27.05.2021
Справа № 642/2991/21
Провадження № 1-кс/642/1319/21
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
27 травня 2021року Ленінський районний суд міста Харкова у складі:
слідчого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харків) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного за ч. 3 ст. 407 КК України, у кримінальному провадженні № 0000519 від 13.06.2015,-
в с т а н о в и в:
Слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харків) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 .
Як вбачається з наданих матеріалів, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 зарахований на військову службу до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення військової частини НОМЕР_1 та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 призначений на посаду стрілець-радіотелефоніст.
Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактогм Збройних Сил України, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.
У відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію. Демобілізація - комплекс заходів спрямованих, крім іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України на організацію і штати мирного часу.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію приймає Президент України, яким на теперішній час відповідних рішень прийнято не було.
Тобто особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17.03.2014 №303 на визначених територіях України та продовжується на цих територіях до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію.
Однак, 10.06.2014 солдат ОСОБА_4 діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без поважних причин, у порушення вимог ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за місцем розташування АДРЕСА_1 , та до теперішнього часу до військової частини НОМЕР_1 не повертався, а з`явившись у зв`язку з цим вільний час проводить на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби.
Таким чином, солдат ОСОБА_4 10.06.2014 року, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, у порушення вимог ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин, самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 , та продовжує ухилятися від її проходження до теперішнього часу, використовуючи вільний час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, чим вчинив самовільне залишення військової частини в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України.
23.12.2014 ОСОБА_4 у відповідності до вимог ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, у спосіб, передбачений ст.ст. 133, ч. 1 ст. 135, 136, 137 КПК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 зазначеного злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням командира військової частини НОМЕР_2 про вчинення кримінального правопорушення, актом службового розслідування, протоколами допитів, а також іншими матеріалами кримінального провадження.
Тобто, наявні вагомі докази, якими обґрунтовуються обставини вчинення ОСОБА_4 вищевказаного злочину, на підставі яких зроблено висновок про обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Оскільки у даному кримінальному провадженні виникли ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема ОСОБА_4 всупереч наказам не повернувся для проходження військової служби, що дає достатні підстави вважати, що останній переховується від органів досудового розслідування, чим перешкоджає проведенню досудового розслідування у розумні строки.
У зв`язку з чим виникла необхідність в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_4 під вартою з утриманням у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».
Метою та підставами застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином та запобігання вчиненню останнім нових злочинів проти основ національної безпеки України чи проти громадської безпеки.
Оцінюючи в сукупності вагомість наявних доказів про вчинення останнім кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує, а саме позбавлення волі від трьох до семи років, з огляду на особу підозрюваного, з метою забезпечення належного виконання ОСОБА_4 своїх процесуальних обов`язків, запобігання спробам останнього вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню та переховуватися від органів слідства та суду, беручи до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення, слід прийти до висновку про те, що є достатні підстави вважати, що застосування підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
19.05.2021 ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова слідчому надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились, про причину неявки суду не повідомили.
Підозрюваний ОСОБА_4 до суду на засідання не з`явився, доставлений не був. Ухвала про затримання не виконана.
В такому випадку, згідно ч.4 ст.107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Слідчий суддя, дослідивши надані матеріали, приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 186 КПК України клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого, або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.
Відповідно до ст. 193 КПК України клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника. При цьому, ст. 193 ч.6 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише в разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст.177 КПК України, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений в міжнародний розшук, однак будь-які відомості про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук у клопотанні відсутні.
Таким чином, слідчий суддя оглянувши матеріали клопотання приходить до висновку, що в задоволенні клопотання необхідно відмовити, у зв`язку з тим, що станом на даний час ухвала суду, відповідно до якої був наданий дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 не виконано, та в судове засідання для розгляду клопотання про застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не доставлено. Будь-які відомості про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук у клопотанні також відсутні.
Враховуючи вищевикладене та з метою недопущення порушень ст. 5, 6 «Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.176, 177, 183, 186, 193-194, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:
У задоволенні клопотання слідчого відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1