Справа № 524/630/19
Провадження №1-кп/524/58/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2021 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі :
Головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
представника потерпілого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Кременчук Полтавської області кримінальне провадження, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0004128, по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Свободне Амурської області РФ, українця, громадянина України, освіта середня технічна, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
13.11.2001 року Автозаводським районним судом м.Кременчука за ч.2 ст. 309, 71 КК України до 3 років позбавлення волі;
26.10.2004 року Автозаводським районним судом м.Кременчука за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
15.03.2011 року Комсомольським міськрайонним судом за ч.2 ст. 187 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі;
11.02.2016 року звільнений по відбуттю строку покарання.
08.09.2016 року Автозаводським районним судом м.Кременчука за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку на 1 рік,
16.09.2019 року Крюківським районним судом м.Кременчука за ч.2 ст. 307 Кк України з застосуванням ст.. 69 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку на 1 рік 6 місяців;
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ст.360 КК України,

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Автозаводського районного суду м.Кременчука перебуває об`єднане кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ст.360 КК України.
Судом постановлено на обговорення питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просила продовжити міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки не відпали ризики, передбачені ст.. 177 КПК України, в зв`язку з тим, що ОСОБА_6 обвинувачуються у скоєнні кримінальних правопорушень, що відносяться до категорії кримінальних проступків та тяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі до 6 років, на даний час судом повністю не досліджені докази, а саме: покази потерпілих, покази свідків, не вивчались письмові матеріали кримінального провадження, останній під загрозою можливого покарання може переховуватись від суду, вчиняти нові кримінальні правопорушення, а також впливати на свідків.
Захисник ОСОБА_5 просила змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку захисника.
Вирішуючи питання стосовно продовження міри запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Вирішення питання про обрання запобіжного заходу судом відбувається в порядку передбаченому главою 18 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України.
Відповідно до вимог ч.ч. 1-2 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Пунктом 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Згідно ст. 177 КПК України метою та підставами застосування запобіжного заходу є спосіб забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього зобов`язань, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Згідно ст. 183 КПК України - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 183 КПК України передбачено обмежений перелік підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні цих фактів суду не довів. Не довів недостатність застосування стосовно обвинуваченого інших м`яких запобіжних заходів, для запобігання ризикам які на даний час, як встановлено судом, не існують.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який раніше сидимий, має постійне місце проживання, не одружений, думку батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які не заперечували, щоб ОСОБА_6 проживав разом з ними за адресою: АДРЕСА_2 , суд вважає, що виконання ним процесуальних обов`язків і його належну поведінку можуть забезпечити інші, більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України. Разом з тим, в зв`язку з надходженням справи до суду перестали існувати ризики, які були підставою для обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Інші дані про особу обвинуваченого, передбачені ст. 178 КПК України, в сукупності з усіма обставинами, даного висновку не спростовують.
Вирішуючи питання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`які запобіжні заходи, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини (рішення Європейського суду «шалімов проти України», «Боротюк проти України», «Харченко проти України») згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне змінити щодо ОСОБА_6 міру запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт, поклавши на нього обов`язки передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 27,32,33,177,183,193,194,369-372 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з триманні під вартою на домашній арешт - задовольнити.
Змінити запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, який рахується з 13 серпня 2021 року по 11 жовтня 2021 року включно, звільнивши останнього з-під варти в залі суду.
У відповідності до вимог ч.5 ст. 194 КПК України, зобов`язати ОСОБА_6 :
1) прибувати за кожною вимогою суду;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу суду.
3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;
4) не відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 - в період часу з 21-00 години до 06-00 години наступного дня..
Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Попередити обвинуваченого ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених, згідно ухвали суду, обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Ухвалу про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт передати для негайного виконання до Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області.
Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1