Справа № 466/3681/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2021 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові матеріали кримінального провадження №0000048 від 20.02.2021 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Передмірка, Лановецького району Тернопільської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого продавцем у ФОП ОСОБА_5 , неодруженого, раніше судимого 12.03.2020 року вироком Мостиського районного суду Львівської області за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (5100) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , -

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 389 КК України,

в с т а н о в и в:

обвинувачений ОСОБА_4 , 12.03.2020 визнаний винним та засуджений Мостиським районним судом Львівської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі трьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Будучи належним чином ознайомлений із вказаним вище рішенням суду, а також із порядком та умовами відбування покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою ухилення від відбування покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість виконувати покладені на нього обов`язки, 12.06.2020 перебуваючи у м. Львові, на вул. Жовківській, 30А, керуючи мотоциклом марки «Honda Shadow», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був зупинений командиром взводу №2 роти 4 батальйону 4 Управління патрульної поліції Львівської області за порушення правил дорожнього руху та в подальшому притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП (Керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами¬).

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді позбавлення права займатись певною діяльністю, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого

ч. 1 ст. 389 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому проступку визнав повністю. Просить його суворо не карати, оскільки він щиро кається, активно сприяв слідству у розкритті злочину.

Суд переконався, що показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Дослідження інших доказів щодо тих обставин матеріалів кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , які ніким не оспорюються, судом за згодою учасників судового провадження та на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним. Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин пред`явленого йому обвинувачення, сумнівів у добровільності його позиції немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованому йому проступку ґрунтується на даних у судовому засіданні показаннях самого обвинуваченого, яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей, а тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї винуватості, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході судового розслідування доказами, визнавальними показаннями обвинуваченого, документами, що характеризують особу обвинуваченого.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку повністю і об`єктивно доведена та його дії органом досудового слідства правильно кваліфіковано за ч.1 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді позбавлення права займатись певною діяльністю

Обставини, які відповідно до вимог ст. 66 КК України пом`якшують покарання щире каяття.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання відсутні.

При призначенні обвинуваченому виду і міри покарання суд керується загальними засадами призначення покарання, принципом пропорційності заходу переслідування меті, як він розтлумачений Європейським судом з прав людини у п. 38 рішення "Ізмайлов проти Росії" від 16 жовтня 2008 р. та у п. 34, 41 "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 р.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи наведене та те що обвинувачений працює продавцем у ФОП ОСОБА_5 , суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити основне покарання у виді виправних робіт в межах санкції ч. 1 ст. 389 КК України з урахуванням вимог ст. 4 та 5 КК України і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Цивільний позов не заявлено, судових витрат немає.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази особова справа №03/2020 від 14.04.2020 ОСОБА_4 , постанова про накладення адміністративного стягнення №ЕАМ2672598 - слід зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 100, 373, 374, 381-382 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді 6 (шість) місяців виправних робіт з відрахування в дохід держави 20 % заробітку.

Речові докази особова справа №03/2020 від 14.04.2020 ОСОБА_4 , постанова про накладення адміністративного стягнення №ЕАМ2672598 - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_1