Справа № 589/1674/17
Провадження № 1-кп/589/154/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року
Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

законних представників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шостка кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Зноб-Трубчевська Середино-Будського району Сумської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого:

1) 09.09.2020 Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, 69, 70 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 4 місяці;

2) 05.11.2020 Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304, 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці;

3) 28.01.2021 Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 357 , 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Івот Шосткинського Сумської області, громадянина України, учня ДПТНЗ «Шосткинське вище професійне училище», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , засудженого:

1) 28.01.2021 Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185, 75, 104 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки з іспитовим строком на 2 роки

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

Протягом серпня 2015 року, в денний час, неповнолітній ОСОБА_8 , знаходився на території домоволодіння АДРЕСА_4 , де допомагав по господарству власнику будинку ОСОБА_11 . Перебуваючи у дворі вказаного домоволодіння, ОСОБА_8 побачив біля сараїв, розташованих у дворі будинку, алюмінієвий бідон, який він вирішив викрасти, та, маючи умисел на таємне, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, користуючись тим, що господар домоволодіння ОСОБА_11 не бачить його дії, спрямовані на викрадення майна, взяв алюмінієвий бідон ємністю 40 літрів, з кришкою, вартістю 615 грн, який належить потерпілому ОСОБА_11 , та, підійшовши до паркану, перекинув на територію нежилого сусіднього домоволодіння, звідки в подальшому забрав.

Після цього неповнолітній ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Крім цього, 02.02.2017 близько 12-00 год. неповнолітній ОСОБА_8 , діючи повторно, маючи умисел на таємне, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, вирішив вчинити крадіжку майна з буд. АДРЕСА_5 та з цією метою проник на територію вказаного домоволодіння через паркан, а після через віконний отвір проник до будинку, звідки таємно від оточуючих вчинив крадіжку майна ОСОБА_4 , а саме: кабелю «ПРППМ 2х0,9», довжиною 68,13 м, вартістю 346,10 грн; кабелю «ПРППМ 2х0,8», довжиною 34,15 метрів, вартістю 79,29 грн; кабелю «ПВС 2х0,75», довжиною 21,2 метрів, вартістю 226,10 грн.

Після цього, ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 651,49 грн.

Крім цього, 28.02.2017 близько 10-00 год., неповнолітній ОСОБА_8 , діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб з неповнолітнім ОСОБА_10 , маючи умисел на таємне, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення, вирішили вчинити крадіжку майна з території виробничої бази ТОВ «Торгово-виробнича фірма «Рокс»» по вул. Привокзальній, 27 в м. Шостка Сумської області та з цією метою проникли на територію зазначеної бази через паркан, після чого шляхом виймання скла з віконної рами через отвір проникли до боксу, розташованого на території виробничої бази, звідки таємно від оточуючих вчинили крадіжку майна ОСОБА_12 , а саме: кабелю марки ВВП 2Х2,5, загальною довжиною 30 метрів, вартістю 446 грн; кабелю марки ПВ 1Х4, загальною довжиною 200 метрів, вартістю 1534 грн; телефонного кабелю, загальною довжиною 300 метрів, який не має для потерпілого матеріальної цінності; брухту свинцю загальною вагою 20 кг, вартістю 320 грн.

Після цього, неповнолітні ОСОБА_8 та ОСОБА_10 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, та викраденим майном розпорядились на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 2300 грн.

Крім цього, 01.03.2017 близько 12-00 год. неповнолітні ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб, маючи умисел на таємне, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення, вирішили вчинити крадіжку майна з території виробничої бази ТОВ «Торгово-виробнича фірма «Рокс»» по вул. Привокзальній, 27 в м. Шостка Сумської області та через паркан проникли на територію зазначеної бази, після чого через двері, які відчинили напередодні, проникли до боксу, розташованого на території виробничої бази, де за допомогою лому, який знайшли в боксі, зірвали навісний замок та проникли до сусідніх боксів, звідки таємно від оточуючих вчинили крадіжку майна ОСОБА_12 , а саме: бензинового генератору «GEKO 2801 Е-А/МНВА», вартістю 5895 грн; акумулятору «WESTA Premium 6CT-70A L+», вартістю 637,22 грн; брухту міді загальною вагою 30 кг, вартістю 2700 грн; брухту алюмінію загальною вагою 3 кг, вартістю 60 грн; брухту нержавіючої сталі загальною вагою 160 кг, вартістю 4000 грн; матеріалу з брезенту, розміром 3Х2, 5 метрів, вартістю 50 грн; рюкзаку нейлонового, який не має для потерпілого матеріальної цінності.

Після цього, неповнолітні ОСОБА_8 з ОСОБА_10 по частинам перекинули викрадене майно через паркан та за декілька разів перенесли його з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним згодом на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_12 , матеріальну шкоду на загальну суму 13 342,22 грн.

Крім цього, 20.01.2018 у денний час, неповнолітній ОСОБА_8 , діючи повторно, вирішив вчинити крадіжку майна з підвального приміщення АДРЕСА_6 та, маючи умисел на таємне, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, шляхом пролому стіни проник до вказаного підвального приміщення, звідки таємно від оточуючих вчинив крадіжку чавунної буржуйки, вартістю 975 грн., що належить потерпілій ОСОБА_13 .

Після цього, неповнолітній ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив останній матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Крім того, на початку лютого 2018 року близько 18:30 год., неповнолітні ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб, знаходячись біля буд. АДРЕСА_2 , побачили за відчиненими вхідними дверима до під`їзду № 4 вказаного будинку санчата та, маючи умисел на таємне, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, ОСОБА_8 увійшов до під`їзду, а ОСОБА_10 залишився неподалік спостерігати, щоб у разі виявлення сторонніх осіб повідомити про це ОСОБА_8 , який в цей час шляхом вільного доступу викрав дитячі санчата з металевою спинкою та дерев`яним сидінням що належали потерпілій ОСОБА_14 , вартістю 250 грн.

Після цього, неповнолітні ОСОБА_8 та ОСОБА_10 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та викраденим майном розпорядились на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім цього, 13.02.2018 у денний час, неповнолітній ОСОБА_8 , діючи повторно, вирішив вчинити крадіжку майна з підвального приміщення АДРЕСА_7 , та, маючи умисел на таємне, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше сховище, через вхідні двері, які не були зачинені, проник до вказаного підвального приміщення, звідки таємно від оточуючих вчинив крадіжку ємності з нержавіючої сталі об`ємом 40 л, циліндричної форми, вартістю 450 грн та саморобних санчат, вартістю 153,33 грн, що належать потерпілій ОСОБА_15 .

Після цього, неповнолітній ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 603,33 грн.

Крім цього, наприкінці лютого 2018 року, у денний час, неповнолітній ОСОБА_8 , діючи повторно, вирішив вчинити крадіжку майна з підвального приміщення АДРЕСА_8 та, маючи умисел на таємне, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше сховище, шляхом зриву навісного замка проник до вказаного підвального приміщення, звідки таємно від оточуючих вчинив крадіжку алюмінієвого бідону об`ємом 40 літрів з вмонтованим електричним теном, вартістю 492 грн, що належить потерпілій ОСОБА_16 .

Після цього, неповнолітній ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Крім цього, 01.03.2018 у вечірній час, неповнолітній ОСОБА_8 , діючи повторно, вирішив вчинити крадіжку майна з підвального приміщення АДРЕСА_9 та, маючи умисел на таємне, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше сховище, шляхом пошкодження врізного замка вхідних дверей проник до вказаного підвального приміщення, звідки таємно від оточуючих вчинив крадіжку газової колонки «Львів», вартістю 1233 грн, що належить потерпілій ОСОБА_17 .

Після цього, неповнолітній ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Крім цього, 10.03.2018 в денний час, неповнолітній ОСОБА_10 , оглянувши своє помешкання, знайшов в шафі однієї із кімнат золоті вироби, які належать його матері ОСОБА_6 , після чого домовився зустрітись з ОСОБА_8 . В подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_10 зустрілись біля під`їзду за місцем мешкання ОСОБА_10 , а саме: біля будинку АДРЕСА_10 . ОСОБА_8 оглянув надані ОСОБА_10 прикраси та підтвердив, що вони дійсно вироблені із золота і мають матеріальну цінність. Після чого ОСОБА_10 , достовірно знаючи, що золоті вироби йому не належать, та його мати не давала згоди на розпорядження своїми золотими виробами, шляхом вільного доступу, діючи повторно, таємно від оточуючих, викрав каблучку із золота 585 проби, вагою 4, 24 гр, вартістю 2691,13 грн; сережку із золота 585 проби, вагою 0,47 гр, вартістю 298,31 грн, що належать потерпілій ОСОБА_6 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на загальну суму 2989, 44 грн.

Після цього, ОСОБА_8 на прохання ОСОБА_10 заклав золоті вироби до ломбардного відділення АДРЕСА_11 .

Крім цього, 21.03.2018 близько 16:00 год., ОСОБА_8 та неповнолітній ОСОБА_10 , діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб, вирішили вчинити крадіжку майна з домоволодіння АДРЕСА_12 та з цією метою через паркан проникли на подвір`я вказаного домоволодіння, звідки викрали належні ОСОБА_18 металевий садовий візок, вартістю 550 грн, та чавунну пічну плиту на 2 конфорки з кільцями, вартістю 350 грн.

Після цього, ОСОБА_8 та неповнолітній ОСОБА_10 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та викраденим майном розпорядились на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 900 грн.

Крім цього, 23.03.2018 в період часу з 13:00 до 14:00 год., ОСОБА_8 , та неповнолітній ОСОБА_10 , діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб, знаходячись в районі АДРЕСА_13 , побачили на території дитячого навчального закладу санчата з металевою спинкою та, маючи умисел на таємне, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, разом зайшли на вказану територію, де ОСОБА_8 залишився неподалік спостерігати, щоб у разі виявлення сторонніх осіб повідомити про це ОСОБА_10 , який в цей час шляхом вільного доступу викрав дитячі санчата, що стояли під навісом поблизу центрального входу до вказаного закладу вартістю 300 грн, які належали потерпілому ОСОБА_19 .

Після цього ОСОБА_8 з неповнолітнім ОСОБА_10 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та викраденим майном розпорядились на власний розсуд, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_8 визнав вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, крім епізоду щодо викрадення золотих виробів у матері ОСОБА_10 . Обвинувачений показав, що по всім епізодам, крім зазначеного, викладені в обвинувальних актах обставини відповідають фактичним. Так, в серпні 2015 року він був на подвір`ї ОСОБА_20 , якому допомагав по господарству, та побачив бідон, який вирішив вкрасти. Він перекинув цей бідон через паркан, а потім здав на металобрухт. Також в лютому 2017 з занедбаного будинку по АДРЕСА_5 він викрав кабелі, які склав у мішок, що знайшов у цьому ж будинку, та пішов на пункт прийому металобрухту. До будинку він проник, відірвавши дошки, якими були забиті вікна. Також в кінці зими 2017 року разом з ОСОБА_10 вони двічі проникали в бокси по АДРЕСА_5 звідки викрали кабелі, акумулятори, генератори. Крім того, з дитячого садочку, що за міським базаром, разом з ОСОБА_10 вони викрали дитячі санчата. Зазначив, що всіх епізодів та обставин вчиненого вже за минуванням часу не пам`ятає. Щодо викрадення золотих виробів у ОСОБА_6 показав, що в березні 2018 йому зателефонував ОСОБА_10 та сказав, що треба його ( ОСОБА_8 ) паспорт, щоб здати золото в ломбард. ОСОБА_10 розповів, що знайшов золоті вироби і йому потрібні кошти, бо він хоче зводити в кафе дівчину, з якою познайомився по Інтернету. ОСОБА_10 надіслав йому фото кільця та сережки. Він відповів, що вони схожі на золоті, але треба подивитись в реальності. Після цього він зустрівся з ОСОБА_10 , який приніс це кільце і сережку. Він запитував у ОСОБА_10 звідки ці прикраси, але ОСОБА_10 відповів, що то не його справа. Разом вони пішли до ломбарду, що в парку. Він ( ОСОБА_8 ) пішов до ломбарду (бо на той час вже був повнолітнім) та здав ці вироби, отримані за них кошти віддав ОСОБА_10 , який дав трохи грошей і йому. У вчиненому дуже розкаюється. Зазначив, що у всіх потерпілих він попросив вибачення . Шкодує, що своїми діями змусив потерпілих хвилюватись та нервувати. Також вказав, що вже усвідомив всі наслідки вчиненого. Бажає після звільнення стати на шлях виправлення, отримати професію, знайти роботу. Просить суворо не карати, подібного більше ніколи не вчинить.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 вину у вчиненні інкримінованих йому злочинах визнав у повному обсязі та зазначив, що дійсно вчиняв кримінальні правопорушення за наведених в обвинуваченні обставинах. Підтвердив, що дійсно двічі проникав з ОСОБА_8 на територію бази, звідки викрадали кабелі, акумулятори, генератори, які перевезли до паркану на знайденій в боксах тачці, перекинули через паркан, а потім забрали. Також разом з ОСОБА_8 вкрали санчата з території дитсадочку за базаром та з під`їзду будинку по АДРЕСА_2 . Крім того, по АДРЕСА_12 з території подвір`я вони з ОСОБА_8 викрали металеву тачку та чавунну плиту, яку завантажили на цю тачку та вивезли. Зазначив, що на початку березня 2018 року, коли мати була в пологовому будинку, йому зателефонував ОСОБА_8 та запитав чи є в нього вдома золото. Він подивився та сказав ОСОБА_8 , що є кільце і сережка. ОСОБА_8 сказав, що треба зустрітись і він гляне. Наступного дня він взяв це кільце і сережку та зустрівся з ОСОБА_8 . Останній подивився на ці вироби і сказав, що вони з золота. Після цього вони пішли до ломбарду в парку. ОСОБА_8 забрав кільце і сережку та сам зайшов до ломбарду. Потім вийшов і дав йому чи 1000 грн чи 1500, які вони потім разом і витратили. У вчиненому дуже розкаюється, просить пробачення у потерпілих. Просить суворо не карати. Зазначив, що вже зробив для себе висновки і має намір жити нормальним життям.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_10 ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що її золоті прикраси зберігались в квартирі на видному місці. 10.03.2018 вона була в пологовому будинку. Коли повернулась через кілька днів додому - виявила, що зникла одна золота сережка та золоте кільце. Спочатку вона думала, що їй переклали на інше місце мати чи свекруха, коли прибирали в кімнаті, однак останні заперечили, що брали прикраси. Вона запитала у сина ОСОБА_10 чи не брав він, однак син категорично заперечував свою причетність до зникнення прикрас. Після цього вона звернулась в поліцію з заявою про крадіжку. Вже працівникам поліції син зізнався, що це він взяв прикраси. Всіх подробиць крадіжки вона не знає. Але, як зрозуміла, син взяв ці прикраси, а ОСОБА_8 здав їх в ломбард, звідки вона потім їх викупила. Впевнена, що син таке вчинив під тиском ОСОБА_8 , оскільки останній дуже на сина впливав. Також вона бачила в телефоні сина переписку з ОСОБА_8 та видаленими фото з приводу цього золота. Наразі син змінився, почав допомагати їй і по домашнім справам, і в догляді за меншими братами. Також почав докладати зусиль до навчання. Влітку він підробляв і допомагав їй грошима. Син зробив для себе висновки, просить не позбавляти його волі.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні показав, що є працівником ломбарду, розташованого в парку по АДРЕСА_1 . 10.03.2018 до ломбарду прийшов ОСОБА_8 (останнього він знає, як клієнта). В той день він приніс одне золоте кільце та одну золоту сережку. ОСОБА_8 заклав ці вироби на два тижні та отримав за них близько 3 тисяч гривень. Звідки у ОСОБА_8 ці речі він (свідок) не питав.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що в 2018 році син їй сказав, що його викликають до слідчого для допиту з приводу того, що ОСОБА_22 ( ОСОБА_10 ) вкрав у себе вдома золото, а його попрохав закласти в ломбард. Вона питала сина чи причетний він до крадіжки, але ОСОБА_23 стверджував, що ні, лише здав в прикраси ломбард на прохання ОСОБА_10 . Вони разом пішли в поліцію, там був ОСОБА_10 , його мати кудись відійшла. Вона почала питати у ОСОБА_22 навіщо той каже, що і ОСОБА_23 причетний, навіщо обмовляє. Микита почервонів і нічого не сказав, а ОСОБА_23 заступився за нього та сказав, що ОСОБА_22 боїться вітчима, котрий, якщо дізнається, що ОСОБА_22 з власної ініціативи вкрав золото своєї матері, то вб`є ОСОБА_22 . Після цього ОСОБА_23 дав покази слідчому, що ніби-то це його була ініціатива вкрасти золото. Такі покази він дав навмисно, аби вигородити ОСОБА_22 , щоб вітчим його не покарав. Вона через це дуже розсердилась на сина, що він сам собі гірше робить.

Також судом досліджено протокол проведення слідчого експерименту від 06.06.2018 з відеозаписом до нього, проведеного з ОСОБА_10 , в частині щодо вказаного епізоду. З даного доказу вбачається, що ОСОБА_10 дав покази слідчому в службовому кабінеті, що діяв за вказівкою ОСОБА_8 , а потім за місцем мешкання показав, де саме зберігались золоті вироби.

Також досліджено висновок судової товарознавчої експертизи № 19/119/11-1/1556е від 02.05.2018, згідно якого вартість сережки із золота 585 проби, вагою 0,51 г становить 323,70 грн.

З досліджених специфікацій до договорів № 24-78280 та № 24-78281 від 10.03.2018 та чеку від 10.03.2018 вбачається, що ОСОБА_8 10 березня 2018 року заклав до відділення ломбарду ПТ «Ломбард «УМКВ і Компанія» золоту каблучку та золоту сережку, отримавши за них 3 357 грн 96 к.

Аналізуючи сукупність доказів по вказаному епізоду суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_8 у вчиненні крадіжки золотих виробів не підтверджена жодним належним і допустимим доказом.

У кримінальному провадженні відповідно до положень ст. 91 КПК України підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення тощо.

Відповідно до ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього кодексу (обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні) покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

У справі "Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії" № 10590/83 від 6 грудня 1988 року Європейський Суд з прав людини встановив, що "принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь обвинуваченого (підсудного). (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).

Тягар доведення факту вчинення обвинуваченим (підсудним) злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист, чітко та недвозначно висловлено у низці рішень Європейського Суду з прав людини, зокрема, у Рішенні по справі «Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії» та Рішення у справі "Капо проти Бельгії" (Capeau v. Belgium) № 4291/98 від 13 січня 2005 року.

При оцінці усіх доказів у цій справі, суд керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», що передбачено частиною 2 статті 17 КПК України та зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений, і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Вказана вимога покладає на орган досудового розслідування та сторону обвинувачення обов`язок надання суду прямих беззаперечних доказів винуватості особи, а в основу обвинувального вироку не можуть покладатись припущення.

Розглядаючи кожну із версій, суд дійшов висновку про те, що версія сторони обвинувачення не лише не доводиться наданими нею доказами, а і не є більш вірогідною за версію сторони захисту.

Стандарт доведення означає недопустимість можливості подвійного тлумачення доказів.

Докази, які покладаються в основу обвинувачення, повинні бути беззаперечними та не мають викликати сумніви і можливість варіативного тлумачення. Так, обвинувачення ґрунтується лише на показах ОСОБА_10 , на підтвердження яких, як зазначалось, не надано жодного беззаперечного доказу.

При цьому протокол слідчого експерименту з ОСОБА_10 суд не приймає як належний доказ з огляду на таке:

Згідно правового висновку, висловленого в постанові Об`єднаної палати ККС ВС від 14.09.2020 справа № 740/3597/17, провадження № 51-6070кмо19, належить розцінювати як допит, що не має в суді доказового значення з огляду на зміст ч. 4 ст. 95 КПК слідчий експеримент, проведення якого здійснювалось у формі, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення дослідів чи випробувань, а посвідчувало виключно проголошення підозрюваним зізнання у вчиненні кримінального правопорушення з метою його процесуального закріплення.

Як зазначалось, при проведенні слідчого експерименту ОСОБА_10 в кабінеті слідчого надав покази щодо причетності до крадіжки ОСОБА_8 . При цьому жодних дій по відтворенню обставин події, які б підтверджували ці покази ОСОБА_10 , проведено не було.

Інші ж досліджені докази свідчать лише про те, що ОСОБА_8 заклав золоті вироби до ломбарду, що не спростовується і останнім.

Тобто надані стороною обвинувачення докази носять характер припущення, допускають варіативність тлумачення, і, навіть у сукупності із іншими доказами, їх недостатньо щоб зробити однозначний, тобто категоричний висновок про наявність доказуваної обставини.

Згідно ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що як кожен досліджений доказ окремо, так і сукупність вказаних доказів, не доводять поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_8 у вчиненні вказаного інкримінованого йому епізоду.

З урахуванням викладеного, суд, дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що викрадення золотих виробів ОСОБА_6 вчинено ОСОБА_8 , а тому за вказаним епізодом останній підлягає виправданню.

З огляду на зазначене, при кваліфікації дій ОСОБА_10 за вказаним епізодом підлягає виключенню наявність такої кваліфікуючої ознаки, як вчинення крадіжки за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за клопотанням прокурора та за згодою обвинувачених, їх захисників, законних представників, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо інших фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Допитавши обвинувачених, законних представників, свідка, дослідивши докази та матеріали, що характеризують особи обвинувачених, суд приходить до висновку, що:

- дії ОСОБА_8 необхідно кваліфікувати за

- ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка);

- за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб;

- за ч. 3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, інше приміщення та сховище, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб;

- дії ОСОБА_10 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, та за ч. 3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення та сховище, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 КК України при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Зважаючи на вказане, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є нетяжкими (ч. 2 ст. 185 КК України) та тяжкими (ч. 3 ст. 185 КК України) злочинами, особу обвинуваченого, який на час вчинення злочинів не був судимий, посередні характеристики за місцем мешкання та навчання, на обліку у лікаря - нарколога не перебуває, перебуває на обліку у дитячого психіатра з 2016 року з діагнозом: Інфантильний розлад особистості.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 246 від 10.05.2018 ОСОБА_10 виявляє ознаки «Психологічного інфантилізму», може усвідомлювати свої дії та керувати ними. На момент вчинення злочинів також виявляв ознаки Психологічного інфантилізму, не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Згідно досудової доповіді щодо ОСОБА_10 орган пробації дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення волі, ризик вчинення ним повторного кримінального порушення оцінюється як низький.

Даних про причетність ОСОБА_10 до вчинення інших кримінальних правопорушень після 2018 року суду не надано.

Крім зазначеного, суд враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд, згідно із ст. 66 КК України, визнає: визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, що згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Зважаючи на вказане, врахувавши особу обвинуваченого, умови життя та виховання, рівень розвитку, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до переконання про необхідність призначення покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України та ч. 3 ст. 185 України, із застосуванням ч. 1 та ч. 4 ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі.

Суд, з урахуванням особи обвинуваченого, відсутності даних про причетність обвинуваченого до вчинення інших кримінальних правопорушень за останні три роки або іншої неналежної поведінки, вважає можливим на підставі ст. 104, 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, буде цілком відповідати тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Відповідно до правового висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловленого в постанові від 23.09.2019 в справі № 199/1496/17, провадження № 51-2631 кмо19 кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком.

Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК,суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням, та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК.

Зважаючи на вказане, позиція прокурора щодо окремого виконання вироку Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 28.01.2021 не відповідає вимогам закону.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які є кримінальним проступком (ч. 1 ст. 185 КК України), нетяжким (ч. 2 ст. 185 КК України) та тяжким (ч. 3 ст. 185 КК України) злочинами, особу обвинуваченого, який на час вчинення кримінальних правопорушень не був судимий, та більшість епізодів вчинив неповнолітнім, на обліку у лікаря - нарколога не перебуває. Згідно характеристики, наданої за місцем проживання, ОСОБА_8 характеризується посередньо, виховувався в багатодітній родині, яка стоїть на обліку, як неблагонадійна, з боку матері не приділялось достатньо уваги вихованню дітей, не створені належні умови для життя, постійно наявний брак продуктів харчування. Також суд враховує стан здоров`я обвинуваченого, який в 2017 році переніс операцію по видаленню селезінки.

Обвинувачений перебуває на обліку у дитячого психіатра, з 2012 року встановлено діагноз: «Змішаний специфічний розлад психологічного розвитку».

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 235 від 07.05.2018 ОСОБА_8 виявляє ознаки «Психологічного інфантилізму», може усвідомлювати свої дії та керувати ними. На момент вчинення злочинів також виявляв ознаки Психологічного інфантилізму, не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Згідно досудової доповіді щодо ОСОБА_8 орган пробації дійшов до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення волі, ризик вчинення ним повторного кримінального порушення оцінюється як низький.

Крім зазначеного, суд враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд, згідно із ст. 66 КК України, визнає: визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, що згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання, прокурором не наведено і судом не встановлено.

Зважаючи на вказане, врахувавши особу обвинуваченого, умови виховання та життя, рівень розвитку, стан здоров`я, принцип співмірності та адекватності покарання характеру скоєних дій, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про призначення покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України у виді арешту, та в межах санкцій ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, остаточно призначивши покарання із застосуванням ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі.

Зазначене покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та буде цілком відповідати тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і особі обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд не вбачає підстав для застосування запобіжних заходів щодо обвинувачених.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати по справі покласти на обвинувачених.

Питання речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Шосткинського міськрайонного суд Сумської області від 28.01.2021, більш суворим покаранням, призначеним даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці.

Відповідно до ст.75, 104 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України:

1) періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_8 визнати невинуватим по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, по епізоду від 10.03.2018 та виправдати за недоведеністю вчинення ним даного кримінального правопорушення.

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст. 185 КК України у виді арешту строком на 30 діб;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 7 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 7 місяців.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 28.01.2021 року у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, більш суворим покаранням призначеним даним вироком, призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 7 місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з дня звернення вироку до виконання.

В строк покарання за цим вироком зарахувати частково відбуте ОСОБА_8 покарання за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 28.01.2021 року.

Речові докази по справі:

- дитячі санчата, передані на зберігання ОСОБА_19 , - залишити останньому;

- дитячі санчата, передані на зберігання ОСОБА_14 , - залишити останній;

- бензиновий генератор «GEKO 2801 Е-А/МНВА», переданий на зберігання ОСОБА_12 , - залишити останньому;

- кабель чорного кольору, довжиною 68,13 м, кабель чорного кольору з жилами жовтого та білого кольору всередині, довжиною 34,15 м, кабель білого кольору, загальною довжиною 21,2 м, передані на зберігання ОСОБА_4 , - залишити останньому.

Стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на користь держави в дольовому порядку по 2 815 грн 50 к. з кожного в рахунок відшкодування вартості проведення товарознавчих, автотоварознавчих, та трасологічних експертиз, а в разі відсутності у ОСОБА_10 майна, достатнього для відшкодування, стягнути в частці, якої не вистачає, з матері обвинуваченого - ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шосткинський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Обвинуваченому, захиснику, потерпілому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Обвинуваченому, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, роз`яснюється право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1