Справа № 478/385/21 Провадження № 1-кп/478/49/2021
В и р о к
І м е н е м У к р а ї н и
01 червня 2021 року Казанківський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря : ОСОБА_2 ,
прокурора : ОСОБА_3 ,
захисників : ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених : ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, Миколаївської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час відбуває покарання в ДУ «Казанківська ВК № 93» за адресою: Миколаївська область, Казанківський район, с-ще. Новоданилівка, вул. Індустріальна, 4, раніше неодноразово судимого, востаннє : 25.10.2016 року Центральним районним судом м. Миколаїв за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі, звільненого 26.11.2018 року за ч. 5 ст. 72 КК України; 17.05.2019 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі ;
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Вознесенськ, Вознесенського району, Миколаївської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на даний час відбуває покарання в ДУ «Казанківська ВК № 93» за адресою: Миколаївська область, Казанківський район, с-ще. Новоданилівка, вул. Індустріальна, 4, раніше неодноразово судимого, востаннє : 19.09.2017 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі; 03.04.2018 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 25.07.2018 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 393 КК України, -
Як вбачається з обвинувального акту, з 22 березня 2019 року ОСОБА_6 відбуває покарання у ДУ «Казанківській виправній колонії №93», яка розташована за адресою: Миколаївська область, Казанківський район, с. Новоданилівка, вул. Індустріальна, 4, а з 16 жовтня 2020 року на підставі постанови начальника вказаної установи ОСОБА_8 був переведений до дільниці соціальної реабілітації ДУ «Казанківської виправної колонії №93». По прибуттю до ДУ «Казанківської виправної колонії №93» ОСОБА_6 був ознайомлений з межами ДУ «Казанківської виправної колонії №93», порядком та умовами відбування покарання, попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст. 391-393 КК України. Також з 03 вересня 2018 року ОСОБА_7 відбуває покарання у ДУ «Казанківській виправній колонії №93», яка розташована за адресою: Миколаївська область, Казанківський район, с. Новоданилівка, вул. Індустріальна, 4, а з 18 травня 2017 року на підставі постанови начальника вказаної установи ОСОБА_8 був переведений до дільниці соціальної реабілітації ДУ «Казанківської виправної колонії №93».По прибуттю до ДУ «Казанківської виправної колонії №93», ОСОБА_7 був ознайомлений з кордонами ДУ «Казанківської виправної колонії №93», порядком та умовами відбування покарання, попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст. 391-393 КК України.
Однак, 12 січня 2021 року, близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 знаходячись в кімнаті відпочинку на дільниці соціальної реабілітації ДУ «Казанківської виправної колонії №93», зрозумівши що працівники установи сплять, в цей час в засуджених виник умисел на вчинення втечі. Так, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_6 , знаючи та розуміючи наслідки своїх дій, а також, бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю належного контролю за ними з боку працівників ДУ «Казанківської ВК №93» самовільно, без відповідного на те дозволу представників адміністрації установи, вийшли до господарчого двору перелізли через паркан на дільниці соціальної реабілітації ДУ «Казанківської виправної колонії №93». Продовжуючи свої злочинні дії, засуджені попрямували до ст. Новоданилівка, Казанківського району, Миколаївської області, де не дочекавшись потяга направилися в бік ст. Казанка де по дорозі зупинили автомобіль, який відвіз їх до м. Миколаїв . 13.01.2020 року близько 08:00 години прибувши водій залишив їх на Херсонському шоссе м. Миколаїв, після цього ОСОБА_7 зателефонував своєму знайомому на ім`я ОСОБА_9 який на «Таксі» забрав їх до себе додому (точної адреси в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим). Перебуваючи вдома у знайомого, через деякий час ОСОБА_6 поїхав до знайомої, а ОСОБА_7 залишився.
В подальшому 13.01.2021 року близько 23:10 години в м. Миколаїв по вул. Маршала Василевського, 44, в м. Миколаїв ОСОБА_6 було затримано працівниками ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» в м. Миколаєві та доставлено до ДУ Казанківської ВК №93.
Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 393 КК України, як втечя з місць позбавлення волі, вчинена за попередньою змовою групою осіб.
Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 393 КК України, як втечя з місць позбавлення волі, вчинена за попередньою змовою групою осіб.
31.05.2021 року між прокурором Казанківського відділу Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області з одного боку, та обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з іншого боку на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України було укладено угоди про визнання винуватості.
Згідно з наданими суду угодами про визнання винуватості, прокурор та обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 393 КК України та обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 393 КК України , обвинувачені у повному обсязі та беззастережно визнали свою винуватість у вчиненні даних кримінальних правопорушень та зобов`язалися визнати її в судовому засіданні.
Також, сторонами угоди узгоджене покарання, які обвинувачені повинні понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 393 КК України у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового складання покарань за вироком за вказаний злочин та за вироком Дарницького районного суду м. Київ від 17 травня 2019 року, яким ОСОБА_6 призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць, а обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 393 КК України у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового складання покарань за вироком за вказаний злочин та за вироком Вознесенського міського суду Миколаївської області від 25 липня 2018 року, яким ОСОБА_7 призначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.
Крім того, отримана згода обвинувачених на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченим.
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів може бути укладена угода про визнання винуватості. Укладання угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України просить угоду затвердити і призначити обвинуваченим узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні також просили вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачені беззастережно визнали себе винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 393 КК України та дали згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.
Захисники обвинувачених, підтримали можливість затвердження угод судом.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_6 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, в наслідок якого шкода завдана державним.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_7 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, в наслідок якого шкода завдана державним.
Суд, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повністю усвідомлюють зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнають себе винуватим, цілком розуміють свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, та те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо відповідності угод про визнання винуватості, укладених між прокурором та обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вимогам КПК України та КК України.
При призначенні покарання, суд згідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи обвинувачених та характеризуючи матеріали стосовно його особи.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченим є щире каяття, активне сприяння розкриття кримінального правопорушення. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченим є рецидив злочинів.
Із врахуванням всіх обставин справи та осіб обвинувачених суд вважає, що узгоджене сторонами покарання цілком відповідає ступеню тяжкості та обставинам вчиненого кримінального правопорушення.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та визнання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 393 КК України , з призначенням обвинуваченим узгодженої сторонами міри покарання.
Судові витрати та речові докази у справі відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід не обирався.
Враховуючи викладене та керуючись ст. ст.100, 373, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд, -
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 31.05.2021 року між прокурором Казанківського відділу Баштанської місцевої прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 393 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового складання покарань за вироком за вказаний злочин та за вироком Дарницького районного суду м. Київ від 17 травня 2019 року, яким ОСОБА_6 призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 ( п`ять ) років 1 місяць.
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 31.05.2021 року між прокурором Казанківського відділу Баштанської місцевої прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_7 .
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 393 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового складання покарань за вироком за вказаний злочин та за вироком Вознесенського міського суду Миколаївської області від 25 липня 2018 року, яким ОСОБА_7 призначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 ( п`ять ) років 1 місяць.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не обиралася.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з моменту його проголошення виключно з підстав, передбачених ст.394 ч.3 КПК України.

Суддя Казанківського районного суду
Миколаївської області : ОСОБА_1