Справа №487/7306/20
Провадження №1-кс/487/1225/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2021 Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого СВ Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні за №0001881 за ч. 4 ст. 190 КК України про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ

Слідчий СВ Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 , за погодженням прокурора Миколаївської місцевої прокуратури №1 Миколаївської області ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 .

В клопотанні слідчий зазначає, що в провадженні СВ Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження № 0001881 від 01.06.2020, за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України .

22.12.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 28.01.2021 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який спливає 22.02.2021 року.

На теперішній час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває. Ризики, передбачені ст. 177 КПК України, встановлені ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва, не зменшились, а тому,з метою запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, тобто ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ст. 177 КПК України орган досудового розслідування звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 на 60 діб.

В судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого, та обрати ОСОБА_5 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Зазначав, що клопотання слідчого не обґрунтоване, ризики не доведені.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши думки сторін кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного.

В провадженні СВ Заводського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0001881 за ч. 4 ст. 190 КК України .
Досудовим розслідуванням встановлено, що з 2009 року ОСОБА_5 перебував у дружніх відносинах з ОСОБА_8 . Приблизно у 2015 році ОСОБА_5 декілька разів позичав у ОСОБА_8 грошові кошти під приводом розвитку своєї підприємницької діяльності, які ОСОБА_5 повертав у обумовлений термін.
ОСОБА_5 розуміючи, що ОСОБА_8 надає йому грошові кошти в борг під приводом розвитку підприємницької діяльності, розуміючи, що він не здійснює підприємницьку діяльність та не маючи наміру і можливості виконати зобов`язання щодо повернення грошових коштів, в результаті чого, у невстановлену дату та час у ОСОБА_5 на думку органу досудового слідства виник злочинний умисел спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 шляхом обману та зловживання довірою, в особливо великих розмірах.
Реалізуючи свій злочинний умисел, із корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою збагачення, ОСОБА_5 , на думку органу досудового слідства ввів в оману потерпілого ОСОБА_8 щодо здійснення ОСОБА_5 підприємницької діяльності у сфері торгівлі сільськогосподарською продукцією та зловживаючи довірою останнього, під приводом розвитку своєї підприємницької діяльності та необхідності розрахунку за придбані зернові культури, 12.04.2019 у невстановленому місці у місті Миколаєві Миколаївської області отримав від ОСОБА_8 у борг грошові кошти у розмірі 25000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 12.04.2019 (26,831419) становить 670785,47 гривень, із строком повернення до 27.12.2019.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу ОСОБА_5 ввів в оману потерпілого ОСОБА_8 щодо здійснення ОСОБА_5 підприємницької діяльності у сфері торгівлі сільськогосподарською продукцією та зловживаючи довірою останнього, під приводом розвитку своєї підприємницької діяльності та необхідності розрахунку за придбані зернові культури, 22.06.2019 у невстановленому місці у місті Миколаєві Миколаївської області отримав від ОСОБА_8 у борг грошові кошти у розмірі 10000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 22.06.2019 (26,375876) становить 263758,76 гривень, із строком повернення до 02.07.2019.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу ОСОБА_5 ввів в оману потерпілого ОСОБА_8 щодо здійснення ОСОБА_5 підприємницької діяльності у сфері торгівлі сільськогосподарською продукцією та зловживаючи довірою останнього, під приводом розвитку своєї підприємницької діяльності та необхідності розрахунку за придбані зернові культури, 26.03.2020 у невстановленому місці у місті Миколаєві Миколаївської області отримав від ОСОБА_8 у борг грошові кошти у розмірі 70000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26.03.2020 (27,9552) становить 1956864 гривень, із строком повернення до 29.04.2020.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу ОСОБА_5 ввів в оману потерпілого ОСОБА_8 щодо здійснення ОСОБА_5 підприємницької діяльності у сфері торгівлі сільськогосподарською продукцією та зловживаючи довірою останнього, під приводом розвитку своєї підприємницької діяльності та необхідності розрахунку за придбані зернові культури, 18.04.2020 у невстановленому місці у місті Миколаєві Миколаївської області отримав від ОСОБА_8 у борг грошові кошти у розмірі 32000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.04.2020 (27,2022) становить 870470,4 гривень, із строком повернення до 23.04.2020.
Після чого, ОСОБА_5 взяте на себе зобов`язання, щодо повернення грошових коштів не виконав, кошти потерпілого привласнив та фактично не визнає свої боргові зобов`язання, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальних збитків на загальну суму 3761878,63 гривень (три мільйони сімсот шістдесят одна тисяча вісімсот сімдесят вісім гривень 63 копійки), що в шістсот разів і більше перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та складає особливо великі розміри.
Крім того, з 2012 року ОСОБА_5 перебував у дружніх відносинах з ОСОБА_9 . Приблизно у 2015 році ОСОБА_5 декілька разів позичав у ОСОБА_9 грошові кошти під приводом розвитку своєї підприємницької діяльності, які ОСОБА_5 повертав у обумовлений термін.
ОСОБА_5 розуміючи, що ОСОБА_9 надає йому грошові кошти в борг під приводом розвитку підприємницької діяльності, розуміючи, що він не здійснює підприємницьку діяльність та не маючи наміру і можливості виконати зобов`язання щодо повернення грошових коштів, в результаті чого, у невстановлену дату та час у ОСОБА_5 на думку органу досудового слідства, виник злочинний умисел спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 шляхом обману та зловживання довірою, в особливо великих розмірах.
Реалізуючи свій злочинний умисел, із корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою збагачення, діючи повторно ОСОБА_5 ввів в оману потерпілого ОСОБА_9 щодо здійснення ОСОБА_5 підприємницької діяльності у сфері торгівлі сільськогосподарською продукцією та зловживаючи довірою останнього, під приводом розвитку своєї підприємницької діяльності та необхідності розрахунку за придбані зернові культури, у березні 2019 року (більш точного часу не встановлено) у невстановленому місці у місті Миколаєві Миколаївської області отримав від ОСОБА_9 у борг грошові кошти у розмірі 100000 доларів США, із строком повернення три місяці, тобто до 31.06.2019.
У подальшому, з метою отримання у борг додаткових коштів, після спливу терміну на повернення вказаних грошових коштів, отриманих у березні 2019 року (100000 доларів США) повернув 1000 доларів США потерпілому ОСОБА_9 , тобто завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 99000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 31.03.2019 (27,248765) становить 2697627,73 гривень.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу ОСОБА_5 ввів в оману потерпілого ОСОБА_9 щодо здійснення ОСОБА_5 підприємницької діяльності у сфері торгівлі сільськогосподарською продукцією та зловживаючи довірою останнього, під приводом розвитку своєї підприємницької діяльності та необхідності розрахунку за придбані зернові культури, у серпні 2019 року (більш точного часу не встановлено) у невстановленому місці у місті Миколаєві Миколаївської області отримав від ОСОБА_9 у борг грошові кошти у розмірі 30000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 31.08.2019 (25,232299) становить 756968,97 гривень.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу ОСОБА_5 ввів в оману потерпілого ОСОБА_9 щодо здійснення ОСОБА_5 підприємницької діяльності у сфері торгівлі сільськогосподарською продукцією та зловживаючи довірою останнього, під приводом розвитку своєї підприємницької діяльності, 18.04.2020 у невстановленому місці у місті Миколаєві Миколаївської області отримав від ОСОБА_9 у борг грошові кошти у розмірі 45000 доларів США, але в подальшому упродовж квітня травня 2020 року частково повернув грошові кошти у розмірі 25000 доларів США, тобто завдав потерпілому ОСОБА_9 шкоду у розмірі 20000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.04.2019 (27,2022) становить 544044 гривень.
Після чого, ОСОБА_5 взяте на себе зобов`язання, щодо повернення грошових коштів не виконав, кошти потерпілого привласнив та фактично не визнає свої боргові зобов`язання, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальних збитків на загальну суму 3998640,70 гривень (три мільйони дев`ятсот дев`яносто вісім тисяч шістсот сорок гривень 70 копійок), що в шістсот разів і більше перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та складає особливо великі розміри.
Крім того, приблизно з 2007 року ОСОБА_5 перебував у дружніх відносинах з ОСОБА_10 .
ОСОБА_5 розуміючи, що він не здійснює підприємницьку діяльність та не маючи наміру і можливості виконати зобов`язання щодо повернення грошових коштів, в результаті чого, у невстановлену дату та час у ОСОБА_5 , на думку органу досудового слідства, виник злочинний умисел спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 шляхом обману та зловживання довірою, в особливо великих розмірах.
Реалізуючи свій злочинний умисел, із корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою збагачення, діючи повторно ОСОБА_5 ввів в оману потерпілого ОСОБА_10 щодо здійснення ОСОБА_5 підприємницької діяльності у сфері торгівлі сільськогосподарською продукцією та зловживаючи довірою останнього, під приводом розвитку своєї підприємницької діяльності, у період часу з вересня по листопад 2019 року у приміщенні офісу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 отримав від ОСОБА_10 декількома частинами у борг грошові кошти у розмірі 81700 доларів США.
У подальшому, з метою отримання у борг додаткових коштів, ОСОБА_5 повернув 31700 доларів США потерпілому ОСОБА_10 , тобто завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 50000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 30.11.2019 (24,035575) становить 1201778,75 гривень.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу ОСОБА_5 ввів в оману потерпілого ОСОБА_10 щодо здійснення ОСОБА_5 підприємницької діяльності у сфері торгівлі сільськогосподарською продукцією та зловживаючи довірою останнього, під приводом розвитку своєї підприємницької діяльності та необхідності розрахунку за придбані зернові культури, на початку квітня 2020 року (більш точного часу не встановлено) у приміщенні офісу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 отримав від ОСОБА_10 у борг грошові кошти у розмірі 50000 доларів США.
У подальшому, з метою отримання у борг додаткових коштів, ОСОБА_5 повернув 30000 доларів США потерпілому ОСОБА_10 , тобто завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 20000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 30.04.2020 (26,9714) становить 539428 гривень.
Після чого, ОСОБА_5 взяте на себе зобов`язання, щодо повернення грошових коштів не виконав, кошти потерпілого привласнив та фактично не визнає свої боргові зобов`язання, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальних збитків на загальну суму 1741206,75 гривень (один мільйон сімсот сорок одна тисяча двісті шість гривень 75 копійок), що в шістсот разів і більше перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та складає особливо великі розміри.
Повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.190 КК України складено 22.12.2020 та в той же день була вручена його матері - ОСОБА_11 .

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 28.01.2021 року відносно ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 15.02.2021 року , ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 28.01.2021 року залишено без змін.

Строк дії попередньої ухвали слідчого судді від 28.01.2021 року щодо застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спливає 22.02.2021.

Постановою заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_12 від 18.02.2021 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001881 продовжено до 22.03.2021 року.

Згідно ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття підварту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.

Відповідно до ст. 197 ч.3 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею у межах строку досудового розслідування.

Згідно з ч.ч. 3, 4ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання підвартою до закінчення строку дії попередньої ухвализ гідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України прокурором доведено обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики, визначені ст. 177 КПК України не зменшилися та виправдовують тримання ОСОБА_5 під вартою.

Слідчий суддя, з урахуванням процесуальної поведінки ОСОБА_5 , розміру можливої завданої шкоди, обґрунтованості та доведеності ризиків, вважає, що продовження запобіжного заходу як тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, позбавить його можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Запобігти ризикам, які зазначені в клопотанні слідчого, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо, оскільки будь-які більш м`які види запобіжного заходу не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти вказаним ризикам.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України суд враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: в разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні йому загрожує покарання на строк від 5 до 12 років, що дає підстави вважати, що підозрюваний з метою ухилення від кримінального покарання може переховуватися від органів досудового слідства та суду; міцність соціальних зв`язків підозрюваного; вік і стан здоров`я підозрюваного.

Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 підлягає задоволенню оскільки прокурором доведено, що заявлені ризики, а саме: переховуватися від органів розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному проваджені, не зменшилися та не перестали існувати, а також доведено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, з правом внесення застави у розмірі 3000940 грн., з встановленням обов`язків передбачених ст.. 194 КПК України у разі внесення застави.

П.48 рішення "Чеботарь проти Молдови" №35615/06 від 13.11.07р.- Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 &1(с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Слідчий суддя критично оцінює доводи сторони захисту щодо можливості запобігти вказаним прокурором ризикам шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу, оскільки хоча підозрюваний і має намір працевлаштуватися з метою повернення боргів, але це не усуває всіх ризиків, та надають підстави вважати, що тільки продовження відносно ОСОБА_5 саме такого винятково найсуворішого запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить належне виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст. ст. 183, 177, 197, 199, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:
Клопотання - задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 190 КК України , строком до 22.03.2021 року з утриманням в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 22.02.2021 о 13.00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1