Дата документу 24.02.2021 Справа № 554/5284/20
Провадження №1-кс/554/3798/2021
У Х В А Л А
іменем України
про відмову у відкритті провадження

24 лютого 2021 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 на дії слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001148,-

В С Т А Н О В И В :

23 лютого 2021 року до Октябрського районного суду м.Полтави надійшла скарга ОСОБА_2 , датована 07 лютого 2021 року (поштове відправлення від 18 лютого 2021 року), у якій просить зобов`язати слідчого ОСОБА_3 терміново виконати власну постанову про проведення спільного допиту ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , встановити строк проведення спільного допиту у кримінальному провадженні №0001148; розглянути скаргу в режимі відеоконференції за його участю. Будь-яких інших вимог скарга не містить.

Скарга мотивована тим, що в провадженні слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_3 знаходиться вищевказане кримінальне провадження, в якому ОСОБА_2 є потерпілим. ОСОБА_2 зазначає, що слідчий ОСОБА_3 виніс постанову про проведення «спільного» (одночасного) допиту його з ОСОБА_4 . З моменту прийняття даного рішення минуло майже два місяці, однак названа процесуальна дія до цього часу не проведена. У скарзі посилається на ті обставини, що Балаклійським районним судом Харківської області 03 грудня 2019 року винесено рішення про відшкодування йому моральної шкоди, завданої працівниками правоохоронних органів (Петров - слідчий), в сумі 1 млн. грн., та апеляційний суд Харківської області залишив вказане рішення без змін і зазначив, що саме працівники міліції та поліції несуть відповідальність за спричинену їх незаконними діями шкоду. На думку заявника скарги, затягуючи проведення вказаного допиту, слідчий ОСОБА_3 створює умови для того, щоб ОСОБА_5 уник правосуддя та державний бюджет зазнав зазначених збитків. Посилаючись на положення ч.6 ст.28 КПК України, і те, що своїми діями слідчий обмежує його права, ОСОБА_2 звернувся з даною скаргою.

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя не вбачає підстав для розгляду її по суті та вважає, що у відкритті провадження за скаргою необхідно відмовити з таких підстав.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до положень п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення в порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Відповідно до положень ст.24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Разом із цим, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, про що зазначено у ст.26 КПК України.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування регулюється § 1 Глави 26 КПК України.

Частиною 1 ст.303 КПК України передбачений перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, який є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу (ч.2 ст.304 КПК України).

Звертаючись до слідчого судді із даною скаргою, ОСОБА_2 посилається на тривалість досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001148, зокрема, не згодний із строками проведення слідчої дії одночасного допиту, що за змістом скарги мав бути проведений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відповідно до постанови слідчого ОСОБА_3 , однак протягом двох місяців з моменту прийняття відповідного рішення не відбувся.

З огляду на це, заявник просить слідчого суддю зобов`язати слідчого забезпечити виконання винесеної ним постанови про проведення одночасного допиту та фактично встановити строк проведення такого допиту.

Дана вимога не входить до переліку рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, що можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, а отже відповідно до ст.303 КПК України такі вимоги не можуть предметом розгляду слідчого судді з огляду на таке.

При зверненні до слідчого судді заявник керується ч.6 ст.28 КПК України.

Відповідно до ч.6 ст.28 КПК України підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає, зокрема, у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Натомість, подана скарга взагалі не містить вимог щодо передбаченого ст.303 КПК України предмету оскарження в контексті можливого оскарження бездіяльності слідчого, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк або недотримання розумних строків під час досудового розслідування тощо, з урахуванням того, що заявник вказує суб`єктом оскарження саме слідчого.

Разом із тим, відповідно до ч.2 ст.28 КПК України проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Отже, з наведених положень кримінального процесуального закону слідує, що слідчий суддя забезпечує лише дотримання розумних строків виключно в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції.

У поданій скарзі не наведено жодних конкретних обставин, що обумовлюють звернення саме до слідчого судді з даною скаргою, зокрема, необхідність здійснення окремих процесуальних дій у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені КПК України.

Натомість, заявлені вимоги та виклад обставин, якими вони обґрунтовуються, фактично стосуються зобов`язання слідчого вчинення конкретної слідчої дії одночасного допиту та встановлення за ухвалою слідчого судді строку для її проведення слідчим, а не процесуальної дії, як зазначено у скарзі, що не кореспондуються з правовими нормами, на які є посилається заявник, та не відповідає повноваженням слідчого судді при вирішенні таких питань.

При цьому, за змістом ч.6 ст.28, ст.114 КПК України з метою дотримання розумних строків слідчий суддя може встановити процесуальний строк для проведення слідчих (розшукових) дій, для яких законом встановлені граничні строки. КПК України не передбачає вирішення слідчим суддею питання щодо встановлення процесуальних строків для проведення слідчих дій, для яких цим Кодексом граничні строки не встановлені.

Так, вимоги до проведення слідчих (розшукових) дій визначені главою 20 КПК України, аналіз змісту якої свідчить про те, що строки для проведення слідчих (розшукових) дій, тобто дій, спрямованих на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, КПК України не встановлює.

Системний аналіз ст.ст.28, 113, 114 КПК України в сукупності з положеннями пунктів 10, 18 частини 1 статті 3, статей 7, 9, 131, 132, 303, 306, 307 КПК України дає підстави для висновку, що слідчий суддя може встановити процесуальний строк лише для конкретних процесуальних дій, які підозрюваний, потерпілий або інші особи, права та інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, вважають за необхідне здійснити у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені КПК України.

Отже, предметом розгляду скарги можуть стати лише ті процесуальні дії, необхідність вчинення яких у певний строк прямо випливає із норм кримінального процесуального закону або рішення про їх проведення у певний строк раніше було прийняте стороною обвинувачення. Натомість, нормами кримінального процесуального закону не передбачене повноваження слідчого судді про встановлення слідчому чи прокурору процесуального строку для проведення слідчих дій, зважаючи на процесуальні гарантії самостійності слідчого (ч.5 ст.40 КПК України).

Таким чином, невиконання слідчим, прокурором певних слідчих дій, затягування строків досудового розслідування не підлягає оскарженню в порядку ч.1 ст.303 цього Кодексу, а при недотриманні слідчим, прокурором розумних строків, зазначена бездіяльність може бути оскаржена виключно прокурору вищого рівня в порядку, передбаченому ст.308 КПК України.

Отже, заявник ставить у скарзі вимоги, що не відносяться до повноважень слідчого судді, та не підлягають розгляду в порядку ст.303 КПК України на стадії досудового розслідування. Будь-яких інших вимог скарга не містить.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Як передбачено ч.4 ст.304 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини та аналіз норм кримінального процесуального закону, слідчий суддя вважає, що порушені у скарзі заявника питання виходять за межі переліку рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які підлягають самостійному оскарженню під час досудового розслідування, визначеного ч.1 ст.303 КПК України, та не можуть бути предметом розгляду слідчого судді, оскільки не віднесені до його компетенції і взагалі не передбачені законом, а отже, наявні підстави, передбачені ч.4 ст.304 КПК України, а тому слідчий суддя приходить до переконання, що у відкритті провадження за такою скаргою потрібно відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 24, 26, 303-307, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на дії слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001148.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом зі скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1