Справа № 185/2732/21
Провадження № 1-кс/185/758/21
20 квітня 2021 року м.Павлоград
Клопотанням дізнавач порушує питання про накладення арешту на мобільний телефон «Xiaomi Redmi» IMEI 1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 , вилучений 09.04.2021 в ході поверхневої перевірки та огляду громадянина ОСОБА_8 .
Дізнавач підтримав клопотання, просив задовольнити в повному обсязі, зазначив, що в клопотанні зазначені ідентифікуючі данні вилученого мобільного телефону з фото телефону, які стосуються протоколу огляду телефону, але в ньому не зазначені, також в протоколі огляду телефон зазначений як "Xiaomi Redmi НОМЕР_3 ", вважає, що це все помилки дізнавача який проводив огляд, а телефон належить ОСОБА_8 , чим це встановлено не зазначив. Будь-яких дій на усунення недоліків клопотання щодо встановлення власника, володільця телефону не було проведено.
Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначила, що яке доказове значення в даному кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 309 КК України має мобільний телефон дізнавачем не зазначено та не обгрунтовано, не встановлено який телефон було вилучено, не встановлено власника телефону, заперечує щодо арешту мобільного телефону.
Адвокат ОСОБА_5 підтримав думку адвоката ОСОБА_4 , вважає, що ОСОБА_8 було незаконно затримано, та незаконно проведено огляд його та огляд мобільного телефону, зміст листування.
Розглянувши клопотання, вивчивши додані до нього документи, з`ясувавши думку учасників процесу та обґрунтування дізнавача щодо вмотивованості поданого до суду клопотання, слідчий суддя доходить такого висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 10, 11 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі ,в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді,суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до приписів ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1)правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1)можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку,передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Статтями 85, 86 КПК України визначено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
В поданому на усунення недоліків клопотанні про арешт майна дізнавач просить накласти арешт на мобільний телефон «Xiaomi Redmi» IMEI 1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 , однак під час проведення поверхневої перевірки та огляду громадянина Квітка ОСОБА_9 09.04.2021 вилучено мобільний телефон «Xiaomi Redmi M1906676», з протоколу огляду предмета від 09.04.2021 вбачається, що було оглянуто мобільний телефон «Xiaomi Redmi MІ 906626» , визнано речовим доказом мобільний телефон Ксіомі Ред мі М НОМЕР_5 .
Зазначені недоліки клопотання дізнавачем не усунуті, ні в клопотанні, ні в матеріалах, доданих до нього, не вказано, документи, які підтверджують право власності на майно, що просить дізнавач арештувати, мобільний телефон, на який дізнавач просить накласти арешт та мобільний телефон, що вилучено, мають різні назви та характеризуючі ознаки.
Згідно п. 1 ст. 98 КПК України, встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
З огляду на вказані обставини, клопотання про арешт майна задоволенню не підлягає, так як слідчим не доведено хто є власником чи володілець мобільного телефону, який він просить арештувати, який саме мобільний телефон було вилучено, не доведено необхідність такого арешту, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у даному кримінальному провадженні, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 170, 172, 173,174 КПК України, слідчий суддя,
П О С Т А Н О В И В:
Відмова у задоволенні клопотання є підставою повернення особі тимчасово вилученого майна.
На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляція безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.
Слідчий суддя ОСОБА_1