Провадження № 1-кп/127/974/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.08.2018 р. за № 0003317 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
Вінницьким міським судом Вінницької області здійснюється судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 128 КК України.
У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_6 заявив клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим та про закриття кримінального провадження. Пояснив, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України, відповідно до положень ч. 1 ст. 12 КК України, являється нетяжким злочином, вчиненим ОСОБА_3 вперше. Кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_3 було вчинене 09.08.2018 року, тому підпадає під дію ст. 5 КК України «Зворотна дія закону про кримінальну відповідальність у часі». Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Відповідно до вимог ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилась з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду (в редакції до 01.07.2020 року). Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Відповідно до ч. 1 ст. 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. В даному випадку наявні всі підстави для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, а саме, злочин (кримінальне правопорушення) він вчинив вперше, вчинений злочин (кримінальне правопорушення) відноситься до категорії невеликої тяжкості, моральну шкоду відшкодував, примирився з потерпілим ОСОБА_5 , тому є підстави для звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 Кримінального кодексу України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання захисника про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілим та про закриття кримінального провадження, та просив клопотання задовольнити.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст. 46 Кримінального кодексу України. Пояснив, що підтримання потерпілим будь-якого з обвинувачень - як початкового, так і зміненого, є проявом його позиції про застосування щодо обвинуваченого заходів кримінальної репресії. Так, зі сторони ОСОБА_3 подано клопотання про закриття справи за примиренням з потерпілим, яке за відсутністю фактичного підтвердження про відшкодування шкоди, примирення між сторонами та за відсутністю погодженої думки потерпілого не підлягає задоволенню. Згідно ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. У цих випадках, які є винятками із засади публічності, законодавець надає потерпілому можливість вибору одного з альтернативних варіантів поведінки у відповідь на вчинення щодо нього кримінального правопорушення: ініціювати перед компетентними органами притягнення винного до кримінальної відповідальності; врегулювати кримінально-правовий спір на основі взаємного порозуміння; не вдаватися до жодних дій. Обираючи спосіб реагування на злочин, потерпілий, користуючись свободою розсуду, самостійно вирішує питання. про те, наскільки це протиправне діяння зачіпає його інтереси, наскільки ефективним для їх захисту буде звернення до процедури кримінального судочинства, а в разі початку такої процедури - чи доцільно її продовжувати. Заява потерпілого свідчить про його рішення захистити власні інтереси шляхом здійснення кримінального провадження. Заявив про відсутність згоди на закриття кримінального провадження із звільненням від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, з підстав необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, оскільки це не відповідає фактичним обставинам справи, вимогам законодавства України та рішенням Верховного Суду України. Крім того, ним не подавалися позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, що дає підстави заявляти про наявне право, що є абсолютним і суд не вправі відмовити у подальшому в такому позові. Посилання в клопотанні на відсутність матеріальних вимог із посиланням на ксерокопію його заяви від 29.08.2018 року, ставить під сумнів відповідність поданої копії оригіналу та даним обставинам. Згідно ст. ст. 55 - 59 КПК України юридично закріплено статус потерпілого - учасника кримінального провадження, та надані йому процесуальні права та обов`язки. Право на примирення, закріплене у ст. 46 КК України, - це особисте право потерпілого. Воно не може бути ніким присвоєне та не може бути нікому делеговане. Таке право є природним правом людини, нерозривно пов`язаним з нею, та похідним від інших прав людини, зокрема права на життя. Використання права на примирення іншими особами (в тому числі визнаними потерпілими від кримінального правопорушення у кримінально-процесуальному сенсі) є неможливим, оскільки таке право тісно пов`язане з особою, яка безпосередньо постраждала внаслідок вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Під час примирення лише сам потерпілий може виражати свою волю, а не інші особи, які є його представниками або правонаступниками. Заподіяна кримінальним правопорушенням шкода у розумінні ст. 46 КК України має бути такою, що за своїм характером піддається відшкодуванню (усуненню). Заподіяна шкода потерпілому у виді тілесних ушкоджень є такою, що не піддається відшкодуванню (усуненню), оскільки має незворотний характер. Термін «потерпілий» у ст. 46 КК України необхідно розуміти у його кримінально-правовому значенні, як особу, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або майнова шкода або створюється загроза її заподіяння. Заподіяна кримінальним правопорушенням шкода у розумінні ст. 46 КК України має бути такою, що за своїм характером піддається відшкодуванню (усуненню). Згідно ст. 288 КПК України, суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Обвинувачений ОСОБА_3 з моменту вчинення даного кримінального правопорушення не здійснив жодних дій для того, щоб відшкодувати завдану шкоду потерпілому, що свідчить про відсутність у його діях щирого каяття у вчиненому, у зв`язку з чим наявні підстави для відмови у задоволенні клопотання. З`ясування думки потерпілого щодо звільнення винної особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим елементом такого звільнення, отже суд повинен виходити не тільки з наявності підстав, передбачених нормами, які забезпечують умови звільнення, але й врахувати позицію потерпілого. Просить відмовити в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст. 46 Кримінального кодексу України.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст. 46 Кримінального кодексу України, оскільки, враховуючи позицію потерпілого, підстав для закриття кримінального провадження на підставі ст. 46 Кримінального кодексу України не має.
Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов таких висновків.
Пунктом 1 частини 2 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 285 Кримінального процесуального кодексу України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, яким, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 Кримінального процесуального кодексу України, є законодавчі акти України, які встановлюють кримінальну відповідальність (Кримінальний кодекс України та закон України про кримінальні проступки).

Відповідно до ч. 4 ст. 286 Кримінального процесуального кодексу України, якщо під час здійснення судового провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
За правилами ст. 44 Кримінального кодексу України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до ст. 46 Кримінального кодексу України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 Кримінального кодексу України.

За змістом п. п. 1, 2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження у справі можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності. При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, суд повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК, і лише після цього має бути постановлено відповідне судове рішення у визначеному КПК порядку. При цьому, ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави. Рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності може бути прийняте тільки на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Судам слід мати на увазі, що потерпілим може бути лише фізична особа, якій злочином заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду і яку визнано потерпілим відповідно до ч. 2 ст. 49 КПК. Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

За змістом п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 02.07.2004 року №13 «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» суди повинні суворо додержувати вимог кримінального та кримінально-процесуального законодавства України щодо забезпечення прав потерпілого при закритті кримінальної справи. При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності за статтями 7, 7-1, 7-2, 7-3, 8, 9, 10, 11-1 КПК потрібно з`ясувати думку потерпілого з цього приводу.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 Кримінального процесуального кодексу України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Судом встановлено, що обвинувачений розуміє свої права, визначені ч. ч. 2-3 ст. 285 Кримінального процесуального кодексу України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності, наслідки закриття кримінального провадження з цієї підстави та бажає бути звільненим від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 Кримінального кодексу України, тобто у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим та відшкодуванням шкоди.
Разом з тим, суд зазначає, що статтями 55 - 59 КПК України закріплено статус потерпілого та надані потерпілому процесуальні права та обов`язки.
При цьому, суд зазначає, що право на примирення, закріплене у ст. 46 КК України, - це особисте право потерпілого, суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Як вбачається з пояснень потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 не здійснив жодних дій для того, щоб примиритися та відшкодувати завдану шкоду, що, на думку потерпілого, свідчить про відсутність у його діях щирого каяття. тому він заперечує проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст. 46 Кримінального кодексу України.
Враховуючи вищенаведені обставини, які свідчать про відсутність сукупності матеріально-правових підстав, передбачених ст. 46 Кримінального кодексу України, та процесуально-правових підстав звільнення від кримінальної відповідальності, суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст. 46 Кримінального кодексу України, ст. ст. 284 - 288, 369-372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_6 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 Кримінального кодексу України та закриття кримінального провадження - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя