н/п 1-кс/953/915/21
"10" лютого 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
заявника - адвоката ОСОБА_3 ,
Заявник в судовому засіданні підтримала подану скаргу, просила її задовольнити.
Старший слідчий СУ ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_5 , до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд скарги у його відсутність, проти скарги заперечує.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність суб`єкту оскарження не є перешкодою для розгляду скарги.
Вислухавши доводи заявника, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, слідчий суддя вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
07.12.2020 від ОСОБА_4 на адресу управління надійшла заява про залучення останнього в якості потерпілого та надання пам`ятки про права та обов`язки потерпілого.
Підставою відмови у визнанні ОСОБА_4 потерпілим слідчий зазначає, що з урахуванням положень ч. 6 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні вже визнано особу з числа членів сім`ї померлого ОСОБА_6 , а саме його дружину ОСОБА_7 . Крім того, слідчий посилається на п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 02.07.2004 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів», не може бути визнано потерпілими осіб, які постраждали від кримінального правопорушення, вчиненого ними ж.
Слідчий суддя приходить до висновку, що вищевказане рішення слідчого є законним та обґрунтованим.
Так, ч.6 ст. 55 КПК України передбачено, якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Таким чином, положеннями КПК України, передбачено не лише обов`язок слідчого або прокурора вручити пам`ятку потерпілому про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення, а й право вмотивованою постановою відмовити у визнанні потерпілим.
Оскаржувана Постанова слідчого від 07.12.2020 р. відповідає вимогам ч. 5 ст. 110 КК України, оскільки мотивувальна частина постанови містить зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови та мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукувані) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів. Повідомлення про підозру, відповідно до 276 КПК України, здійснюється тільки за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчинені кримінального правопорушення.
На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги.
Керуючись ст. ст. 40, 55, 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1