Ухвала

Іменем України
06 травня 2021 року

м. Київ
справа № 623/3326/19

провадження № 51 2229 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12 листопада 2020 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року,
установив:
Як убачається зі змісту касаційної скарги, вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12 листопада 2020 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням статей 70, 71, 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 8 місяців.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12 листопада 2020 року в частині призначеного покарання змінено.
Постановлено вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців; за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим вважати ОСОБА_4 засудженим до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання частини покарання у виді 1 місяць позбавлення волі, призначеного за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21 грудня 2019 року та покарання, призначеного за цим вироком, у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 7 місяців.
Остаточно призначено ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ч.1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 7 місяців.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 ставить питання про перевірку зазначених судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, при вирішенні питання про наявність яких суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.
За положеннями ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, посилаючись на незаконність оскаржуваних судових рішень, окрім іншого, засуджений фактично вказує на однобічність та неповноту судового розгляду, вказуючи про свою невинуватість, вважає, що висновки суду ґрунтуються виключно на припущеннях, а тому доказам у кримінальному провадженні просить дати іншу оцінку, ніж її дали суди першої та апеляційної інстанцій, що у розумінні ст. 438 КПК України не може бути предметом касаційного розгляду.
Вказані обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Колегія суддів роз`яснює, що усунення недоліків зазначеної скарги слід здійснити шляхом внесення касаційної скарги з урахуванням вимог цієї ухвали та з дотриманням положень ст. 427 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12 листопада 2020 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року залишити без руху і надати строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3