СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/1373/21
ун. № 759/3875/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2021 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Святошинського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000370 від 17.02.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Святошинського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000370 від 17.02.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України, про накладення арешту на арешт на газовий балончик, який 23.02.2021 року було вилучено в ході затримання особи, підозоюваної у вчинення злочину.

Вказане клопотання обґрунтовується тим, що в ході досудового розслідування встановлено, що 17.02.2021 року приблизно о 19:00 год. ОСОБА_5 , за попередньою змовою з ОСОБА_6 , проникнувши до приміщення кредитної установи «ШвидкоГроші» по АДРЕСА_1 , вчинив напад, поєднаний з проникненням до іншого приміщення, з метою заволодіння чужим майном, з погрозою застосування насильства, небезпечного для здоров`я особи, яка зазнала нападу та заволодів грошовими коштами в сумі 20500 грн., що належать ТОВ «Споживчий Центр» (). 17.02.2021 року ОСОБА_5 зайшов до приміщення кредитної установи «ШвидкоГроші», що по пр. Перемоги, 100-а у м. Києві, в якому здійснює свою господарську діяльність ТОВ «Споживчий Центр» (), де знаходився фахівець з обслуговування клієнтів ОСОБА_7 , дістав газовий балончик та застосував його відносно ОСОБА_7 , після чого наніс декілька ударів кулаками по різним частинам тіла потерпілого, тим самим подавивши його волю чинити опір. На вимогу ОСОБА_5 , ОСОБА_7 відчинив сейф та віддав нападнику грошові кошти в сумі 20 500,00 грн.
23.02.2021 в ході затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України, в останнього було виявлено та вилучено газовий балончик.
Враховуючи вищевикладене, газовий балончик, який було вилучено в ході затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину 23.02.2021 не можливо використати, як речовий доказ у кримінальному провадженні № 0000370 від 17.02.2021, без накладення арешту, та з метою забезпечення збереження вищевказаного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, просять клопотання задовольнити.

Слідчий в судове засідання з`явився, клопотання підтримав в повному обсязі, просив задовольнити з підстав викладених у ньому.
Захисник ОСОБА_5 - ОСОБА_8 надав суду заяву, в якій просить слухати клопотання про накладення арешту на майно - газовий балончик у його відсутність, просив відмовити у задоволенні клопотання.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення, виходячи із наступного.
Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Святошинського УП ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000370 від 17.02.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України.

Пунктом 15 ч.1 ст. 7 КПК України встановлено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з п. 18) ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У своїх висновках Європейський Суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів».
Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Відповідно до ч.1, ч. 2 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання. Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З огляду на викладене, з урахуванням оперативної інформації, а також, інформації, викладеної в протоколі допиту потерпілого від 18.02.2021 року (а.с.8-10), протоколі допиту неповнолітнього потерпілого від 09.01.2021 року, протоколі затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 23.02.2021 року (11-13), слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав вважати, що газовий балончик, який було вилучено 23.02.2021 року в ході затримання особи - ОСОБА_5 відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Так, дослідивши викладені у клопотанні доводи, надані матеріали, враховуючи відповідно до вимог ст. 173 КПК України наявність даних про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 203-2 КК України, а також належність майна, на яке слідчий просить накласти арешт, яке буде використано як докази у кримінальному провадженні, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до переконання про обґрунтованість заявлено клопотання, що відповідає переслідуваним завданням кримінального провадження, а відтак, клопотання підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на газовий балончик, який 23.02.2021 року було вилучено в ході затримання особи - ОСОБА_5 .
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, без виклику якої було постановлено ухвалу, - строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії даної ухвали.
Повний текст ухвали складено 26.02.2021 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1