ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1400/21 Справа № 932/907/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
в режимі відеоконференції:
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 лютого 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000704, щодо

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Тищенкова Полтавської області,
громадянина України, який проживає за адресою:
АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені вироком суду першої інстанції.

Вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 лютого 2021 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних речовин без мети збуту за наступних обставин.
22 жовтня 2020 року вранці, більш точний час встановити не виявилось можливим, ОСОБА_7 , знаходячись біля буд. 60 на вул. Запорізьке шосе в м. Дніпрі, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, знайшов, таким чином незаконно без мети збуту придбав речовину рослинного походження зеленого кольору, масою 2,7260 г, 3,0514 г, 3,0583 г, яка містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 2,4452 г, 2,7096 г, 2,7280 г, яку він незаконно без мети збуту став зберігати при собі, пересуваючись вулицями м.Дніпра.
22 жовтня 2020 року приблизно о 21.50 год. біля буд. АДРЕСА_2 ОСОБА_7 був затриманий працівниками поліції, які виявили та вилучили у нього речовину рослинного походження зеленого кольору, масою 2,7260 г, 3,0514 г, 3,0583 г, яка містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 2,4452 г, 2,7096 г, 2,7280 г, яку ОСОБА_7 незаконно без мети збуту придбав та зберігав при собі без мети збуту.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду скасувати в частині призначення покарання та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що вирок суду підлягає скасуванню через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість призначеного покарання. Зазначає, що судом не в повній мірі враховано тяжкість вчиненого проступку та особу обвинуваченого, який провину визнав в повному обсязі, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, позитивно характеризується, офіційно працевлаштований та має на утриманні малолітню дитину. Вказує, що призначене ОСОБА_7 покарання позбавило останнього можливості виїжджати за межі території України, працювати там та бачитись з донькою, яка проживає на території Польщі.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційної скарги захисника та просили її задовольнити в повному обсязі.
У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважав вирок суду законним та обгрунтованим.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого проступку, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи роз`яснення, які містяться в п.п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень, при призначенні покарання з іспитовим строком необхідно враховувати тяжкість проступку, особу винного та інші обставини справи. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Відповідно до наведеного, призначаючи покарання винному суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.
Що стосується тверджень захисника про невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого внаслідок суворості, апеляційний суд приходить до такого висновку.
При призначенні ОСОБА_7 покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про його особу, усі обставини провадження, а також обставини, які помякшують та обтяжують покарання обвинуваченому.
З урахуванням сукупності перелічених даних, тяжкості скоєного кримінального правопорушення та конкретних обставин його вчинення, а також даних про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, позитивно характеризується та його відношення до вчиненого, суд дійшов висновку про необхідність призначення покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України із подальшим звільненням від його відбування на підставі ст.ст. 75, 76 КК України.
Доводи захисника про те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, щиро кається, провину визнав в повному обсязі, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, позитивно характеризується, а також вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків, вже були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.
Посилання захисника на те, що ОСОБА_7 офіційно працевлаштований та призначене йому покарання позбавило останнього можливості виїжджати за межі території України, працювати там та бачитись з донькою, яка проживає на території Польщи, не знайшло свого підтвердження в матеріалах кримінального провадження.
При цьому в матеріалах провадженні відсутні та захисником під час апеляційного перегляду не надано доказів на підтвердження факту наявності на утриманні обвинуваченого малолітньої дитини.
Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».
У справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03) та у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Крім того суд апеляційної інстанції зважає, що при призначенні покарання у виді штрафу не буде досягнуто виховної мети покарання, а також може призвести до суттєвого погіршення фінансового становища обвинуваченого, враховуючи, що в матеріалах провадження відсутні та під час апеляційного перегляду не надано доказів на підтвердження факту працевлаштування обвинуваченого.
Захисником як в апеляційній скарзі, так і під час апеляційного перегляду не надано доказів, які б істотно знижували ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_7 правопорушення, чи вказували на можливість призначення йому покарання у виді штрафу, з огляду на проаналізовані в своїй сукупності матеріали кримінального провадження.

З огляду на фактичні обставини кримінального провадження, положення кримінального закону, мету покарання призначене судом покарання ОСОБА_7 за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав для призначення ОСОБА_7 покарання у виді штрафуз мотивів, про які йдеться в апеляційній скарзі захисника, апеляційний суд не вбачає.

З огляду на це наведені в апеляційній скарзі захисника доводи про те, що призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і за своїм видом є явно несправедливим, не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних про призначення ОСОБА_7 покарання у виді штрафу, про що наполягав в своїй апеляційній скарзі захисник.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у провадженні, які були б підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 лютого 2021 року щодо ОСОБА_7 - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4