печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2021 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні зали суду у м. Києві судове провадження за клопотанням слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у місті Києві та Київській області ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні №0005543 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:
11.05.2021 слідчий в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у місті Києві та Київській області ОСОБА_6 , за погодженням прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні №0005543 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0005543, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.07.2020, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263 КК України та за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 263 КК України.

Так, слідчий вказує, що 17 березня 2021 року ухвалою Печерського районного суду міста Києва строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 продовжено до 15 травня 2021 року включно.

20 квітня 2021 року досудове розслідування завершено та прокурором у кримінальному провадженні №0005543, у порядку ст. 290 КПК України, доручено надати підозрюваним та їх захисникам, потерпілим по кримінальному провадженню доступ до матеріалів досудового розслідування.

Слідчий вказує, що з метою продовження застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжно захожу є забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам (відповідно до ст. 177 КПК України).

Встановлено, що ОСОБА_5 , розуміючи тяжкість покарання за вчинення злочинів, у яких він підозрюється, може на будь-якій стадії кримінального переховатися від органів досудового слідства та суду.

Більшість осіб, що можуть бути свідками та підозрюваними у кримінальному провадженні є особами, що особисто знайомі з ОСОБА_5 , Встановлення об`єктивних обставин вчинення кримінального правопорушення, окрім дослідження й аналізу документів, можливе лише шляхом проведення допитів осіб, в тому числі й тих, що мали відношення до терористичних актів.

Таким чином, у органу досудового розслідування є достатньо даних вважати, що використовуючи свій вплив, ОСОБА_5 має можливість впливати на свідків та інших осіб у цьому кримінальному провадженні з метою розроблення загальної, узгодженої стратегії уникнення від кримінальної відповідальності.

Існує вірогідність того, що ОСОБА_5 використовуючи своє матеріальне становище та соціальні зв`язки може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом вчинення кримінальних правопорушень, що можуть містити ознаки корупції, здійснювати підкуп свідків, інших осіб тощо.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 раніше судимий за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 115 КК України вироком від 26.11.2018 Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/27711/13-к, що свідчить про існування ризику вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, як зазначає слідчий, у кримінальному провадженні існують ризики забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які вимагають обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить запобігання вказаним вище ризикам, що підтверджують такі обставини: тяжкість вчинених підозрюваним злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими та особливо тяжкими; тяжкість покарання, яка загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні цих злочинів - позбавлення волі на строк до 12 років; можливість ОСОБА_5 без будь-яких обмежень пересуватися, як на території України, так і за кордоном, надасть можливість останньому переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Захисник та підозрюваний в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, зазначили, що вказані ризики у клопотанні нічим не підтверджуються, підозра є необґрунтованою та просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Вивчивши клопотання, заслухавши пояснення учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що 27 липня 2020 року за підозрою, у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 258 та ч. 2 ст. 258 КК України, затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Київ, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , директора ТОВ «ХІМНАНОТРЕЙД, судимого 26.11.2018 вироком Дніпровського районного суду м. Києва у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 6 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

28 липня 2020 року слідчим управлінням ГУ СБ України у м. Києві за погодженням з прокуратурою м. Києва ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 258 та ч. 2 ст. 258 КК України.

16 квітня 2021 року ОСОБА_5 повідомлено про нову підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263 КК України.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, повністю підтверджується зібраними доказами, а саме:

- показаннями свідка ОСОБА_8 , який продав ОСОБА_5 мобільний телефон з якого 21.07.2020 здійснено повідомлення на лінію 102 про мінування біля станції метро «Мінська»;

- протоколом впізнання ОСОБА_5 свідком ОСОБА_8 ;

- протоколами оглядів мобільних телефонів ОСОБА_5 під час чого виявлений QR код з посиланням на текст терористичної вимоги, історії пошуку веббраузера з посиланням на виготовлення вибухових пристроїв та придбання складових частин саморобного вибухового пристрою, пошуку інформації новин про вчинені вибухи;

- протоколами обшуків в ході, яких вилучено складові елементи, що можна використати при виготовленні саморобного вибухового пристрою, технічні пристрої для здійснення пайки електрообладнання, засоби зв`язку та комп`ютерна техніка;

- висновком криміналістичної експертизи відео-, звукозапису № 106/4 від 09.02.2021, у відповідності до якого встановлено, що ОСОБА_5 під час телефонних розмов замовляв електронні плати та електрозапалювачі, які використовувались у вибухових пристроях під час вчинення терористичних актів;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

29 липня 2020 року ухвалою Печерського районного суду міста Києва щодо підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

17 вересня 2020 року ухвалою Печерського районного суду міста Києва строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 продовжено до 11 жовтня 2020 року включно.

13 листопада 2020 року ухвалою Печерського районного суду міста Києва строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 продовжено до 06 січня 2020 року включно.

18 грудня 2020 року ухвалою Печерського районного суду міста Києва строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 продовжено до 27 січня 2020 року включно.

15 січня 2021 року ухвалою Печерського районного суду міста Києва строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0005543 продовжено до десяти місяців, тобто до 27 травня 2021 року.

19 січня 2021 року ухвалою Печерського районного суду міста Києва строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 продовжено до 19 березня 2021 року.

17 березня 2021 року ухвалою Печерського районного суду міста Києва строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 продовжено до 15 травня 2021 року включно.

20 квітня 2021 року досудове розслідування завершено та прокурором у кримінальному провадженні №0005543, у порядку ст. 290 КПК України, доручено надати підозрюваним та їх захисникам, потерпілим по кримінальному провадженню доступ до матеріалів досудового розслідування.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до положень ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення у строки, встановлені ст. 219 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Так, у відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно враховує, що вказане було встановлено судами при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу та при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу, які були предметом апеляційного розгляду.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

За вказаних підстав, слідчий приймає до уваги, що стороні обвинувачення необхідно виконати вимоги статті 290 КПК України, що як наслідок вказує що на даний час у кримінальному провадженні продовжують існувати обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Даних про наявність підстав для скасування ОСОБА_5 запобіжного заходу або його зміни на менш м`який, ніж тримання під вартою, слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено та стороною захисту не доведено наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, слідчий суддя у відповідність до положень ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського Суду з прав людини враховує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення, характер та обставини вчинення злочину, так як вони сформульовані в повідомлені про підозру та приходить до висновку про доведеність ризиків.

Враховуючи тяжкість та суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , дані про особу підозрюваного, його стан здоров`я, соціальні зв`язки, наявність значного суспільного інтересу в результатах розслідування кримінального провадження, те, що на даній стадії досудового розслідування не можливо провести всі заплановані слідчі дії, направлені на встановлення фактичних обставин справи та закінчити досудове розслідування, те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, слідчий суддя дійшов висновку, про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, з яких не може бути застосовано жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, враховуючи фактичні обставини справи, високу суспільну небезпечність інкримінованих діянь при постановленні ухвали про продовження строку тримання під вартою не визначає розмір застави щодо злочинів, вчинених із застосуванням насильства.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193,194, 196, 197, 199, 202, 205, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у місті Києві та Київській області ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні №0005543 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0005543, строк тримання під вартою до 10.07.2021 включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1