ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/113/21 Справа № 185/5302/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

прокурор ОСОБА_6

захисник ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури про продовження строків тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000669, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 , апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_9 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2019 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда, Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, який до затримання був учнем 11-го класу загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня № 3 Павлоградської міської ради, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Дніпровського апеляційного суду перебуває кримінальне провадження за вищевказаними апеляційними скаргами.

17 лютого 2021 року під час судового засідання прокурором було надано клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 в обґрунтування якого прокурором зазначено, що враховуючи тяжкість покарання у виді позбавлення волі, особливу тяжкість злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання є підстави вважати, що ОСОБА_8 може переховуватися від суду, що може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства. Крім того, знаходячись під загрозою застосування тяжкого покарання за вчинені злочини, ОСОБА_8 , володіючи відомостями щодо потерпілої ОСОБА_9 , яка є очевидцем кримінальних правопорушень, може вплинути на неї, з метою схилення до зміни показів та відмови від показів взагалі. Вважає, що застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, застава та домашній арешт не забезпечить належне виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків та не здатні запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, який поставив на обговорення питання доцільності продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вислухавши думку прокурора, який вважав за необхідне продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою та подав відповідне клопотання в ході судового засідання, обвинуваченого та його захисника, які просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах вирішення цього питання, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до матеріалів справи, Верховним Судом при обранні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у відповідності з вимогами ст. ст. 176, 177, 178, 194, 197, 199 КПК України було враховано ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , які відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжкими злочинами, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

Отже, при вирішенні питання доцільності подальшого тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, колегія суддів враховуючи обсяг пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, приймаючи до уваги репутацію останнього, прийшла до висновку, що є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 , у разі визнання останнього винуватим у кримінальних правопорушеннях, ОСОБА_8 , перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, може переховуватися від суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Ілійков проти Болгарії від 26 липня 2001 року суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства. Колегія суддів, з урахуванням викладеного, вважає також доведеним ризик можливості вчинення ОСОБА_8 інших кримінальних правопорушень.

Крім того, знаходячись під загрозою застосування тяжкого покарання за вчинені злочини, ОСОБА_8 , володіючи відомостями щодо потерпілої ОСОБА_9 , яка є очевидцем кримінальних правопорушень, може вплинути на неї, з метою схилення до зміни показів та відмови від показів взагалі, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів вважає, що вказані обставини свідчать про наявність і вагомість ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді можливості переховування обвинуваченого від суду, незаконно впливати на потерпілу у кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи вищезазначене, у цьому кримінальному провадженні вказані вище ризики не зменшились, а до спливу терміну тримання під вартою вирішити справу по суті неможливо, обставини, що були підставою для взяття ОСОБА_8 під варту на час вирішення цього питання не змінилися, колегія суддів вважає, що заявлене прокурором клопотання підлягає задоволенню, а запобіжний захід, обраний обвинуваченому у вигляді тримання під вартою має бути продовжений, з урахуванням вимог п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, оскільки саме такий вид запобіжного заходу зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та досягнення дієвості цього провадження, що виключає можливість застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу.

Таким чином, на підставі викладеного та керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 197, 199, 331, 401 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури задовольнити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 18 квітня 2021 року, включно.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4