Гребінківський районний суд Полтавської області
__________________________________________________________________________________
Справа №: 528/158/21
В И Р О К
Іменем України

15 червня 2021 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з повною технічною фіксацією в дистанційному режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000054 від 19.02.2020 відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні осіб не має, особою з інвалідністю та депутатом не являється, участі в АТО та ООС не брав, раніше судимого: 31.10.2003 Таращанським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 р. позбавлення волі; 26.01.2004 Рокитнянським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 р. позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК з урахуванням вироку Таращанського районного суду Київської області від 31.10.2003 остаточно засуджений до 4 р. позбавлення волі,31.01.2007 звільнений умовно-достроково з невідбутим строком покарання 8 міс. 4 дні; 02.11.2007 Рокитнянським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 р. позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України остаточно засуджений до 4 р. 6 міс. позбавлення волі,15.12.2010 звільнений умовно-достроково з невідбутим строком покарання 11 міс. 23 дні; 26.12.2011 Рокитнянським районним судом Київської області за ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 р. 6 міс. позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України з урахуванням вироку Рокитнянського районного суду Київської області від 02.11.2007 остаточно засуджений до 5 р. позбавлення волі; 07.02.2012 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 р. позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням вироку Рокитнянського районного суду Київської області від 26.12.2011 остаточно засуджений до 5 р. 3 міс. позбавлення волі; 01.03.2016 зараховано термін попереднього ув`язнення з 08.11.2011 по 22.02.2012 у строк покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (день за два) (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України), 05.05.2016 звільнений умовно-достроково з невідбутим строком покарання 5 міс. 28 днів; 21.04.2017 Таращанським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 р. позбавлення волі; 21.05.2018 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК з урахуванням вироку Таращанського районного суду Київської області від 21.04.2017 остаточно засуджений до 2 р. 1 міс. позбавлення волі, зараховано термін попереднього ув`язнення з 28.02.2017 по 29.06.2017 у строк покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (день за два) (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України). 26.11.2018 звільнений по відбуттю покарання; 07.04.2021 Подільським районним судом м.Києва за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 , ч.1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 4 р.1 міс. позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-

в с т а н о в и в:
18.02.2020 приблизно о 19 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , діючи повторно, умисно та протиправно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу таємно викрав з недобудованого приміщення коридору будинку, велосипед марки «Аіст» зеленого кольору, жіночого типу, вартість якого згідно висновку експерта № 445 від 25.02.2020 становить 1550 грн., що належить Гребінківському районному територіальному центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Полтавської області, завдавши матеріальних збитків на вищевказану суму, а викраденим розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), що вчинено повторно.
У зв`язку з тим, що обвинувачений, прокурор та представник потерпілого не оспорювали фактичні обставини вчинення злочину ОСОБА_5 суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин, які не оспорюються сторонами, та обмежився допитом обвинуваченого і дослідженням доказів, які характеризують його особу, та приєднані прокурором матеріали стосовно процесуальних витрат, речових доказів, тощо.
При цьому, судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового розгляду зміст цих фактичних обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Також, судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
При цьому, розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.
Під час судового розгляду ОСОБА_5 визнав вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення та надав покази, що відповідають обставинам, наведеним в обвинувальному акті.
Так, обвинувачений повідомив, що він в повному обсязі вже не пам`ятає, як вчинив дане кримінальне правопорушення, оскільки пройшов тривалий час. Проте показав, що в лютому 2020 року приїхав в м.Гребінку, проходячи недобудовану будівлю побачив велосипед, який вирішив взяти щоб поїхати. Коли він на ньому рухався був зупинений працівниками поліції, які вилучили даний велосипед.
Свою вину у вчиненні зазначеного злочину визнав повністю, розкаявся у скоєному, погодився з мірою покарання яка висловлена прокурором.
У цьому зв`язку, на думку суду, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в ході судового розгляду доведена повністю, а зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим у скоєнні таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно.
Дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) за ознакою повторності. Таку кваліфікацію дій ОСОБА_5 суд вважає вірною, оскільки останній має непогашену у встановленому законодавством порядку судимість за вчинення злочину проти власності згідно вироку Шевченківського районного суду м.Києва від 21.05.2018 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.
Так, майно, яким заволодів обвинувачений, було для нього чужим, адже не перебувало в його власності чи законному володінні. ОСОБА_5 не мав на нього жодного права, цим майном він заволодів у спосіб, який заборонений законом. Це означає, що заволодіння майном відбулось протиправно. Викрадення майна здійснювалось обвинуваченим коли це залишалось непоміченим для оточуючих. За цією ознакою воно є таємним та визначається, як крадіжка.
ОСОБА_5 досяг віку, з якого наступає кримінальна відповідальність за викрадення чужого майна. Його дії характеризуються умислом та корисливою метою. В результаті них він одержав фактичну можливість володіти, користуватись та розпоряджатись викраденим майном. Таким чином, вчинений обвинуваченим злочин є закінченим.
Тому суд вважає, що ОСОБА_5 дійсно вчинив умисні дії, що виразились у таємному викраденні (крадіжка) чужого майна, вчинене повторно, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
З цього приводу у суду відсутні сумніви щодо притягнення останнього до кримінальної відповідальності за санкцією указаного кримінального закону.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, санкцією ч. 2 ст. 185 КК України передбачено покарання до п`яти років позбавлення волі, що свідчить про середню тяжкість вчиненого злочину.
За час судового розгляду справи в суді, ОСОБА_5 вів себе позитивно, дотримувався встановленого в суді порядку, зауважень головуючого не отримував.
Згідно ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд вважає визнання ним своєї вини та його щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
В той же час, аналіз даних про особу обвинуваченого свідчить, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, має не зняту та непогашену судимість, в тому числі за злочини проти власності, на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання не перебуває, офіційно працевлаштований не був.
Обвинувачений не є інвалідом, не досяг пенсійного віку, та не є військовослужбовцем.
Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.
Крім того, підстави для застосування положень ст. 69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому - судом не встановлені.
Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів.
Отже, враховуючи характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, обставин його вчинення, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, позицію державного обвинувача та обвинуваченого, представника потерпілого, а також відомостей, що характеризують його особу, аналіз яких вказує, що ОСОБА_5 має схильність до вчинення кримінальних правопорушень злочинів, проти власності, обставини викладені органом пробації в досудовій доповіді, які вказують на високий рівень ризику вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та дуже високий рівень ймовірності небезпеки для суспільства, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, та з огляду на всі обставини в цілому, суд приходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 не можливе без ізоляції від суспільства, і йому слід призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді реального строку позбавлення волі строком на 1 рік.
На переконання суду, саме таке покарання є необхідним, достатнім, справедливим для виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики
Крім того, як встановлено в судовому засіданні вироком Подільського районного суду м.Києва від 07.04.2021 ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 , ч.1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі. Вказаний вирок набрав законної сили 31.05.2021 року.
При цьому, як роз`яснила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 25.06.2018 (справі №511/37/16-к) правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК України, застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому злочині, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин. При цьому суд зобов`язаний в остаточне, призначене за сукупністю злочинів, покарання зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.
Таким чином, після постановлення вказаного вироку ОСОБА_5 визнається винуватим у вчиненні іншого кримінального правопорушення, вчиненого ним до постановлення попереднього вироку, тому призначати покарання необхідно з урахуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, зарахувавши йому в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, частково відбуте покарання за попереднім вироком відповідно до вимог ст. 72 КК України.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов потерпілим не заявлявся.
Процесуальні витрати у вигляді вартості проведення товарознавчної експертизи на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави.
Крім того, відповідно до положень ч.3 ст.377 КПК України, якщо обвинувачений, що тримається під вартою, засуджений до позбавлення волі, суд вирішує питання щодо його звільнення або продовження відповідного запобіжного заходу. Разом із тим, враховуючи, що у даному кримінальному провадженні запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_5 не застосувався, останній засуджений до реального відбування покарання за попереднім вироком і наразі тимчасово утримується в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор» для участі у даному судовому провадженні, суд, з урахуванням призначеної за даним вироком міри покарання, вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Керуючись: ст. 22, ст. 100, ст. 122, 124, ч. 3, ст. 349, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376, 377 КПК України, ст.ст. 65-67, ч. 4 ст. 70, ст. 72, ч. 2 ст. 185 КК України, суд,-

у х в а л и в :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушеня (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком більш суворим, призначеним за вироком Подільського районного суду м.Києва від 07.04.2021, визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з 15.06.2021.
На підставі ст.72 КК України, у строк покарання ОСОБА_5 зарахувати строк покарання частково відбутого за попереднім вироком Подільського районного суду м.Києва від 07.04.2021, а саме з 02.01.2021 по 14.06.2021 включно.
До набрання вироком законної сили застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати на проведення товарознавчої експертизи в розмірі 628 (шістсот двадцять вісім) грн. 04 коп.
Речовий доказ велосипед марки «Аіст» зеленого кольору, жіночого типу, який повернутий на відповідальне зберігання представнику потерпілого ОСОБА_4 залишити в останньої.
Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Після проголошення вироку обвинувачений має право отримати в суді його копію, подати клопотання про помилування, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження теж мають право отримати копію вироку.
Копія вироку не пізніше наступного дня після його проголошення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя М. Вітківський