Справа № 442/1748/21
Провадження № 1-кс/442/702/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2021 року Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 18.02.2021, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, у якій просить скасувати постанову слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 18.02.2021 про закриття кримінального провадження, внесеного 12.12.2012 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000006 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.161, ч.1 ст.263 КК України.
В обґрунтування скарги посилається на те, що 12.12.2012 прокуратурою м.Трускавця в ЄРДР внесено відомості про те, що невстановлені особи переслідують за релігійними мотивами ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також про те, що подружжя ОСОБА_7 зберігає незареєстрований пістолет. 18.02.2021 слідчий Дрогобицького РВП виніс постанову про закриття кримінального провадження, яку він отримав 03.03.2021. Вважає вказану постанову незаконною і такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що досудове розслідування ведеться роками, однак, законного рішення не прийнято. Ним вже оскаржувалася бездіяльність слідчого, у зв`язку з чим ухвалою слідчого судді Трускавецького міського суду від 14.06.2016 визнано протиправною бездіяльність слідчого та зобов`язано останнього виконати вказівки прокуратури у повному об`ємі, встановивши строк на виконання вказівок 1 місяць. Однак, слідчим було лише допитано додатково потерпілого. Вважає, що слідчий обмежився лише встановленням обставин реєстрації релігійної громади, а від розслідування інших обставин самоусунувся. Вказує також на те, що дане кримінальне провадження слідчим неодноразово закривалось, однак, постанови скасовувались, оскільки слідчий не здійснював належним чином досудове розслідування. У зв`язку з такою бездіяльністю слідчого, судом 31.01.2019 задоволено заяву про відвід слідчого ОСОБА_8 . Згодом, Львівською обласною прокуратурою проведення досудового розслідування доручено Дрогобицькому РВП ГУ НП у Львівській області. Проте, 18.02.2021 слідчий в чергове виніс постанову про закриття кримінального провадження, з грубим порушенням КПК на його переконання.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 подану скаргу підтримав та доповнив, що слідчий помилково зазначає про те, що їхня релігійна громада є незареєстрованою, оскільки про таку він повідомляв міського голову ще у 1999 року і цього достатньо для її визнання. Крім цього, вважає, що відсутність зброї за місцем проживання ОСОБА_7 не свідчить про те, що такої у них не існує. Доповнив, що він звертався з позовом про захист честі та гідності, відшкодування моральної шкоди, проте, йому було відмовлено у задоволенні позовних вимог. Просить задоволити скаргу.

Слідчий ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, проте, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, її неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Вислухавши пояснення скаржника, вивчивши матеріали справи та матеріали кримінального провадження №0000006, приходжу наступних висновків.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до ст.9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.4 ст.38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як вбачається з постанови від 18.02.2021 про закриття кримінального провадження, слідчий СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000006 від 12.12.2012, за ознаками ч.1 ст.161, ч.1 ст.263 КК України, постановив закрити у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.
Згідно з матеріалами кримінального провадження №0000006, 11.12.2012 до Трускавецького МВ ГУ МВСУ у Львівській області надійшла заява ОСОБА_3 , в якій останній повідомив про те, що невстановлені особи переслідують його, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за релігійними мотивами, а також про те, що подружжя ОСОБА_7 переховують незареєстрований пістолет. 12.12.2012 Трускавецьким МВ внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.161, ч.1 ст.263 КК України.
Під час здійснення досудового розслідування слідчим проведено ряд слідчих та процесуальних дій, зокрема, допитано потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ; допитано свідків; призначено відповідну експертизу.

Як наслідок, в межах кримінального провадження отримано ряд письмових відповідей та документів, на які слідчий, в тому числі, посилається і в оскаржуваній постанові.

Так, слідчий зазначив, що під час огляду квартири за місцем проживання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 жодних речей, речовин чи предметів, обіг яких заборонений законодавством України, в тому числі зброї, не виявлено. Під час досудового розслідування не встановлено свідків чи очевидців, які б могли підтвердити факт незаконного зберігання зброї ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , окрім як показань потерпілих, які є однією із сторін наявного між ними конфлікту. Відтак, враховуючи вищенаведене, а також беручи до уваги те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 помер, слідчий дійшов висновку, що за даним фактом відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Крім цього, слідчий у постанові про закриття провадження вказує на те, що ОСОБА_3 надано для долучення до матеріалів кримінального провадження копію заяви від 09.06.1999 на ім`я міського голови м.Трускавця, підписану ОСОБА_3 , ОСОБА_10 та третьою невідомою особою, зміст якої полягає у повідомленні про створення спільноти Високодуховне Об`єднання «Світлиця» - Життєлюбних людей Планети. Водночас, слідчий посилається на письмову відповідь директора департаменту з питань культури, національностей та релігій Львівської обласної державної адміністрації, з якої встановлено, що у межах компетенції та повноважень департаменту в переліку зареєстрованих в період із 1991 року до 2016 року Львівською обласною державною адміністрацією статуту релігійних громад відсутні дані про статут організації «Високодуховне об`єднання «Світлиця» (немає даних про юридичну особу з такою назвою також у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб).

Згідно відповіді Трускавецької міської ради, за період з 2004 року по 04.04.2016 ОСОБА_3 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 не звертались у Трускавецьку міську раду щодо реєстрації у встановленому законом порядку релігійної спільноти. Даних про реєстрацію Трускавецькою міською радою релігійної організації «Високодуховне об`єднання «Світлиця» також не встановлено. Разом з тим, під час досудового розслідування не встановлено, що ОСОБА_3 , ОСОБА_5 чи ОСОБА_6 являються членами релігійних організацій чи особами, які створили такі організації та вони є зареєстровані на території України у встановленому законом порядку.

Слідчий у своїй постанові зазначає, що не встановлено прямого умислу на розпалювання релігійної ворожнечі чи образи почуттів громадян у зв`язку з їх релігійними переконаннями у діях будь-кого із осіб, зазначених у заявах ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про здійснення їхнього переслідування за релігійними переконаннями.

Також слідчим надано оцінку діям окремих осіб з метою встановлення обставин, які б могли вказувати на ознаки кримінального правопорушення чи його відсутність.

Поряд з тим, слідчий посилається на висновки лінгвістичної (сематико-текстуальної) експертизи. У той же час, зважаючи на визначення об`єктивної та суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.161 КК України, беручи до уваги положення Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», слідчий дійшов висновку про відсутність складу згаданого кримінального правопорушення.

Отже, слідчим в оскаржуваному рішенні надано оцінку зібраним доказам, наведено відповідні висновки за результатами їх дослідження та проведення досудового слідства.

Зокрема, згідно з мотивами, викладеними у постанові про закриття кримінального провадження, під час досудового розслідування було проведено достатні та необхідні слідчі (розшукові) дії, необхідні в даному кримінальному провадженні для з`ясування всіх обставин кримінальних правопорушень, також було перевірено належним чином всі обставини кримінального провадження, однак, факти, вказані заявником, не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, оцінюючи зібрані матеріали кримінального провадження, дослідивши докази, які в них містяться, слідчий дійшов висновку, що в даному кримінальному провадженні відсутній склад кримінальних правопорушень, а тому таке підлягає закриттю.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим проведено ряд слідчих та процесуальних дій, за результатами яких зібрано відповідні докази, які досліджено та надано їм оцінку, про що викладено в оскаржуваній постанові.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що посилання скаржника ОСОБА_3 у своїх доводах на те, що слідчий не дослідив усіх обставин справи та не провів належно досудове слідство, не знайшли свого підтвердження.

Зважаючи на вищенаведене, слідчий суддя дійшов переконання, що оскаржуване рішення слідчим прийнято на виконання вимог закону, з підстав, зазначених у ст.284 КПК України. Разом з тим, постанова про закриття кримінального провадження, на думку слідчого судді, відповідає вимогам ст.110 КПК України.

Твердження, на які посилається слідчий в оскаржуваній постанові, повністю узгоджуються із зібраними доказами, які наявні в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Отже, постанова слідчого про закриття кримінального провадження є законною, винесеною з урахуванням вимог ст.ст. 110, 219, 284 КПК України, зі всебічним урахуванням зібраних доказів та обставин справи, а твердження скаржника про незаконність такої постанови є безпідставними. Відтак, у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст.303, 307, 376 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 18.02.2021 про закриття кримінального провадження, внесеного 12.12.2012 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000006 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.161, ч.1 ст.263 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 24.05.2021.

Слідчий суддя ОСОБА_1