Справа № 202/1949/21
Провадження № 1кп/202/268/2021
УХВАЛА
Іменем України

12 травня 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровськау складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження № 0000032 від 19 січня 2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Горошків, Київської області, громадянка України, має вищу освіту, офіційно не працевлаштована, незаміжня, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима;

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000032 від 19 січня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
Прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, що дає підстави вважати, що вона з ціллю уникнути кримінальної відповідальності може переховуватись від суду, впливати на свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, тому застосування до обвинувачених жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Захисник ОСОБА_4 та обвинувачена ОСОБА_5 заперечували щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на відсутність ризиків, передбачених законодавством.

Заслухавши учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього документи, суд приходить до такого.
Згідно зі ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про направлення обвинувального акту до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Згідно з обвинувальним актом, у обвинуваченої ОСОБА_5 , яка являється головою Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, 18.01.2021 року, під час особистої розмови з ОСОБА_6 біля будівлі Царичанської РДА Дніпропетровської області за адресою: Дніпропетровська область, смт. Царичанка, вул. Театральна, 17, виник злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди для себе, за вчинення дії щодо підписання та видачі розпорядження про розроблення детального плану частини території земельної ділянки в інтересах ОСОБА_6
27.01.2021 року, приблизно о 13:00 годині, ОСОБА_5 , перебуваючи навпроти входу до «Слов`янського ринку», за адресою: м. Дніпро, вул. Курчатова, 1, передала ОСОБА_6 затверджену копію розпорядження голови Царичанської РДА № Р-18/0/385-21 від 14.01.2021 року «Про розроблення детального плану території» та маючи злочинний умисел на отримання неправомірної вигоди, повідомила ОСОБА_6 про необхідність надання неправомірної вигоди для себе у вигляді палива для заправки транспортних засобів.
16.02.2021 року, приблизно о 12:30 годині, ОСОБА_5 , перебуваючи на другому поверсі офісного приміщення за адресою: м. Дніпро, вул. Ливарна, 6, одержала від ОСОБА_6 паливну картку №551834, відкриту на його ім`я відповідно до договору №35ПК-954/21 від 29.01.2021 року мережі АЗС «ОККО», та повідомила про необхідність зарахування на неї 5000 гривень. Після цього, ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: м. Дніпро, вул. Березинська, 26-б, здійснив зарахування грошових коштів у сумі 5000 гривень на зазначену паливну картку.
Відповідно до вимог ст. 3 2 КК України, у разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Досудове слідство по справі було закінчено і обвинувальний акт складено старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП у Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, пр. Слобожанський, 40, тобто в Індустріальному районі м. Дніпро. Однак, згідно з вимогами ст. 32 КПК України, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування у разі, коли місце кримінального правопорушення встановити неможливо. Відповідно до обвинувального акту, місця скоєння злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_5 , є чітко встановленими, та згідно обвинувального акту, злочинні дії останньої були вчинені у Дніпровському районі Дніпропетровської області, тобто за місцем роботи обвинуваченої, а також у Центральному та Соборному районах м. Дніпра, де ОСОБА_5 повідомила ОСОБА_6 про необхідність надання неправомірної вигоди для себе та отримала від нього паливну картку, на яку ОСОБА_6 в подальшому зарахував грошові кошти.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.
Відповідно до ст. 34 КПК України, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду. Питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду.
Враховуючи наведене, з огляду на положення п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України, згідно з якими порушення правила підсудності є підставою для обов`язкового скасування судового рішення судом апеляційної інстанції, суд вважає за необхідне направити відповідне подання до Дніпровського апеляційного суду для розгляду питання про визначення підсудності даного кримінального провадження.
Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Суд наголошує, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен враховувати вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому ризик переховування обвинуваченої від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

При розгляді цього клопотання суд, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, розуміє, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагають істинні потреби публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують вимогу поваги до особистої свободи.

Суд зауважує, що тяжкість висунутих обвинувачень, ризик ухилення від слідства та суду, незаконний вплив на свідків були підставами для винесення ухвали про обрання щодо обвинуваченої запобіжного заходу, під час досудового слідства, у вигляді домашнього арешту. Проте згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції після спливу певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи зобов`язані навести інші підстави для подальшого застосування запобіжного заходу.

У випадку, що перебуває на розгляді, під час досудового слідства щодо обвинуваченої було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, будь яких даних про порушення зазначеного запобіжного заходу суду не надано, тому застосування більш тяжкого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованим та недоцільним.

Суд вважає, що стороною обвинувачення не доведено про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 має постійне місце проживання, раніше не судима, має міцні соціальні зв`язки, не мала порушень обов`язків під час перебування під домашнім арештом на досудовому слідстві, будь яких доказів про існування намірів ухилятися від суду чи впливу на свідків не надано.
Крім того, відповідно до вимог ст.. 184 КПК України, копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання, суду не надано підтвердження про вручення копії клопотання та зазначених вище матеріалів обвинуваченій, що саме по собі виключає застосування запобіжного заходу.

З огляду на викладене, суд відмовляє у обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 32, 34, 314-316, 331, 350, 369 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000032 від 19 січня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, направити до Дніпровського апеляційного суду для вирішення питання про направлення кримінального провадження до іншого суду за територіальною підсудністю.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1