Чортківський районний суд Тернопільської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року Справа № 308/1576/16-к

Номер провадження 1-в/608/14/2021

Колегія суддів Чортківського районного суду Тернопільської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника ДП «Чортківська УВП №26» ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду режимі відеоконференції з державною установою «Чортківська покарань № 26» клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну покарання у вигляді довічного позбавлення волі на відповідний строк з кінцевим терміном, -

ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_8 звернувся в суд з клопотанням про заміну покарання у вигляді позбавлення волі на відповідний строк з кінцевим терміном. У своєму клопотанні ОСОБА_8 вказав, що апеляційний суд Закарпатської області своєю ухвалою залишив без змін вирок суду першої інстанції про його засудження до довічного позбавлення волі. Вважає, що з цього часу відносно нього почалося катування з порушенням основних свобод, а саме: передбачених ст. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Разом з тим, суди України повинні враховувати практику Європейського суду з прав людини, як джерело права, що передбачено КПК України та Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Просить врахувати при розгляді клопотання рішення Європейського суду з прав людини від 12 березня 2019 року у справі «Петухов проти України», в якому Європейський суд визнав порушення Україною ст. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, як фактично безкінечне довічне позбавлення волі. А тому просить, зважаючи на викладене, у відповідності до норм КПК України, замінити йому покарання з довічного позбавлення волі на відповідний строк з кінцевим терміном, який не порушуватиме ст. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 клопотання підтримують, з підстав наведених у ньому.

Представник державної установи «Чортківська УВП № 26» ОСОБА_6 при вирішенні клопотання покладається на думку суду.

Прокурор ОСОБА_5 заперечує щодо задоволення вказаного клопотання, посилаючись на те, що нормами національного законодавства не передбачено підстав для заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на відповідний строк. Просить відмовити в задоволенні вказаного клопотання.

Розглянувши заявлене клопотання, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Колегією суддів встановлено, що вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 червня 2013 року ОСОБА_8 засуджено за п.п.1, 6 ч. 2 ст. 115, ч.2 ст. 15, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ст. 257, ч. 5 ст. 74, ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області 26 грудня 2013 року вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 червня 2013 року залишено без змін. Вказаний вирок набув законної сили 26 грудня 2013 року.

Відповідно до довідки ДУ «Чортківська УВП № 26» по особовій справі № 25-М-2016, засуджений до довічного позбавлення волі ОСОБА_8 03 грудня 2016 року прибув відбувати покарання на секторі максимального рівня безпеки (ПКТ) «Чортківської УВП № 26» із Закарпатської УВП № 9.

Згідно ст. 1 КПК України, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Статтею 51 КК України встановлені види покарань, з яких покарання у виді позбавлення волі на певний строк (п. 11 ч. 1 ст. 51 КК України) і довічне позбавлення волі, тобто безстрокове покарання (п. 12 ч. 1 ст. 51 КК України) є різними видами покарань.

Крім того, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2011 року ( справа №5-16кс11), яка є обов`язковою для всіх судів, покарання у виді довічного позбавлення волі не належить до строкових видів покарань і відповідно до нього не можна застосовувати строкові критерії.

На даний час ч. 1 ст. 64 КК України передбачено, що довічне позбавлення волі призначається за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених Кримінальним кодексом України, якщо суд не вважає за можливе застосувати позбавлення волі на певний строк.

При цьому, довічний характер даного покарання не є абсолютним, оскільки, у передбачених законом випадках можлива його заміна іншим видом покарання.

Так, ч. 2 ст. 87 КК України встановлює, що актом помилування Президента України може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше 25 років, стосовно індивідуально визначеної особи, а згідно ч. 7 ст. 151 КВК України засудженим до довічного позбавлення волі може бути подано клопотання про його помилування після відбуття не менше двадцяти років призначеного покарання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що в національному законодавстві України відсутній механізм перегляду довічних вироків, на теперішній час в Україні існує тільки інститут Президентського помилування, передбачений ст. 87 КК України, згідно якого актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі строком не менше 25 років.

Таким чином, можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким поширюється лише на покарання у виді позбавлення волі на певний строк і до покарання у виді довічного позбавлення волі не може бути застосована.

Щодо посилання засудженого ОСОБА_8 на рішення ЄСПЛ у справі «Петухов проти України», відповідно до якого довічне позбавлення волі у тому виді, що існує в Україні, є жорстоким поводженням, та його застосування суперечить нормам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як на підставу задоволення клопотання, колегія суддів зазначає наступне.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 15 травня 2019 року у справі №757/12726/18-ц(п.36) звернула увагу на те, що 12 березня 2019 року ЄСПЛ ухвалив рішення у справі «Петухов проти України», зміст якого зводиться до того, що довічне позбавлення волі засудженого без гарантування йому права перегляду вироку в частині скорочення строку відбування такого покарання та перспективи можливого звільнення суперечить ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Для вирішення цієї проблеми держава повинна буде вжити заходи загального характеру: реформувати систему перегляду вироків щодо осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, так, щоби гарантувати у кожному конкретному випадку дослідження того, чи грунтується їх тривале ув`язнення на законних пенологічних підставах, а також, щоби дати можливість цим засудженим з певною мірою визначеності передбачити, що вони мають зробити для того, аби питання про їхнє звільнення було розглянуте, та за яких саме умов відповідно до стандартів, вироблених у практиці ЄСПЛ.

Отже, встановлені Європейським судом з прав людини порушення прав осіб, засуджених до довічного позбавлення волі перш за все стосуються обов`язку держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України, а не обов`язку суду усувати певні законодавчі прогалини своїм рішенням. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях покладає обов`язок на державу відповідача провести реформу системи перегляду вироків відносно осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, що само по собі лежить за межами повноважень судової гілки влади.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 81, 82, 85, 87 Кримінального кодексу України, ст. ст. 1, 2, 370, 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну покарання у вигляді довічного позбавлення волі на відповідний строк з кінцевим терміном.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду через Чортківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим - з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошено 25 лютого 2021 року.

Копіявірна

Головуюча /підпис/

Судді:/підпис/

/підпис/

Ухвала набрала законної сили __________________ року

Оригінал ухвали знаходиться в Чортківському районному суді Тернопільської області в матеріалах справи № 308/1576/16-к.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Копію ухвали видано « » року

Секретар: