Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/2137/19
Провадження № 1-кп/945/134/21
ВИРОК
Іменем України

02 червня 2021 року м. Миколаїв
Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Миколаївського районного суду Миколаївської області кримінальне провадження № 0000556, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.10.2019 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Ольшанське Миколаївського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:
- 04.05.2012 року Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч.1 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70, ст.71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;
- 22.07.2016 року Заводським районним судом м.Миколаєва за ч.5 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до п`яти років позбавлення волі. Вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 03 жовтня 2016 року скасовано вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 липня 2016 року відносно ОСОБА_6 в частині призначеного покарання та ухвалено свій вирок. Призначено ОСОБА_6 за ч.5 ст.185 КК України основне покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк п`ять років, із конфіскацією всього майна, яке є його власністю. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 квітня 2017 року змінено вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 03 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_6 . ОСОБА_6 вважається засудженим за ч.5 ст.185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, на п`ять років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке його власністю, крім житла, а саме: 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 ;
- 29.11.2017 року Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України, ч.4 ст.70 КК України до 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі, з конфіскацією усього майна, яке є його власністю, крім житла, а саме: 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .
який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України (в редакції закону, чинній на час вчинення кримінального правопорушення),

встановив:

Формулювання обвинувачення ОСОБА_6 , визнаного судом доведеним.
Досудовим розслідуванням та судовим слідством встановлено, близько 10 години 40 хвилин 21.10.2019 року ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прибув до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , власником якого є ОСОБА_8 . При цьому, достовірно знаючи, що остання відсутня за вказаною адресою, того ж дня, близько 10 години 45 хвилин ОСОБА_6 переліз через паркан вказаного домоволодіння та знаходився на його території, всупереч волі законного володільця ОСОБА_8 . Своїми діями ОСОБА_6 порушив недоторканість домоволодіння ОСОБА_8 , всупереч правам та гарантіям, передбаченим ст. 30 Конституції України.

Отже, враховуючи вищевикладене: 1) місце вчинення кримінального правопорушення територія домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 ; 2) час вчинення кримінального правопорушення близько 10 години 45 хвилин 21.10.2019 року; 3) спосіб вчинення кримінального правопорушення незаконне проникнення до іншого володіння особи.; 4) форма вини умисна; 5) мотиви кримінального правопорушення корисливі; 6) наслідки вчинення кримінального правопорушення порушення недоторканності домоволодіння, належного потерпілій ОСОБА_8 .

Позиція обвинуваченого ОСОБА_6 .
Обвинувачений ОСОБА_6 , будучи допитаним у судовому засіданні, вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро каявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення. Так, обвинувачений ОСОБА_6 показав, що

Позиція потерпілої ОСОБА_8 .
Потерпіла ОСОБА_8 надала заяву про проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду без її участі. Одночасно вказала, що матеріальні збитки їй не заподіяні; цивільний позов не заявляла. Просила призначити ОСОБА_6 покарання згідно закону.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд, ураховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому, з`ясував те, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винними у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_6 .
Протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.1 ст.162 КК України (в редакції закону, чинній на час вчинення кримінального правопорушення) незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 .
В ході розгляду справи судом встановлено, що обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 є щире каяття.
Обставиною, яка відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 є вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.
Положеннями ст.50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Значення заходу примусу для досягнення його мети визначається не лише його суворістю, а й домірністю, яка є проявом справедливості.

У відповідності до положень ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує, що останній є осудним в розумінні ч.1 ст.19 КК України, однак вчинив кримінальне правопорушення невеликої тяжкості (в редакції Закону, чинній на день вчинення кримінального правопорушення).
Суд також враховує умови життя обвинуваченого, його соціальне та матеріальне становище, який офіційно не працює, раніше неодноразово судимий, стан його здоров`я, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його соціально - психологічні риси, який неодружений, за місцем проживання характеризується посередньо, а також дані досудової доповіді, наданої на запит суду, відповідно до якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_6 оцінюється, як високий; ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється, як середній.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки для потерпілої ОСОБА_8 , враховуючи щире каяття ОСОБА_6 , ставлення обвинуваченого до скоєного, який шкодує про те, що сталося, із врахуванням обставини, що обтяжує покарання, з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, із застосування вимог ст.75 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_6 не застосовувався.

Керуючись ст.100, ч.3 ст.349, ст.368, 370, 373, 374, 376 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України (в редакції закону, чинній на час вчинення кримінального правопорушення) та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_6 не обирати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей апеляційного оскарження, передбачених ч. 2 ст.394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1

02.06.2021