Справа № 278/1257/18
Провадження №1-кп/278/99/18
В И Р О К
іменем України

25 червня 2021 року, Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Башмачка Солонянського району Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
В С Т А Н О В И В:
14 березня 2018 року о 8 годині 00 хвилин військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 старшина ОСОБА_4 умисно з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу командування військової частини та поважних причин, в умовах особливого періоду, вчасно не з`явився на військову службу до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), обов`язки за посадою не виконував та проводив час на власний розсуд до 2 квітня 2018 року.
За клопотанням прокурора, підтриманим обвинуваченим, судовий розгляд проведено у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України. При цьому ОСОБА_4 та іншим учасникам процесу судом роз`яснено, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному суді.
У судовому засіданні прокурор підтримав обвинувачення та просив застосувати до ОСОБА_4 положення ст. 69 КК України та призначити більш м`яке покарання, ніж передбачене санкцією ч.4 ст.407 КК України, та призначити покарання у вигляді штрафу в сумі 5100 грн.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював та надав покази, з яких вбачається, що дійсно в період з 14 березня 2018 року по 2 квітня 2018 року, будучи військовослужбовцем за контрактом військової частини НОМЕР_1 , ухилився від військової служби, без дозволу відповідних командирів, без поважних причин та проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання в умовах особливого періоду, які відповідають висунутому обвинуваченню.
Вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому злочину учасниками процесу не оспорюється.
Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вказаного злочину доведена повністю, а тому кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно військовослужбовцем на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду.
При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК, є умисним тяжким військовим злочином.
Відповідно до статті 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом можливе за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного.
ОСОБА_4 не судимий, неодружений, не працює.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
З огляду на те, що обвинуваченим ОСОБА_4 не виконано умов угоди про визнання винуватості, затвердженої вироком Житомирського районного суду від 24 травня 2018 року, який ухвалою від 18 травня 2021 року скасовано, оскільки не сплачено передбачений угодою штраф, суд не вбачає ознак обставини, що пом`якшує покарання у вигляді щирого каяття обвинуваченого у вказаному злочині, що в свою чергу не дає підстав застосувати положення статті 69 КК України.
Враховуючи наведене, безальтернативний характер санкції ч. 4 ст. 407 КК, суд призначає покарання у виді позбавлення волі. Разом з тим, беручи до уваги відсутність обтяжуючих та наявність однієї пом`якшуючої покарання обставини, зміну обстановки (звільнення обвинуваченого з військової служби), позицію прокурора, суд дійшов висновку, що обвинувачений не є суспільно небезпечним, і його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК звільняє обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, що буде достатнім для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов у провадженні не пред`явлено, дані щодо судових витрат відсутні.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.373, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку - 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме буде періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.
Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1