печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 січня 2021 року по справі № 757/57693/20-к, в рамках кримінального провадження №0001713 від 06.11.2019 р.,

ВСТАНОВИВ:
В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 січня 2021 року по справі № 757/57693/20-к, в рамках кримінального провадження №0001713 від 06.11.2019 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч.3 ст.28, ч.3 ст.212, ч.5 ст.27, ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України

Клопотання обґрунтовано тим, що арешт накладено необґрунтовано та незаконно, за відсутності обґрунтованої підозри, тому підлягає скасуванню.

Звертаючись з клопотанням про скасування арешту майна, заявник ОСОБА_3 просить скасувати арешт, накладений на майно, а саме на 14 920 доларів США, 622 265 гривень, та на 13 простих (не заповнених) векселів, які були вилучені в ході проведення обшуку індивідуальних банківських сейфів розташованих у приміщенні АТ «ПУМБ» за адресою в м. Києві по просп. С. Бандери, 6, які орендувались ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 , 1958 року народження, працює директором на ТОВ «Іт Інвест», (місто Кременчук), директором ТОВ «Київ Бізнес Груп», (місто Київ) власник ТОВ «ІТ Інвест», та виконуючим обов`язки директора ТОВ «Блек Голд», (місто Горішні Плавні) , зазначені суб`єкти господарювання здійснюють свою діяльність з здачі об`єктів нерухомості та земельної ділянки в оренду. Як наслідок як і ОСОБА_3 , так і у товариств де вона є керівником відсутні, будь-які фінансово-господарські взаємовідносини з товариствами, що визначені в ухвалі Печерського районного суду якою надано дозвіл на обшук індивідуальних банківських сейфів розташованих у приміщенні АТ «ПУМБ» за адресою в м. Києві по просп. С. Бандери, 6.

Грошові кошти, та 13 простих векселів, які знаходились в індивідуальних банківських сейфах не містять будь - яких відомостей щодо обставин вчинення будь-якого кримінального провадження та не були знаряддями вчинення кримінальних правопорушень, не зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже не були об`єктами кримінально - протиправних дій або здобуті кримінальним шляхом.

В судове засідання 18.05.2021 року представник власника майна ОСОБА_3 не з`явилась. До канцелярії суду, адвокатом ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 подано заяву про розгляд клопотання за її відсутності, клопотання підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Прокурор, слідчий в судове засідання не з`явилися, про дату та час судового розгляду повідомлялися належним чином.

Згідно частини 4 статті 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши матеріали клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступних висновків.

22.12.2020 року на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва, від 04 грудня 2020 у справі №757/53686/20-к, в приміщенні відділення АТ «ПУМБ», що знаходиться за адресою по проспекту Степана Бандери, 6 в місті Києві, проведено слідчі дії.

Зазначеною ухвалою надано дозвіл на обшук індивідуальних банківських сейфів у сховищі, які відкриті на ім`я визначених в ухвалі фізичних осбі, з метою фіксацію відомостей про обставини вчинення кримінальних правопорушень, відшукання та вилучення речей та документів щодо проведення фінансово-господарської діяльності ТОВ «Газ Рітейл», ТОВ «ФЕРІТРЕЙД», ТОВ «КЕПІТАЛ ЕЛПІДЖІ», ТОВ «ЛАБРАНДА».

Під час слідчих дій, в рамках кримінального провадження №0001713 від 06.11.2019 співробітниками ГСУ НП України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора були вилучені грошові кошти, в сумі 622 265 грн.,14 920 доларів США, а також прості - не заповненні векселі в кількості 13 штук, що знаходились в індивідуальних банківських сейфах, що знаходились у користуванні ОСОБА_3 , на підставі договору з АТ «ПУМБ» 332/01-17-F від 26.01.2017.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києві від 13 січня 2021 року №757/57693/20-к клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задоволено, та накладено арешт на тимчасово вилучене в ході проведення обшуку індивідуальних банківських сейфів розташованих у приміщенні АТ «ПУМБ» за адресою в м. Києві по просп. С. Бандери, 6, які орендувались ОСОБА_3 , майно, а саме на 14 920 доларів США, 622 265 гривень, та на 13 простих (не заповнених) векселів.

Накладення арешту обґрунтовано необхідністю збереження майна, оскільки дане майно є предметом кримінального правопорушення та визнано речовими доказами.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на п. 2.6. Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, від 07 лютого 2014 року, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ та його змісту, вбачається застереження щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. ст. 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя згідно зі ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Згідно ч. 1 ст. 318 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Разом з тим, під час розгляду вказаного клопотання про скасування арешту майна, стороною обвинувачення не надано суду доказів на підтвердження того, що арештоване майно набуте в результаті вчинення кримінальних правопорушень, є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч.3 ст.28, ч.3 ст.212, ч.5 ст.27, ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України.

Зокрема, в слідчого судді відсутні відомості, що особа, майно якої арештоване є підозрюваним, обвинуваченим, особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (відповідно до рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льоннрот проти Швеції», п. п. 69 і 73, Series A № 52). Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

З огляду на зміст завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України, завдання слідчого судді полягає, у тому числі, у недопущенні піддання особи у такому кримінальному провадженні необґрунтованому процесуальному примусу та застосування неналежних правових процедур до учасників кримінального провадження.

Виходячи з викладеного, враховуючи зміст фабули кримінального правопорушення та тривалість досудового розслідування, слідчий суддя приходить до висновку, що доводи клопотання про скасування арешту є обґрунтованими, а наданими матеріалами доведено відсутність підстав для подальшого арешту вказаного майна, а також ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як орган досудового розслідування не надав слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання та скасувати арешт накладений на майно, а саме на 14 920 доларів США, 622 265 гривень, та на 13 простих (не заповнених) векселів, вилучене в ході проведення обшуку індивідуальних банківських сейфів розташованих у приміщенні АТ «ПУМБ» за адресою в м. Києві по просп. С. Бандери, 6, які орендувались ОСОБА_3 .

За таких обставин, керуючись ст. ст. 174, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13 січня 2021 року по справі № 757/57693/20-к на майно вилучене в ході проведення обшуку індивідуальних банківських сейфів розташованих у приміщенні АТ «ПУМБ» за адресою в м. Києві по просп. С. Бандери, 6, які орендувались ОСОБА_3 , а саме:

- грошові кошти в сумі 622 265 гривень;

- грошові кошти в сумі 4 500 доларів США;

- грошові кошти в сумі 10 420 доларів США;

- прості векселі (не заповнені) серії АА №2815101, 2815102, 2815103, 2815104, 2815105, 2815106, 2815107, 2815108, 2815109, 2815110, 2815111, 2815112, 2815113, всього 13 штук.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1