Окрема думка судді ОСОБА_1
до постанови Верховного Суду від 06 квітня 2021 року у справі № 364/439/18 (провадження № 51-1142км19)[1]
1. Я не зміг погодитися з рішенням моїх поважних колег, що у цій справі обвинувальний вирок ґрунтується на сукупності доказів, достатніх для подолання розумного сумніву у винуватості засудженого.
2. Існує поширена легенда про те, що на будівлі одного з італійських чи французьких судів міститься меморіальна дошка з надписом: «Згадай мірошника». Надпис з`явився внаслідок трагічної історії про страченого мельника, засудженого за вбивство. Стражники, обходячи вулиці нічного міста, почули крик про допомогу. Вони кинулися на крик і виявили там мірошника, що стояв з ножем в руці над жертвою. Хоча під час слідства і суду він категорично заперечував свою причетність до вбивства, однак докази його провини (схоплений вночі на місці події з ножем в руці біля людини, спливала кров`ю) здавалися безперечними.
3. Надпис слугує застереженням від спокуси піддатися першому враженню для винесення рішення.
4. На мою думку, у цій справі суди не впоралися з цією спокусою і недостатньо критично поставилися до оцінки наданих обвинуваченням доказів.
5. Два односельчанина, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , проживали разом в будинку останнього. Вони вели не занадто здоровий спосіб життя, не були близькими друзями чи родичами, а жили разом заради економії витрат.
6. За версією обвинувачення, одним вечором ОСОБА_2 убив Потапенка 32-ма ножовими ударами в шию; наступного дня брат загиблого виявив тіло потерпілого і ОСОБА_2 в будинку.
7. ОСОБА_2 заперечував свою причетність до вбивства, стверджуючи, що коли пізно ввечері повернувся додому, то потерпілий сидів біля столу, схиливши голову, і не відгукнувся; він подумав, що той спить, і пройшов у свою кімнату спати. На ранок він ходив селом і невдовзі повернувся до будинку, де його і застав брат потерпілого.
8. Обвинувачення представило численні речові докази і висновки експертиз, ретельно перераховані у вироку[2], які, за одним виключенням, доводять відсутність будь-якого зв`язку засудженого з подією: ані слідів крові, ані відбитків пальців, ані будь-яких інших слідів, які б дали можливість встановити зв`язок засудженого з вбивством.
9. Виключенням є слід крові, виявлений на бушлаті ОСОБА_2 , який за висновком експертів може походити від потерпілого. Єдина кривава помарка, яку за обвинуваченням залишила на злочинці подія, під час якої він 32 рази змахнув ножем.
10. Це, фактично, єдина уліка, яка, однак, в принципі, могла би вважатися доказом його причетності до вбивства. Однак цей доказ міг би набути значення лише за важливої умови якщо виключена можливість походження цієї крові від самого засудженого.
11. Але матеріали справи не містять будь-яких висновків експертів, які б стверджували, що походження цієї крові від засудженого виключається. Більше того, ці матеріали містять інформацію про те, що така можливість не виключена.
12. Висновок експерта про можливість походження крові від потерпілого ґрунтується на тому, що в плямі крові на одязі виявлено антиген Н (висновок № 69 від 13 квітня 2018 року, т. 2, а.с. 8). Але інший висновок експерта (№ 67 від 2 квітня 2018 року, т. 2, а.с. 11) стверджує, що в крові ОСОБА_2 також присутній антиген Н.
13. Таким чином, єдина ознака антиген Н, яка дозволила експертам прийти до висновку, що виявлена на бушлаті засудженого кров може походити від потерпілого, є однією з ознак крові самого засудженого.
14. Я не володію експертними знаннями, щоб дійти категоричного висновку з приводу походження слідів крові. Можливо, що антиген Н у крові ОСОБА_2 і антиген Н у крові ОСОБА_3 є різними за своїми властивостями антигенами Н, і експерти мають відповідні методики, які дозволять їх відрізнити. Однак без експертного висновку, який би пояснював різницю між цими двома антигенами Н, неможливо позбутися думки, що ці сліди крові можуть походити від самого засудженого.
15. Враховуючи, що це єдина уліка проти засудженого, і решта речових доказів за висновками експертів виключають зв`язок між засудженим і подією, яка йому інкримінується, ця обставина (не)можливість походження слідів крові від самого засудженого має вирішальне значення і мала бути встановлена під час дослідження доказів. Однак цього не сталося. А за відсутності переконливого висновку, що ця єдина уліка не може походити від засудженого, його винуватість не може вважатися доведеною поза розумним сумнівом.
16. Решта доказів мають дуже сумнівну доказову вагу.
17. Я не можу погодитися зі спростуванням, наданим судом, що, якщо б вбивство відбулося до повернення засудженого додому, то він, повернувшись додому, не міг не помітити, що ОСОБА_3 вбитий. Навпаки, мені здалося б дивним, якщо б ОСОБА_2 стверджував, що у темряві він зміг побачити це. Відомо, що засуджений повернувся додому після 23 години і вранці вийшов з будинку. Очевидно, що 23 година 2 лютого це глибока ніч. Вранці в цей день також ще триває темна пора доби, оскільки сонце сходить лише близько 7:30. За таких обставин доводи, наведені судами, я не можу вважати переконливим спростуванням версії сторони захисту про те, що засуджений не надав значення нерухомому стану та мовчанню потерпілого, оскільки вважав, що той спить. Враховуючи, що обидва і ОСОБА_2 , і ОСОБА_3 рідко перебували у тверезому стані, жоден з них не був би вражений, що інший заснув за столом.
18. Також я не можу вважати переконливими аргументи судів, які пов`язують сало та хліб, знайдені в шлунку потерпілого, із салом і хлібом, які дав засудженому один зі свідків. Ніщо в матеріалах справи не свідчить про ідентичність цих продуктів, і обвинувачення не надало доказів тому, що зазвичай дієта потерпілого і обвинуваченого відрізнялась великим різноманіттям. Більш вірогідним є припущення, що така їжа і складала їх щоденний раціон.
19. У той же час стороною обвинувачення жодним чином не пояснені сліди, які свідчать про перебування на місці злочину іншої особи. Матеріали справи не містять будь-якої інформації про намагання органів розслідування встановити, кому належать відбитки пальця та слід взуття, залишений на місці події. За заявленої версії сторони захисту про те, що потерпілий був вже вбитий, коли ОСОБА_2 повернувся додому, наявність інформації про можливу присутність в домоволодінні іншої особи потребувала ретельного розслідування для спростування такої версії сторони захисту.
20. Тобто, для переконання у винуватості ОСОБА_2 ми маємо лише його перебування в будинку, де було вчинено вбивство. (Належність помарки крові на одязі не може бути встановлена, поки не виключено її походження від самого засудженого).
21. Таким чином, при закінченні розслідування нам відома лише та ж обставина, яка була відома і без будь-якого розслідування: засуджений знаходився поруч, коли було виявлено вбивство. На мій погляд така сукупність доказів є дуже хиткою для переконання поза розумним сумнівом у винуватості засудженого; якщо, звісно, пам`ятати про мірошника.
Суддя ОСОБА_1