА_4 ,

зі сторони захисту:
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

встановив:

Процесуальним прокурором прокурором Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000022 22.01.2020 року, змінено обвинувачення 07 травня 2021 року та обвинувальний акт із зміненим обвинуваченням надано суду та стороні кримінального провадження у судовому засіданні 11.05.2021 року (а.с.109-117, 118, 119 т.3); 15 червня 2021 року та обвинувальний акт із зміненим обвинуваченням надано стороні кримінального провадження 15.06.2021 року та суду у судовому засіданні 16.06.2021 року.

Обвинувачений ОСОБА_3 , посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст.ст.7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15.02.1995 року, постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 року та наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 року (з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів), маючи умисел на незаконне виготовлення, придбання, зберігання наркотичного засобу для власного вживання без мети збуту, наприкінці жовтня 2019 року прийшов на загальнодоступну земельну ділянку за межами с. Рахни-Лісові Тульчинського району (колишня назва адміністративно-територіальної одиниці Шаргородський район), Вінницької області, де зірвав верхівки та листя рослин коноплі та таким чином придбав наркотичний засіб, переніс їх на територію домоволодіння по АДРЕСА_2 , подрібнив та помістив з метою висушування листки та верхівкові частини конопель на горище житлового будинку, де незаконно їх зберігав для власного вживання без мети збуту.

29.02.2020 року за місцем проживання ОСОБА_3 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі ухвали слідчого судді Шаргородського районного суду від 02.03.2020 року працівниками Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області проведено обшук житла та іншого володіння особи, яким користується ОСОБА_3 , в ході якого вилучено:

- з господарської будівлі поліетиленовий пакет синього кольору із сухою подрібненою речовиною рослинного походження, яка, згідно з висновком експерта №447 від 07.04.2020 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, загальною масою (у перерахунку на висушену речовину) 234,04 г;

- на горищі будинку три поліетиленові пакети жовтого кольору із сухою, подрібненою речовиною рослинного походження, яка, згідно з висновком експерта №447 від 07.04.2020 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, загальною масою (у перерахунку на висушену речовину) 333,61 г;

- на горищі будинку два поліетиленові пакети біло-прозорого кольору із сухою подрібненою речовиною рослинного походження за зовнішніми ознаками схожою на рослини коноплі, в одному із яких наявні п`ять паперових згортків та коробка з-під сірників з сухою подрібненою речовиною рослинного походження, яка, згідно з висновком експерта №447 від 07.04.2020 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, загальною масою (у перерахунку на висушену речовину) 322,07 г;

- на горищі будинку поліетиленовий пакет оранжевого кольору із сухою подрібненою речовиною рослинного походження, яка, згідно з висновком експерта №447 від 07.04.2020 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, загальною масою (у перерахунку на висушену речовину) 298,45 г;

- з підлоги нежилої кімнати будинку пристрій для куріння, на внутрішніх стінках якого наявне нашарування темно-коричневого кольору, яке, згідно з висновком експерта №447 від 07.04.2020 року, містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, екстракт канабісу, масою (у перерахунку на висушену речовину) 0,665 г.

Таким чином, загальна вага (у перерахунку на висушену речовину) вилученого у ОСОБА_6 особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, канабісу, становить 1188,17 г.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» («Список №1 особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено» в «Таблиці 1»,) канабіс віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Згідно з наказом МОЗ України №188 від 01.08.2000 року, вага вилученого у ОСОБА_6 наркотичного засобу канабісу, становить великий розмір.

Процесуальним прокурором ОСОБА_4 вірно кваліфіковано дії ОСОБА_3 за ч.2 ст.309 КК України, як незаконне виготовлення, придбання, зберігання наркотичних засобів у великих розмірах без мети збуту.

Таким чином, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України, тобто незаконне виготовлення, придбання, зберігання наркотичних засобів у великих розмірах без мети збуту.

Під час проведення судового розгляду 16.06.2021 року між прокурором Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника останнього адвоката ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000022, яка подана до суду.

Так, судом встановлено, що означена угода про визнання винуватості, укладена 16.06.2021 року між прокурором Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 , якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000022, та обвинуваченим ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст.ст.468-470, 472 КПК України.

З означеної угоди про визнання винуватості від 16.06.2021 року вбачається, що її сторони прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000022 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення; правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.309 КК України, яка ніким не оспорюється; ОСОБА_3 повністю беззастережно визнає свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні; сторони угоди зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини, зокрема, пом`якшуючі покарання ОСОБА_3 обставини його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення і відсутність обтяжуючих покарання ОСОБА_3 обставин, а також понесення державою в результаті вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення процесуальних витрат для проведення експертами Вінницького НДЕКЦ МВС України експертизи матеріалів, речовин та виробів за №477 від 07.04.2020 року в сумі 9807 (дев`ять тисяч вісімсот сім) гривень; сторони угоди про визнання винуватості узгодили призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч.2 ст.309 КК України у виді штрафу в розмірі 4000 (чотири тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68000 (шістдесят вісім тисяч) гривень.

При цьому, при узгодженні покарання сторони угоди врахували, що відповідно до класифікації кримінальних правопорушень за ч.4 ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України, є нетяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк до трьох років, тому згідно з ч.4 ст.469 КПК України, в даному кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.

Сторонами угоди враховано, що відповідно до ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Так, на момент вчинення ОСОБА_3 кримінально-протиправного діяння, тобто станом на 29.02.2020 року, санкція ч.2 ст.309 КК України передбачала покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років, та відповідно до ч.3 ст.12 КК України, злочин відносився до злочинів середньої тяжкості.

Відповідно до Закону України від 22.11.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності з 01.07.2020 року, до Кримінального кодексу України, в тому числі до ст.ст.12, 309 КК України, внесено зміни, згідно з якими за ч.2 ст.309 КК України передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк до трьох років, та на підставі ч.4 ст.12 КК України, злочин відноситься до нетяжких злочинів.

Сторони угоди врахували, що згідно із ст.51 КК України, штраф є менш суворим видом покарання, ніж позбавлення волі, та, відповідно, поліпшує становище особи, тому наявні підстави для застосування положень ч.1 ст.5 КК України, та призначення покарання в межах санкції ч.2 ст.309 КК України, яка є чинною на момент підписання угоди сторонами.

При цьому, сторони угоди при узгодженні покарання врахували обставини кримінального правопорушення та кримінального провадження, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, під час дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покладені на нього судом обов`язки не порушував, офіційно працевлаштувався, та наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, та узгодили призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст.309 КК України у виді штрафу в розмірі 4000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 68000 грн.

Сторони угоди надали згоду на призначення узгодженого покарання.

В угоді зазначено, що обов`язки щодо співпраці з правоохоронними органами у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншими особами, на ОСОБА_3 не покладаються.

Також, в угоді зазначено, що її сторонам роз`яснені і зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України і КК України, просила цю угоду затвердити і застосувати до обвинуваченого узгоджене в угоді покарання у виді штрафу у розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 68000 грн.

Крім того, прокурор ОСОБА_4 просить суд вирішити питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні, зокрема, наркотичні засоби знищити, грошові кошти повернути державі, банківську картку та паспорт ОСОБА_3 повернути обвинуваченому, а процесуальні витрати в сумі 9807 грн. покласти на обвинуваченого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що він був ініціатором укладення угоди про визнання винуватості і розуміє: надані йому законом права на справедливий судовий розгляд і наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості.

Також обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні показав, що він розуміє характер пред`явленого обвинувачення за ч.2 ст.309 КК України, щодо якого він беззастережно та повністю визнає себе винуватим при обставинах, викладених в обвинувальному акті зі зміненим обвинуваченням від 15.06.2021 року.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 суду показав, що за селом Рахни-Лісові у загальнодоступному місці на земельній ділянці виявив рослини коноплі, зірвав верхівки та листя з них, приніс додому, де на той час проживав, тобто у АДРЕСА_2 , подрібнив та помістив для висушування на горищі будинку, де зберігав для власного вживання, без мети збуту, оскільки раніше впродовж певного часу по кілька разів на день вживав коноплю шляхом куріння за допомогою власноруч виготовленого пристрою для куріння з пластмасових пляшок.

Крім того, ОСОБА_3 пояснив, що розуміє вид покарання, який буде до нього застосований у разі затвердження угоди судом та дав згоду на застосування узгодженого покарання у виді штрафу в розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 68000 грн., заявив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, зокрема, щодо беззастережного визнання вини та сплати штрафу, оскільки він офіційно працевлаштований та має змогу сплатити штраф.

ОСОБА_3 пояснив, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 , вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України і КК України, просив цю угоду затвердити і застосувати до обвинуваченого узгоджене в угоді покарання у виді штрафу у розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 68000 грн.

Вислухавши сторони угоди про визнання винуватості прокурора ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_3 і його захисника адвоката ОСОБА_5 , перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам чинного КПК України та КК України, суд прийшов до наступного.

Згідно із ч.ч.2, 4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного, обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо, в тому числі, кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (п.1 ч.4). Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Як вбачається із обвинувального акту зі зміненим обвинуваченням та угоди про визнання винуватості, дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.309 КК України, яка, відповідно до ст.12 КК України, класифікується як нетяжкий злочин, від цього злочину потерпілих немає.

Зміст угоди про визнання винуватості від 16.06.2021 року, укладеної між прокурором Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , відповідає вимогам, встановленим в ст.472 КПК України, так як містить усі необхідні реквізити.

Зокрема, у вказаній угоді зазначені: її сторони; формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; істотні для цього кримінального провадження обставини; беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення; відсутність домовленості про покладення обов`язків на обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою; умови щодо цивільної відповідальності обвинуваченого у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення; узгоджене покарання та згода обвинуваченого на призначення покарання у виді штрафу в розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України; наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України. Угода містить зазначення дати укладення та скріплена підписами сторін.

Крім того, судом, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості між сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України; наслідки укладення та затвердження угоди; характер обвинувачення за ч.2 ст.309 КК України, щодо якого беззастережно визнає себе винуватим; розуміє узгоджене покарання та дає згоду на призначення узгодженого покарання.
Судом з`ясовано, що сторони угоди розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України.

Таким чином, суд вважає, що укладена угода між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_5 , відповідає вимогам КПК України; дії ОСОБА_3 , що виразилися у незаконному виготовленні, придбанні, зберіганні наркотичних засобів у великих розмірах без мети збуту, вірно кваліфіковані за ч.2 ст.309 КК України; фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_3 наявні; узгоджене сторонами угоди покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним в ст.65 КК України, зокрема, ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особі винного.

Відтак, суд прийшов до висновку, що укладена між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 угода про визнання винуватості підлягає затвердженню в судовому засіданні, що відповідає положенням ч.2 ст.474 КПК України.

При цьому, суд враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, зокрема, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та вважає, що покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, необхідне та достатнє для виправлення ОСОБА_3 і попередження нових кримінальних правопорушень.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

При цьому, судом було роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_3 , що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також, роз`яснено сторонам кримінального провадження їх право змагальності, тобто самостійного обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

Сторони кримінального провадження вважають, що угода про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України і КК України та підлягає затвердженню.

При цьому обвинувачений ОСОБА_3 надав суду показання, з яких вбачається, що він визнає себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у обвинувальному акті із зміненим обвинуваченням від 15.06.2021 року.

З наведених вище підстав, вивчивши угоду про визнання винуватості, суд прийшов до висновку, що означена угода, укладена між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , підлягає затвердженню відповідно до процедури, встановленої КПК України, на підставі ч.2 ст.474 КПК України.

Такий висновок суду ґрунтується на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, відповідно до п.113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість «будь-якого кримінального обвинувачення». Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (див. рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»). А також у рішеннях в справах «Леонід Лазаренко проти України» від 28.10.2010 року та «Боротюк проти України» від 16.12.2010 року, у пунктах 52 та 80 яких, відповідно, зазначено, що «ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися у відкритий чи мовчазний спосіб від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (див. рішення у справі «Сейдович проти Італії»)».

Також, обвинуваченому слід призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 68000 грн.

Відповідно до вимог ст.331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників судового засідання про скасування або продовження обвинуваченому запобіжного заходу, підстав для скасування або продовження запобіжного заходу ОСОБА_3 у виді домашнього арешту, застосованого на підставі ухвали суду від 21.04.2021 року на строк до 21 години 21.06.2021 року (а.с.90-92 т.3) суд не вбачає.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з речовими доказами.

Речові докази поліетиленовий пакет синього кольору із сухою подрібненою речовиною рослинного походження, який упаковано до пакувального пакету «Національна поліція України, Головне слідче управління» №7259834; три поліетиленові пакети жовтого кольору із сухою, подрібненою речовиною рослинного походження, які упаковано до пакувального пакету «Національна поліція України, Головне слідче управління» №7259836; два поліетиленові пакети біло-прозорого кольору із сухою подрібненою речовиною рослинного походження за зовнішніми ознаками схожі на рослини коноплі, в одному із яких наявні п`ять паперових згортків та коробка з-під сірників з сухою подрібненою речовиною рослинного походження, які упаковано до пакувального пакету «Національна поліція України, Головне слідче управління» №INZ2040997; поліетиленовий пакет оранжевого кольору із сухою подрібненою речовиною рослинного походження, який упаковано до пакувального пакету «Національна поліція України, Головне слідче управління» №INZ2040998; паперовий згорток із сухою подрібненою речовиною рослинного походження, який упаковано до пакувального пакету «Національна поліція України, Головне слідче управління» №7157290; два паперові згортки, наповнені наркотичною речовиною канабісом загальною масою у перерахунку на висушену речовину 4,04 г., поміщені до пакувального пакету №1480708; паперовий згорток із речовиною рослинного походження темно зеленого кольору у сухому подрібненому стані, поміщений до пакувального пакету №4430462; пристрій для куріння, який упаковано до пакувального пакету «Національна поліція України, Головне слідче управління» №7259835, що знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 (м. Шаргород) Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області (а.с.12, 45, 67-68 т.2), підлягають знищенню, відповідно до вимог ст.100 КПК України; банкнота номіналом 200 (двісті) гривень із серією ХИ 0249435, яка упакована до пакувального пакету «Національна поліція України, Головне слідче управління» №7157291, що знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 (м. Шаргород) Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області (а.с.67-68 т.2), підлягає конфіскації, на підставі п.5 ч.9 ст.100 КПК України, оскільки власник або законний володілець вказаних коштів судом не встановлений, а прокурором в ході судового розгляду не надано доказів про виділення вказаних коштів ГУНП у Вінницькій області для проведення оперативної закупівлі у ОСОБА_3 наркотичних засобів; банківську картку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 , яку упаковано до пакувального пакету №INZ1000407 (а.с.64-66 т.2); мобільний телефон марки «НТС» моделі «Explorer А31Ое», паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 , що виданий Шаргородським РВ УМВС України у Вінницькій області 21.07.2011 року (а.с.98-99 т.2) підлягають поверненню обвинуваченому ОСОБА_3 .

Електронні докази: електронний носій диск DVD-R з відеозаписом обшуку від 29.02.2020 року, електронний носій диск DVD-R з відеозаписом слідчого експерименту від 03.03.2020 року, електронний носій Micro SD card 32 Gb, інв. №2m (серійний номер 97003-E19.A00LF) (а.с.167, 168, 169 т.2) залишити у матеріалах кримінального провадження на строк зберігання кримінального провадження.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що по справі понесені процесуальні витрати за проведення експертизи у зв`язку із залученням стороною обвинувачення експертів спеціалізованої державної установи.

Зокрема, відповідно до висновку експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 07.04.2020 року за №447 вбачається, що у справі проведено експертизу матеріалів, речовин та виробів (а.с.74-85 т.2). Вартість проведення експертизи становить 9807 грн. (а.с.73 т.2). Відтак, ці процесуальні витрати в сумі 9807 грн. на залучення експерта з ініціативи сторони обвинувачення, відповідно до ч.2 ст.122 та ч.2 ст.124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Керуючись ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.373-377, 472, 473, 474, 475, 100, 124 КПК України, ч.2 ст.309 КК України, суд

засудив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 16 червня 2021 року, що укладена у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000022 22.01.2020 року, між прокурором Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі чотирьох тисяч (4000) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 68000 (шістдесят вісім тисяч) гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у виді домашнього арешту, застосований на підставі ухвали суду від 21.04.2021 року на строк до 21 години 21.06.2021 року залишити без змін до закінчення строку дії ухвали суду.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави 9807 (дев`ять тисяч вісімсот сім) гривень на відшкодування судових витрат за проведення експертизи залученим стороною обвинувачення експертом спеціалізованої державної установи Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №447 від 07.04.2020 року.

Речові докази: поліетиленовий пакет синього кольору із сухою подрібненою речовиною рослинного походження, який упаковано до пакувального пакету «Національна поліція України, Головне слідче управління» №7259834; три поліетиленові пакети жовтого кольору із сухою, подрібненою речовиною рослинного походження, які упаковано до пакувального пакету «Національна поліція України, Головне слідче управління» №7259836; два поліетиленові пакети біло-прозорого кольору із сухою подрібненою речовиною рослинного походження за зовнішніми ознаками схожі на рослини коноплі, в одному із яких наявні п`ять паперових згортків та коробка з-під сірників з сухою подрібненою речовиною рослинного походження, які упаковано до пакувального пакету «Національна поліція України, Головне слідче управління» №INZ2040997; поліетиленовий пакет оранжевого кольору із сухою подрібненою речовиною рослинного походження, який упаковано до пакувального пакету «Національна поліція України, Головне слідче управління» №INZ2040998; паперовий згорток із сухою подрібненою речовиною рослинного походження, який упаковано до пакувального пакету «Національна поліція України, Головне слідче управління» №7157290; два паперові згортки, наповнені наркотичною речовиною канабісом загальною масою у перерахунку на висушену речовину 4,04 г., поміщені до пакувального пакету №1480708; паперовий згорток із речовиною рослинного походження темно зеленого кольору у сухому подрібненому стані, поміщений до пакувального пакету №4430462; пристрій для куріння, який упаковано до пакувального пакету «Національна поліція України, Головне слідче управління» №7259835, що знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 (м. Шаргород) Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області, знищити; банкноту номіналом 200 (двісті) гривень із серією ХИ 0249435, яка упакована до пакувального пакету «Національна поліція України, Головне слідче управління» №7157291, що знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 (м. Шаргород) Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області, конфіскувати; банківську картку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 , яку упаковано до пакувального пакету №INZ1000407, мобільний телефон марки «НТС» моделі «Explorer А31Ое», паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 , що виданий Шаргородським РВ УМВС України у Вінницькій області 21.07.2011 року повернути обвинуваченому ОСОБА_3 .

Електронні докази: електронний носій диск DVD-R з відеозаписом обшуку від 29.02.2020 року, електронний носій диск DVD-R з відеозаписом слідчого експерименту від 03.03.2020 року, електронний носій Micro SD card 32 Gb, інв. №2m (серійний номер 97003-E19.A00LF) залишити у матеріалах кримінального провадження на строк зберігання кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, визначених ст.394 КПК України 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1