15.10.2020
Провадження 1-кп/522/1942/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001110 від 13.06.2020 р., та обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001338 від 29.07.2020р., відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кутаїсі, Республіки Грузія, грузина за національністю, громадянина Республіки Грузія, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Батумі, Республіки Грузія, грузина за національністю, громадянина Республіки Грузія, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 121, ч.4 ст. 296 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_5 ,
захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
перекладача - ОСОБА_8 ,
обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.

В судовому засіданні захисником ОСОБА_7 , заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу відносно обвинувачуваного ОСОБА_3 з тримання під вартою на домашній арешт мотивуючи його тим, що обвинувачений раніше не судимий, добровільно відшкодував потерпілому завдану шкоду, має постійне місце проживання, хворіє, протягом тривалого часу перебуває під вартою, ризики які стали підставою для обрання йому міри запобіжного заходу значно зменшилися.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання в зв`язку з його необґрунтованістю.

Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_6 , підтримали клопотання захисника щодо зміни ОСОБА_3 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Розглянувши клопотання, заслухавши думку учасників процесу, суд вважає що воно підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до п.9 листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04.04.2013р. № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», виключно (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладеним на нього процесуальних обов`язків.

Крім цього, вищезазначений лист ВССУ посилається на правову позицію ЄСПЛ в рішенні у справі « Харченко проти України». Відповідно до п.71 якого практика тримання обвинувачених під вартою виключно на підставі того, що обвинувальний висновок подано до суду першої інстанції, є порушенням пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та є несумісною з принципом юридичної визначеності та принципом захисту від свавілля, принципу верховенства права. Що відображено у рішенні ЄСПЛ у справі «Єлоєв проти України» ( 974_433) ( Yeloyev v. Ukraine), №17283/02, п.50, від 06 листопада 2008 року).
Також практика ЄСПЛ встановлює, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення обвинуваченим тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, але при цьому, Суд неодноразово зазначив, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою ( рішення у справі « Єчус проти Литви»).
У своїх рішеннях ЄСПЛ також звертає увагу на те, що тяжкість злочину, вчиненого обвинуваченим та ризик його ухилення від слідства чи суду залишається єдиними підставами для відмови суду у задоволенні клопотань про звільнення. Проте згідно з п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, а тому прокурор у своєму клопотанні має навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою, які мають бути чітко сформульовані ( рішення ЄСПЛ від 23 вересня 1998 року у справі « І.А. проти Франції).
На цей час не встановлено виняткових обставин, які б виправдовували подальше обмеження права обвинуваченого на життя та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

При зміні міри запобіжного заходу ОСОБА_3 , суд враховує, що ризики передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані судом при обранні йому міри запобіжного заходу, на теперішній час значно зменшилися.

Вирішуючи питання про зміну ОСОБА_3 запобіжного заходу суд також враховує, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим; вік та стан його здоров`я ; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію; майновий стан; наявність судимостей.
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки на території м. Одеси та постійне місце проживання, одружений, на його утриманні двоє неповнолітніх дітей, добровільно відшкодував завдану шкоду потерпілому, хворіє та потребує лікування.

Відповідно до статті 12 «Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права» кожна людина має право на медичну допомогу та медичний догляд у разі хвороби. Це невід`ємне право людини знайшло відображення у частині першій ст. 49 Конституції, яка наголошує, що кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування.

При цьому, метою застосування запобіжного заходу ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту, є запобігання спробам переховуватися від суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

Вважаю, що захисником, під час розгляду клопотання, надано достатньо доказів, для зміни обвинуваченому ОСОБА_3 міри запобіжного заходу з покладенням на нього процесуальних обов`язків передбачених ст. 194 КПК України.

З урахуванням вищевикладеного, оцінюючи всі встановлені обставини, суд приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 під час судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 201, 372, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну обвинуваченому ОСОБА_3 міри запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт задовольнити.
Змінити ОСОБА_3 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, за адресою: АДРЕСА_2 .
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України:
- прибувати до прокурора, суду за першою вимогою;
- в період часу з 23 години вечора до 07 години ранку не залишати місце проживання, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу прокурора або суду;
- утримуватись від спілкування з потерпілим, свідками, іншим обвинуваченим по кримінальному провадженню з метою уникнення впливу на зазначених осіб щодо зміни свідчень.
Галдава ОСОБА_9 звільнити з-під варти в залі суду.

Строк дії ухвали обчислюється з моменту її оголошення, тобто з 15.10.2020 р. та припиняє свою дію 13.12.2020 р.
Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_3 , прокурору та направити уповноваженій службовій особі місць ув`язнення.

Суддя: