ВИРОК
Іменем України

18.05.2021 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова,
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Львові кримінальні провадження №0003020 від 08.10.2018, №0003193 від 23.10.2018 та №0001263 від 26.06.2020 об`єднаі обвинувальні акти відносно обвинувачено

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Львова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , та на даний час перебуваючого в ДУ «Львівська установа виконання покарань №19" - м. Львів, вул. Городоцька, 20, раніше судимого, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 - ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185, ч.3 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в :

Близько 12:00 год., 07.10.2018, ОСОБА_4 , перебуваючи по АДРЕСА_3 , маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, скориставшись тим, що його дії не були помічені іншими особами, шляхом взлому навісного замка проник у підвальне приміщення, яке перебуває у користуванні ОСОБА_6 , з якого викрав: електродриль марки «DWT», вартістю 300 грн.; кутову шліфувальну машинку марки «DWT» модель WS-150D серійний номер 051, вартістю 600 грн.; кутову шліфувальну машинку марки «Євротек», вартістю 400 грн., на загальну суму 1300 грн. В подальшому ОСОБА_4 розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Окрім того, 23.10.2018 близько 10:30 год., ОСОБА_4 , перебуваючи по АДРЕСА_4 , маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що його дії не були помічені іншими особами, шляхом взлому завіс дверей проник у приміщення підвалу, яке перебуває у користуванні ОСОБА_7 , звідки викрав електричну дриль синього кольору вартістю 300 грн., люстру вартістю 50 грн., телевізійну антену вартістю 100 грн., чим спричинив ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 450 грн. Однак, ОСОБА_4 не вчинив усіх дії які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки його протиправні дії були виявлені та припинені мешканцями будинку АДРЕСА_4 .
Окрім цього, 26 червня 2020 року, близько 04:30 год, ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом віджиму дерев`яних дверей проник у підвальне приміщення будинку АДРЕСА_5 , звідки викрав шліфувальну машину «ТЕСFORM», вартістю 116,67 грн.; шуруповерт «ВОSСН РRОFЕSSІОNАL», вартістю 583,33 грн.; шліфувальну машинку «VЕRТО», вартістю 300,00 грн.; електродриль «WIERTARKA UDAROWA», вартістю 240,00 грн; газовий котел «Viessmann 100 WH1B», вартістю 8300,00 грн., чим спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 9 540,00 грн. Однак, ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки останній був затриманий працівниками патрульної поліції.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся та просив суворо не карати.
Захисник обвинуваченого в судовому засіданні просив суворо не карати обвинуваченого ОСОБА_4 , так як такий визнав свою вину. Більше того, наголосив на тому, що на утриманні обвинуваченого знаходяться двоє малолітніх дітей, а саме ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , одна з яких тяжко хворіє. На підставі чого просив призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України.
В судовому засіданні прокурор просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.2 ст.15 - ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185, ч.3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання з урахуванням вироку Личаківського районного суду м. Львова від 26.11.2019 р. у виді позбавлення волі.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілих та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
Окрім того, вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю, його дії вірно кваліфіковані
?за 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у інше приміщення (підвал);
?за ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України, оскільки він вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло, або інше володіння особи,
?за ч.3 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного із проникненням у приміщення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд бере до уваги характер та тяжкість вчиненого ним злочину, факт щирого каяття ОСОБА_4 у вчиненні злочину знайшов своє відображення в матеріалах кримінального провадження та в ході розгляду справи. Також суд враховує фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочинами наслідків, а саме суму заподіяної матеріальної шкоди потерпілим, спосіб вчинення злочинів та реалізації злочинного умислу, спрямованого на таємне заволодіння чужим майном, корисливий мотив злочину, дані про особу обвинуваченого, зокрема його вік, відомостей про перебування на обліку в лікаря психіатра та нарколога не встановлено.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Підстав для застосування до ОСОБА_4 ст.ст. 69, 75 КК України суд не вбачає, з огляду на вчинення обвинуваченим систематичних злочинів, відсутність у справі сукупності обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, і за переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Щодо доводів захисника обвинуваченого про те, що на утриманні в ОСОБА_4 знаходиться двоє малолітніх дітей, та одна з них тяжко хворіє, то суд вказує на те, що підтвердежння наявності хвороби у дитини суду не надано, а тому суд не враховує цієї обставини.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , враховуючи ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статей.
Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 винний у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а саме, вироком Личаківського районного суду м. Львова від 26.11.2019 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом цього строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. На підставі ст. 76 КК України покладено на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Виходячи з зазначених положень закону, а також із змісту ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд має розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.
У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України при призначенні покарання за сукупністю вироків суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При цьому остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.
Згідно положення пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, оскільки згідно з цими роз`ясненнями, кожний вирок виконується самостійно за тих умов, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально.
Так, ч. 1 ст. 71 КК України містить імперативну вимогу про призначення судом покарання за сукупністю вироків (шляхом повного або частково приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком) у випадку, коли засуджений вчинив новий злочин після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання.
Таким чином, приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, є обов`язком суду, який призначає покарання за сукупністю вироків.
Таке покарання відповідатиме основній меті його призначення - виправлення засудженого та запобігання вчинення ним нових злочинів, буде необхідним та достатнім.
Цивільний позов не заявлявся.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Відтак, з обвинуваченого на користь держави слід стягнути 4024,90 грн. витрат на залучення експертів.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.2 ст.15 - ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185, ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:
за ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
за ч.2 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць;
за ч.3 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяців.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбуту частини покарання за вироком Личаківського районного суду м. Львова від 26.11.2019 та за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяців.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 26.06.2020 року, з моменту фактичного затримання.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 4024,90 грн.
Речові докази:1 ПЛС, миталевий ломік з арматури, фанарик чорного кольору, червоні щипці, викрутка із сірою пласмасовою ручкою, тряпчані білі рукавиці, які були виявлені та вилучені у ОСОБА_4 знищити.
Речовий доказ кутову шліфувальну машинку марки «DWT» модель WS 150 D серійний номер 051 повернути потерпілому ОСОБА_6 .
Речовий доказ DVD R з відеозаписами працівників поліції, які були задіяні на місці події - залишити при матеріалах справи.
Речові докази: сумка білого кольору з оранжевими полосам, шліфувальна машинка «VERTO», дриль, марки «WIERTARKA UDAROWA», мобільний телефон марки «NOKIA» модель Х2-00 з сім-карткою мобільного номеру НОМЕР_1 , а також газовий газовий котел марки «Viessmann Vitopend 100 WH1D», повернути потерпілому ОСОБА_8 .
Речові докази: паспорт на ім`я ОСОБА_4 , КС НОМЕР_2 , виданий Галицьким РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області, ідентифікаційний код НОМЕР_3 , обліково послужна карта № НОМЕР_4 , на ім`я ОСОБА_4 , 1985 р.н., образок - залишити ОСОБА_4 .
Речові докази: специфікація до договорів 1,2 №002184853 від 21.10.2018 р. ломбардне відділення №2 «Реверс» видане на ім`я ОСОБА_4 , договір №00188131 від 14.10.2018 р., ломбардне відділення №2 «Реверс» видане на ім`я ОСОБА_11 , договір № ломбардне відділення №2 «Реверс» видане на ім`я ОСОБА_4 залишити при матеріалах справи.
Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України, шляхом подачі апеляційної скарги.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1