Провадження № 1-кс/714/45/21
У Х В А Л А

"31" березня 2021 р. м. Герца

Слідчий суддя Герцаївського районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 ,-

за участю: секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурораОСОБА_3
володільця майнаОСОБА_4
захисникаОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого відділення № 2 (м. Герца) слідчого відділу Чернівецького управління поліції ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно,-

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий відділення № 2 (м. Герца) слідчого відділу Чернівецького управління поліції ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 за погодженням прокурора Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про накладення арешту на майно.

Як зазначено у клопотанні, в провадженні відділення № 2 (м. Герца) слідчого відділу Чернівецького управління поліції ГУНП в Чернівецькій області знаходяться матеріали досудового розслідування внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 березня 2021 року за № 0000769 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України. Підставою для внесення відомостей до ЄРДР став рапорт працівника ГРПП відділення поліції № 4 (м. Герца) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області про те, що ОСОБА_4 перевозив за допомогою автомобіля марки «ЗИЛ - ММЗ» типу «Самоскид - С», державний номерний знак НОМЕР_1 піщано-гравійну суміш, яку видобув на р. Прут в адміністративних межах с. Горбова, Герцаївського (нині Чернівецького) району, Чернівецької області. Автомобіль з наявною у кузові піщано-гравійною сумішшю був вилучений та у сукупності визнано речовими доказами.

Зважаючи на те, що автомобіль марки «ЗИЛ - ММЗ» типу «Самоскид - С», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником кого є ОСОБА_7 , а фактичним володільцем ОСОБА_4 , є предметом кримінально-протиправних дій, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та визнаний речовим доказом, слідчий просила накласти на нього арешт в т.ч. на піщано-гравійну суміш, що в кузові автомобіля. Такий захід забезпечення кримінального провадження на думку слідчого є необхідним, оскільки у разі звернення власника із клопотанням про повернення автомобіля, то у слідства не буде законної можливості збереження доказів.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити з посиланням на обставини викладені у клопотанні. У своєму поясненні послалися на необхідність накладення арешту на майно про яке вказано у клопотанні з метою встановлення обставин події, так у разі поверненні майна будуть втрачені речові докази яким є автомобіль та піщано-гравійна суміш та як наслідок неможливо буде встановити обставини події.
Власник автомобіля марки «ЗИЛ - ММЗ» типу «Самоскид - С», державний номерний знак НОМЕР_1 - ОСОБА_7 , який належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, клопотання про її відкладення не заявляв.
ОСОБА_4 - фактичний володілець автомобіля заперечуючи проти клопотання слідчого послався на те, що автомобіль марки «ЗИЛ - ММЗ» державний номерний знак НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_7 . В його розпорядженні автомобіль перебував тимчасово як необхідний для того аби привезти гравій аби підсипати двір. З даного приводу він отримавши дозвіл власника автомобіля поїхав на річку Прут, що в межах с. Горбова Герцаївського (нині Чернівецького) району, Чернівецької області де невідомі йому особи загрузили у кузов автомобіля біля 4 м3 гравію, після чого він вирушав в напрямку дому. На центральній дорозі сполученням «Чернівці Герца» в с. Горбова, його було зупинено працівниками поліції. Після того як працівники поліції оглянули автомобіль, в т.ч. й кузов, автомобіль було затримано та поміщено на територію Герцаївського відділення поліції. Так як автомобіль має повернути власнику просив відмовити у задоволенні клопотання в цій частині, а щодо піщано-гравійної суміші не заперечував проти того аби вигрузити її.

Захисник ОСОБА_5 діючи в інтересах власника автомобіля ОСОБА_8 , у своєму запереченні наданому суду та підтримано під час судового засідання просив відмовити у задоволенні клопотання через її необґрунтованість. Вважає, що у клопотанні не викладено обставини того, що спірний автомобіль є майном до якого може бути застосовано спеціальна конфіскація. Також не наведено мотиви і обґрунтованість визнання автомобіля речовим доказом, який у свою чергу не може предметом кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 240 КК України так як ОСОБА_4 , як водій автомобіля лише перевозив піщано-гравійну суміш.

Вислухавши думку учасників судового процесу та дослідивши додані до клопотання письмові докази, слід зазначити про наступне.

Відповідно до ч.1 та п.7 ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, метою якого є досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди та можу бути накладений на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям речових доказів зазначених у статті 98 цього Кодексу.

Звертаючись до суду з клопотанням про арешт майна, слідчий як на правову підставу свого клопотання послалася саме на необхідність накладення арешту на майно за для забезпечення збереження речових доказів.
Нормою ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ст. 1 «Додаткового протоколу» до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 20.11.1952 року (Париж), кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У ч. 4 ст. 173 КПК України зазначено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Як вбачається з наданих до клопотання матеріалів, 28 березня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0000769 про вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст.240 КК України, за фактом перевезення водієм ОСОБА_4 піщано-гравійної суміші.

Диспозиція ч.2 ст. 240 КК України передбачає кримінальну відповідальність за порушення встановлених правил використання надр, якщо це створило небезпеку для життя, здоров`я людей чи довкілля, а також незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію автомобіля марки «ЗИЛ - ММЗ» типу «Самоскид - С», державний номерний знак НОМЕР_1 , який був вилучений працівниками поліції 27 березня 2021 року під час огляду місця події яким керував ОСОБА_4 , останній належить на праві власності ОСОБА_7 . Будь-яких доказів причетності власника автомобіля до вчиненого даного кримінального правопорушення матеріали кримінального провадження не містить та у клопотанні слідчим про вказане не зазначено.
Вказаний автомобіль із наявністю у його кузові піщано-гравійною сумішшю за постановою слідчого від 28 березня 2021 року визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженню.
Ураховуючи наведене, суд доходить висновку, що автомобіль марки «ЗИЛ - ММЗ» типу «Самоскид - С», державний номерний знак НОМЕР_1 за допомогою якого ОСОБА_4 як водій перевозив піщано-гравійну суміш про що свідчить відомості з Єдиного реєстру досудових розслідувань не є знаряддям кримінального правопорушення. Тому, накладення арешту на даний автомобіль може призвести до надмірного обмеження права користування його власника - ОСОБА_7 , а відтак у задоволенні клопотання слідчого в цій частині слід відмовити.
Водночас, приймаючи до уваги, що наявна у кузові автомобіля піщано-гравійна суміш є предметом даного кримінального правопорушення, з метою забезпечення її збереження, то наявні підстави для задоволення клопотання слідчого в цій частині та накладення арешту на вказане майно.
Задоволення вказаного клопотання в означеній частині виправдовують потреби досудового розслідування з метою попередження втрати даного майна чи інших негативних наслідків, які можуть перешкодити всебічному та повному проведенню досудового розслідування.
Керуючись ст.ст. 110, 131, 170, 171, 173, 309 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого відділення № 2 (м. Герца) слідчого відділу Чернівецького управління поліції ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Накласти арешт на гравійно-піщану суміш що в кузова автомобіля ЗИЛ-ММЗ державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 .

В іншій частині клопотання відмовити.
Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернівецького апеляційного суду протягом 5-ти днів.

Повний текст ухвали складений 02 квітня 2021 року.

Слідчий суддя: