КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/4425/21 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2944/2021
Категорія: 331 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 24 травня 2021 року у кримінальному провадженні стосовно обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

ОСОБА_8 , громадянина Туреччини, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Республіці Туреччина, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 24 травня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу, задоволено клопотання прокурора ОСОБА_10 та продовжено обвинуваченому ОСОБА_9 строк тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» на 60 днів, до 22 липня 2021 року включно.
Врахувавши ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_9 злочину, за який передбачено покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі; матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, вік та стан його здоров`я, сімейний стан; дані, які свідчать про відсутність в обвинуваченого сталих соціальних зв`язків, які б перешкодили зміні місця перебування та забезпечували б виконання ним процесуальних обов`язків,суд дійшов висновку про наявність ризику переховування ОСОБА_11 від суду та про те, що менш суворий запобіжний захід, ніж позбавлення волі, об`єктивно неспроможний йому запобігти.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу суду від 24 травня 2021 року скасувати та прийняти нову ухвалу, якою змінити обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_3 з покладенням на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, захисник посилається на те, що суд розглянув клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу в порушення визначеного ст. 201 КПК України процесуального строку і лише після того, як прокурор подав клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, переклад якого на рідну мову ОСОБА_8 є сумнівним.

Крім того, як зазначає захисник, задовольнивши клопотання прокурора, суд без належного обґрунтування врахував ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, який значно зменшився, що було доведено стороною захисту. Так, потерпілий (громадянин іноземної держави) у кримінальному провадженні вказав, що не має до ОСОБА_8 будь-яких претензій та вважав, що останній не мав умислу на заподіяння йому смерті. В матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які доводять саме вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України. Айсал ОСОБА_12 раніше не притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності, за професією є перукарем, має місце роботи та сталі соціальні зв`язки, оскільки проживає з цивільною дружиною ОСОБА_13 понад 1 року 6 місяців та остання своєю заявою підтвердила, що в разі зміни запобіжного заходу на домашній арешт зможе забезпечити дотримання обвинуваченим обов`язків, які будуть покладені судом.

За вказаних обставин, з урахуванням того, що ОСОБА_14 передав органу досудового розслідування свій паспорт, а внесення відповідних відомостей до Інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон України, дозволить виключити можливість покинути обвинуваченим територію України, захисник вважає, що перешкоджання ризику переховуватись від суду (у разі його доведення стороною обвинувачення) можливо забезпечити застосуванням такого запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт, у тому числі з покладенням обов`язку носіння електронного засобу контролю, оскільки подальше застосування запобіжного заходу, визначеного судом, є надмірно обтяжливим.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_7 на обґрунтування апеляційних вимог та заперечення прокурора щодо апеляційного прохання, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

За змістом положень глави 18 КПК України у взаємозв`язку з вимогами ст. 331 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин, а продовження строку тримання під вартою в певній справі може бути виправданим лише тоді, коли наявні конкретні ознаки того, що вимога громадських інтересів важить більше попри презумпцію невинуватості, ніж правило поваги до особистої свободи.

Як убачається з матеріалів провадження, Оболонським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Суд першої інстанції під час розгляду клопотань сторони обвинувачення та захисту, які стосуються питання запобіжного заходу щодо обвинуваченого, вважав, що продовжує існувати ризик переховування від суду, тому дійшов висновку, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та постановив ухвалу про продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, оскільки судом об`єктивно були досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

З огляду на те, що в суді першої інстанції триває судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, встановлення на даному етапі доведеності обвинувачення у його вчинені відноситься до виключної компетенції суду першої інстанції. Тому обґрунтованість обвинувачення на даній стадії, тобто при розгляді провадження в порядку апеляційної процедури на ухвалу суду про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегією суддів не перевіряється і всі доводи захисника, які зводяться до неправильного встановлення органом досудового розслідування фактичних обставин провадження, правової кваліфікації кримінального правопорушення та оцінки доказів, не можуть бути предметом окремої апеляційної перевірки та підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Що стосується доводів захисника про те, що ризик переховування від суду, який взагалі не доведений стороною обвинувачення, значно зменшився, що було проігноровано судом, то колегія суддів враховує наступне.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Ризик втечі, згідно з практикою ЄСПЛ, не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку і може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (справа "Бекчиєв проти Молдови").

Суд першої інстанції врахував характер висунутого ОСОБА_9 обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя особи, що має високий ступінь суспільної небезпеки; тяжкість покарання, яка загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення та всі наявні в матеріалах провадження дані про особу громадянина Туреччини ОСОБА_8 , зв`язки якого з Україною не є міцними.

Такі обставини, на думку колегії суддів, переконливо свідчать, що на момент прийняття судом першої інстанції рішення про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою існували підстави вважати, що ОСОБА_14 може переховуватися від суду, такий ризик не зменшився, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобігатиме спробам вчинити вказані дії.

Доводи захисника про те, що обвинувачений має цивільну дружину, постійне місце проживання та роботи в м. Києві об`єктивно, окрім пояснень обвинуваченого та ОСОБА_15 , нічим не підтверджені, отже не дають підстав для висновку про наявність у ОСОБА_8 , який є громадянином Туреччини, міцних соціальних зв`язків та стабільного джерела доходу в Україні, як країні кримінального переслідування.

Посилання захисника на порушення судом визначеного законом строку розгляду клопотання сторони захисту заслуговують на увагу, але не є підставою для зміни ОСОБА_9 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Доводи захисника про вручення обвинуваченому клопотання прокурора в сумнівному перекладі на турецьку мову нічим не підтверджені. При цьому зміст судового рішення переконливо свідчить про те, що суд першої інстанції, вирішуючи клопотання сторони обвинувачення та захисту щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, дотримав вимог ст. 22 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при прийнятті судом рішення про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, принаймні на цій стадії судового розгляду, колегія суддів не встановила.

За вказаних обставин колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Оболонського районного суду м. Києва від 24 травня 2021 року є законною, обґрунтованою і вмотивованою, тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 24 травня 2021 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_9 строк тримання під вартою на 60 днів, до 22 липня 2021 року включно - без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_________________ __________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4