Справа № 708/417/21
Номер провадження № 1-кп/708/41/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року м. Чигирин

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника - адвоката ОСОБА_4 ,
обвинувачених - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чигирині кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000882 від 02.04.2021, за яким:
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Медведівка Чигиринського району Черкаської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, освіта середня, тимчасово не працюючий, розлучений, депутатом, учасником бойових дій та особою з інвалідністю не являється, маючий на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий,-
обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,
- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Медведівка Чигиринського району Черкаської області, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , українець, громадянин України, освіта неповна середня, працюючий трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва філії «Кам`янка» ТОВ СП «НІБУЛОН», депутатом, учасником бойових дій та особою з інвалідністю не являється, одружений, маючий на утриманні двох малолітніх дітей, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , раніше не судимий,-
обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,
- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженець м. Чигирин Черкаської області, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_4 , українець, громадянина України, освіта середня, тимчасово не працюючий, депутатом, учасником бойових дій та особою з інвалідністю не являється, одружений, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не маючий, раніше не судимий,-
обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Підсудні (обвинувачені) ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили умисне кримінальне правопорушення (злочин) за наступних обставин.
01.04.2021 о 18 год. 00 хв., ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою, маючи єдиний спільний умисел на викрадення дизельного палива з тракторів «Джондір» та «Фендт», які належать ТОВ СП «НІБУЛОН», домовились про вчинення кримінального правопорушення. В подальшому, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 о 21 год. 30 хв. 01.04.2021, реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, за попередньою змовою, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, будучи впевненими, що за їх діями ніхто не спостерігає, заздалегідь, підготувавши пластикові каністри, пристрій для злиття палива, акумулятор "Vega", перебуваючи на полі МЛ005 в селі Мельники Медведівської об`єднаної територіальної громади Черкаського району Черкаської області, із паливного бака трактора «Фендт», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , злили дизельне паливо об`ємом 40 (сорок) літрів до двох двадцятилітрових пластикових каністр, після чого, продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, о 21 год. 45 хв., перебуваючи на полі НОМЕР_2 в селі Мельники Медведівської об`єднаної територіальної громади Черкаського району Черкаської області, із паливного бака трактора «Джондір», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 , злили дизельне паливо об`ємом 40 (сорок) літрів до двох двадцятилітрових пластикових каністр, проте свій злочинний намір не довели до кінця, не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця з причин, що не залежали від їх волі, так як були виявлені працівниками служби безпеки ТОВ СП «НІБУЛОН».
Своїми протиправними діями ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вчинили незакінчений замах на крадіжку дизельного палива об`ємом 80 (вісімдесят літрів), вартість якого згідно висновку експерта № СЕ-19/124-21/4606-ТВ від 16.04.2021 станом на 01.04.2021 становить 2235,20 грн.( дві тисячі двісті тридцять п`ять гривень, 20 копійок).
Учасники процесу не оспорюють обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні та які викладено в обвинувальному акті. Судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставини, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Відтак суд, роз`яснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, провів судовий розгляд даного кримінального провадження щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення суду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації N 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Допитаний під час судового розгляду ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини, що викладені в обвинувальному акті. Просив суд його суворо не карати.

Допитаний під час судового розгляду ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини, що викладені в обвинувальному акті. Просив суд його суворо не карати.

Допитаний під час судового розгляду ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини, що викладені в обвинувальному акті. Просив суд його суворо не карати.

За таких обставин суд приходить до висновку, що показання обвинувачених є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченими змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю. Його умисні дії, які виразились у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, суд кваліфікує за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185КК України.

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю. Його умисні дії, які виразились у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, суд кваліфікує за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185КК України.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю. Його умисні дії, які виразились у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, суд кваліфікує за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185КК України.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримніального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне:

позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання, за якої прокурор вважав достатнім призначення покарання у виді обмеження волі;

відношення обвинуваченого до вчиненого (наявність каяття);

ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів;

особливості й обставини вчинення злочину: форму вини (прямий умисел), мотив і мету (власне збагачення), спосіб (таємне викрадення, вчинене у співучасті), стадію вчинення (незакінчений замах), характер і ступінь тяжкості наслідків що настали (не завдали значної шкоди потерпілому); наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин; поведінку обвинуваченого під час та після вчинення злочинних дій: особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, перебуває на обліку у лікаря нарколога та не перебуває на обліку у лікаря психіатра, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні одну неповнолітню дитину.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_5 вид та міру покарання, суд також враховує досудову доповідь органу пробації.

За таких обставин суд приходить до висновку, що необхідним є призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі, оскільки саме таке покарання буде необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, враховуючи дані про особу ОСОБА_5 , його критичне ставлення до вчиненого, суд дійшов висновку про можливість виправлення останнього без відбування покарання, а тому, на підставі ст. 75 КК України, вважає доцільним звільнити його від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне:

позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання, за якої прокурор вважав достатнім призначення покарання у виді обмеження волі;

відношення обвинуваченого до вчиненого (наявність каяття);

ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів;

особливості й обставини вчинення злочину: форму вини (прямий умисел), мотив і мету (власне збагачення), спосіб (таємне викрадення, вчинене у співучасті), стадію вчинення (незакінчений замах), характер і ступінь тяжкості наслідків що настали (не завдали значної шкоди потерпілому); наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин; поведінку обвинуваченого під час та після вчинення злочинних дій: особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_6 вид та міру покарання, суд також враховує досудову доповідь органу пробації.

За таких обставин суд приходить до висновку, що необхідним є призначення обвинуваченому ОСОБА_11 покарання у виді обмеження волі, оскільки саме таке покарання буде необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, враховуючи дані про особу ОСОБА_6 , його критичне ставлення до вчиненого, суд дійшов висновку про можливість виправлення останнього без відбування покарання, а тому, на підставі ст. 75 КК України, вважає доцільним звільнити його від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне:

позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання, за якої прокурор вважав достатнім призначення покарання у виді обмеження волі;

відношення обвинуваченого до вчиненого (наявність каяття);

ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів;

особливості й обставини вчинення злочину: форму вини (прямий умисел), мотив і мету (власне збагачення), спосіб (таємне викрадення, вчинене у співучасті), стадію вчинення (незакінчений замах), характер і ступінь тяжкості наслідків що настали (не завдали значної шкоди потерпілому); наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин; поведінку обвинуваченого під час та після вчинення злочинних дій: особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_6 вид та міру покарання, суд також враховує досудову доповідь органу пробації.

За таких обставин суд приходить до висновку, що необхідним є призначення обвинуваченому ОСОБА_11 покарання у виді обмеження волі, оскільки саме таке покарання буде необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, враховуючи дані про особу ОСОБА_6 , його критичне ставлення до вчиненого, суд дійшов висновку про можливість виправлення останнього без відбування покарання, а тому, на підставі ст. 75 КК України, вважає доцільним звільнити його від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжні заходи обвинуваченим не обиралися.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Також суд прийшов до висновку, що на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинувачених солідарно на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи у розмірі 653,80 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді двох років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.
На підставі пунктів 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді двох років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді двох років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення експертизи в сумі 653,80 грн. (шістсот п`ятдесят три гривні 80 коп.) солідарно.
Речові докази:
-чотири каністри ємністю 20 літрів кожна з дизельним паливом, які передані під зберігальну розписку директору філії «Кам`янка» ТОВ СП «НІБУЛОН» ОСОБА_12 , - залишити за належністю у філії «Кам`янка» ТОВ СП «НІБУЛОН»;
-акумулятор «Vega сірого кольору та пристрій для злиття палива, які здані до камери речових доказів Відділу поліцейської дільниці №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області конфіскувати в дохід держави;
-DVD диск з трьома відеозаписами - залишити при матеріалах справи.
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Чигиринський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Копію вироку вручити прокурору і обвинуваченим негайно після проголошення.
Копія вироку не пізніше наступного дня після його проголошення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1