Справа № 755/3397/18
№ 1-кп/755/273/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" листопада 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001717 від 06.02.2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, працюючого водієм у фінансовій установі «ГЛА», одруженого, з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_6 , 05 лютого 2016 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин, на власному автомобілі марки «Infiniti FX 35» приїхав до гаражного кооперативу «Березняки 4», що за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, 21 та перебуваючи у вказаному кооперативі, біля гаражного боксу № НОМЕР_1 , побачив потерпілого ОСОБА_8 , який в той час знаходився на драбині, а саме усував несправності в коробці електропостачання, що знаходилася поруч з гаражним боксом. У цей час, у ОСОБА_10 раптово почався словесний конфлікт з потерпілим ОСОБА_8 , під час якого, у ОСОБА_11 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень останньому. Так, ОСОБА_6 , підійшов до потерпілого ОСОБА_8 , безпідставно наніс йому удар в область обличчя, чим завдав йому фізичного болю. Потім, ОСОБА_11 підійшов до свого автомобіля «Infiniti FX 35», з якого випустив собаку породи «німецька вівчарка», дістав бейсбольну биту та тримаючи її у руках, підійшов до ОСОБА_8 й наніс удари по ногах потерпілого, від чого, останній впав на землю, після чого, взяв потерпілого за волосся, кілька разів вдарив головою останнього об металеві ворота гаражного боксу. Після чого, ОСОБА_6 на автомобілі «Infiniti FX 35» покинув територію гаражного кооперативу «Березняки 4», а потерпілого ОСОБА_8 , у подальшому, з отриманими тілесними ушкодженнями було доставлено до КМКЛШМД та надано медичну допомогу.

У результаті умисних дій ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з висновком експерта № 374 від 04.04.2016 року, при проведенні судово-медичної експертизи і вивченні медичної документації спричинені наступні тілесні ушкодження: синці в проекції правої вилицевої дуги, в проекції нижньої щелепи справа з переходом в підщелепну ділянку в зувашній ділянці зліва; обширні синці з ділянками центрального просвітлення на задньо-бокових поверхнях лівого стегна у верхній - нижній третинах з переходом в проекцію підколінної ямки, на зовнішній поверхні правого стегна у верхній третині на фоні аналогічного синця, на внутрішній поверхні правого стегна з переходом в проекцію колінного суглобу, підколінну ямку, переднє-зовнішню поверхню колінного суглобу; на передньо-бокових поверхнях лівої гомілки в середній - нижніх третинах. Субєпідеральний пухир (після хірургічного втручання) передньої поверхні лівої гомілки на фоні синця та набряку м`яких тканин. Характер та морфологічні властивості виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворилися від дії тупого (тупих) предмету (предметів), не були небезпечними для життя, за давністю можуть відповідати терміну вказаному в постанові, тобто 05.02.2016 року. Кожне з виявлених тілесних ушкоджень, вказаних вище, відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк 6 але не менше ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненому не визнав у повному обсязі, заперечив свою причетність до скоєного та показав, що 06.02.2016 року, близько 21 години 00 хвилин 22 години 00 хвилин, він приїхав до гаражного кооперативу «Березняки», де знаходиться сімейний гараж, який належить його тестю, який віддав гараж у користування своїй доньці, тобто, його дружині, з якою і мав там зустрітися. Зазначив, що до гаражного кооперативу він заїхав без будь-яких проблем, оскільки охоронець його не запитував хто він і чому він туди заїжджає. Коли він приїхав і заїжджав на другий поверх, то побачив, що біля його гаражу знаходиться якийсь чоловік, який стоїть на драбині і через отвір, заглядає всередину приміщення гаражу. Коли він під`їхав на автомобілі, то зупинився, а чоловік почав злазити з драбини. Чоловік був одягнений в якусь куртку і відстань між ними була приблизно до 20 метрів. Крім того чоловіка, нікого більше поряд не було. Він одразу вийшов із автомобіля, відкрив багажник, де сиділа його собака. Побачив, як у руках у чоловіка щось заблистіло, він подумав, що то може бути викрутка, а тому одразу випустив собаку з багажника. Пояснив, що він сказав, щоб чоловік нікуди не тікав, оскільки він його наздоганяти не буде, а це зробить собака, однак, собаці наказав сидіти, так як вона дресирована, а в цей час, потерпілий сидів під гаражем. Зокрема, зазначив, що коли він під`їхав і випустив собаку, то в цей час, підходив чоловік на ім`я ОСОБА_12 , прізвище його не пам`ятає, в якого також гараж у даному гаражному кооперативі та він з ним розмовляв, а потім той пішов. У цей час, потерпілий, який вже зліз із драбини, залишився біля неї, після чого, він побачив, як загорілись фари іншого автомобіля та це був автомобіль його дружини. З моменту коли він випустив собаку і коли під`їхала дружина, пройшло приблизно чотири хвилини. Його дружина повідомила, що не знає хто цей чоловік, а саме потерпілий, але попросила його сісти назад до автомобіля та сказала, що сама з усім розбереться. Тому, він сів з чоловіком на ім`я ОСОБА_12 до автомобіля, забрав собаку і вони поїхали додому на ОСОБА_13 . Показав, що будь-яких ударів потерпілому він не наносив та навіть, його не торкався. Вже на ОСОБА_13 його зупинили працівники поліції, попросили документи та попросити надати автомобіль для огляду. Він показав документи, поліцейські оглянули автомобіль, після чого, повернули документи і сказали, що він може їхати, а вже аж через рік, його викликали до управління поліції, хоча до цього, його жодного разу не викликали. Зокрема, зазначив, що вину не визнає, оскільки до злочину не причетний, просить його виправдати за недоведеністю вини.

Допитаний у судовому засіданні, у порядку ст. 353 КПК України, потерпілий ОСОБА_8 суду показав, що 05 лютого 2016 року о 19 годині 00 хвилин, він приступив до своїх обов`язків електрика в кооперативі «Березняки-4» у м. Києві по вул. Березняківська, 21, оскільки він там на той час працював, а робочий час у нього ненормований, якщо необхідно щось полагодити. У той час, він був одягнений у зелену куртку, темні штани, тобто, спеціального одягу на ньому не було. Він обстежив лінії освітлення гаражів і десь о 21 годині, на другому поверсі гаражу, він зняв кришку від щита, в якому були оголені дроти і виявив, що в монтажному щиті були зроблені переробки, тому, почав відновлення електросхеми та ізолювання оголених дротів. Коли закінчив роботу, будучи на драбині, то побачив автомобіль, котрий на великий швидкості їхав у його сторону. На той час, невідома йому особа, а саме обвинувачений, вийшов зі вказаного автомобіля та почав казати, що він підкинув йому наркотики. Він у свою чергу, почав говорити, що працює електриком гаражів і виконує свою роботу, однак, обвинувачений одразу його вдарив у щелепу, нічого не пояснюючи, потім сказав про наркотики та допитував хто він такий. Потім обвинувачений випустив з автомобіля собаку-вівчарку, дістав дерев`яну биту та почав його бити нею по ногах. У цей момент, з`явився ОСОБА_14 , орендар гаражу, а обвинувачений продовжував його бити, хватав за волосся, говорив, щоб ОСОБА_14 знімав на камеру, щоб він сказав, хто його підіслав. Також, обвинувачений бив його головою об металеві двері гаража і після цього, він впав. Потім приїхав ще другий автомобіль, з якого вийшла незнайома йому жінка, котра питала те ж саме, що й обвинувачений, а останній продовжував його бити, потім він вже все пам`ятає погано, а коли отямився, не було вже ні авто, нікого. Він спустився на перший поверх, попросив чергового викликати поліцію, а вже потім голова кооперативу викликав швидку допомогу, де лікарі його оглянули, щось написали, потім направили на експертизу.

Допитаний у судовому засіданні, у порядку ст. 352 КПК України, свідок ОСОБА_15 суду показав, що потерпілий ОСОБА_8 працює у них на посаді електрика. В робочі обов`язки потерпілого входить усувати неполадки, що стосуються електрики. Потерпілий працював у них на половину ставки і ніхто не стежив коли і як останній виконує свою роботу. Потерпілий міг працювати у вечірній час доби. В його обов`язки входило, щоб справно працювала електрика. Алкоголь потерпілий не вживає. Обвинуваченого він знає візуально, колись його бачив. Точної дати конфлікту, що стався, він не пам`ятає. Обвинувачений іноді знаходився до ранку в гаражі, що розташований на території їхнього комунального підприємства. Як він тоді зрозумів, старший син обвинуваченого вирішував якісь проблеми свого молодшого брата. У той день, він дав йому слухавку, щоб він поговорив з його батьком. Він працює виконуючим директора на комунальному підприємстві. Він неодноразово заявляв матері хлопця, сина обвинуваченого, що той завжди затримується до ранку у своєму гаражі на території їхнього підприємства та про те, що їм необхідно зробити документи на гараж. На даний момент, 203 чи 204 бокс-гараж належить батьку дружини обвинуваченого. Наймолодший син обвинуваченого у той день намагався потрапити до гаражу. Потім він зателефонував своєму батьку і попросив його, щоб він поговорив з останнім. Він погодився поговорити і під час розмови по телефону почув нецензурні слова у свою адресу. Він відповів на це тим самим. Через деякий час, він поїхав додому. Коли він вже знаходився вдома, то йому, через 10 хвилин після приїзду, приблизно о 21 годині 00 хвилин, зателефонували з роботи і повідомили, що побили їхнього електрика. Після цього, він поїхав на роботу, а коли приїхав, приблизно через 30 хвилин, то побачив потерпілого, котрий був у крові. На поверсі, де сталась подія, він не був присутній, оскільки в цей час він був удома. Він приїхав на роботу вже після дзвінка і знаходився там до того, як це сталось. Конфлікт був у молодшого сина обвинуваченого та у потерпілого, а у нього був словесний конфлікт з обвинуваченим по телефону. Коли він приїхав на роботу, то потерпілий знаходився у шоковому стані. Потерпілий намагався пояснити йому, що його побили. Зазначив, що автомобілі на території кооперативу знаходяться цілодобово. Однак, рішенням правління кооперативу, заборонений в`їзд на територію кооперативу після 24 годині ночі і до 06 години ранку.

Допитаний у судовому засіданні, у порядку ст. 352 КПК України, свідок ОСОБА_14 суду показав, що він знайомий з обвинуваченим та спілкується з його сином, а потерпілого він не знає. Точної дати події він не пам`ятає, можливо це було 05 лютого 2016 року, однак, у нього та сина обвинуваченого завжди був конфлікт зі співробітниками гаражного кооперативу по вул. Березняківській у м. Києві. У той вечір, необхідно було, щоб приїхала мама його товариша, сина обвинуваченого, та поспілкувалась зі співробітниками кооперативу з приводу того, що їм не дозволяли залишатись у гаражі до ранку, а саме, співробітникам кооперативу не подобалось те, що вони затримуються і сидять у гаражі до пізнього часу. У той день, він зателефонував дружині обвинуваченого і сказав, що голова кооперативу знаходиться на робочому місці, оскільки вона попросила його про це і хотіла вирішити це питання. Коли вона приїхала, то поговорила з головою правління. Потім, він побачив, як заїхала на територію кооперативу машина обвинуваченого та коли вони з дружиною обвинуваченого вже виїхали з кооперативу, то дружина останнього поросила його повернутись і його забрати. Коли він зайшов на другий поверх гаражу, то побачив, що потерпілий стояв спиною до їхнього гаража, а обвинувачений питав у останнього про те, що останній там робить, питав чому він щось робив у дверях їхнього гаражу. Відповіді зі сторони потерпілого не було, а лише говорив, що його послав голова кооперативу. Він не знав потерпілого, а просто бачив його раніше на території кооперативу, а саме, той виконував якісь функції в кооперативі. Зазначив, що він взагалі не бачив, щоб обвинувачений бив потерпілого, а коли він прийшов, то у потерпілого не було ніяких тілесних ушкоджень. Біля гаражу була драбина і ще стояв автомобіль обвинуваченого, а інструментів у потерпілого він не бачив.

Допитана у судовому засіданні, у порядку ст. 352 КПК України, свідок ОСОБА_16 , яка є дружиною обвинуваченого, суду показала, що ввечері 05 лютого 2016 року між нею та керівником гаражного кооперативу «Березняки-4» виникла конфліктна ситуація. Так, у її батька є власний гаражний бокс, на другому поверсі даного гаражного кооперативу і там ставить автомобіль її син ОСОБА_17 , а ОСОБА_14 товаришує з її сином. Вони попросили у неї зайняти гараж для того, щоб ремонтувати там велосипеди і вона погодилась. У них завжди виникали конфлікти в гаражі з приводу того, що син жалівся, що їх виганяють з гаражу, коли вони там довго сидять, але вона їм сказала, щоб вони продовжували там працювати, так як гараж є їх власністю, тому, вона попросила ОСОБА_14 зателефонувати їй, коли на робочому місці буде хтось із керівництва кооперативу. Близько 21 години, 05 лютого 2016 року, ОСОБА_14 зателефонував їй і сказав, що ОСОБА_18 , голова правління, є на робочому місці, після чого, вона приїхала та поспілкувалась з керівництвом гаражу, але в них відбулася не дуже приємна розмова і вона сказала, що буде платити за електроенергію напряму до «Київенерго». На її думку, саме після цієї розмови вони відправили електрика до їхнього гаража. Після цього, ОСОБА_14 сів до неї в автомобіль і вони поговорили. Потім, на територію кооперативу заїхав її чоловік та вона попередила його про те, що їде поспілкуватись з керівництвом кооперативу. Після того, як чоловік приїхав, вона сказала ОСОБА_14 , щоб він пішов та забрав чоловіка та останній пішов. Потім, вона передумала йти і також піднялась на другий поверх до їхнього гаражу. У цей час, під гаражем, окрім її чоловіка, стояв ще якийсь чоловік. Вона під`їхала, увімкнула фари, оскільки нічого не було видно. Її чоловік, тобто обвинувачений ОСОБА_6 сказав, що той чоловік ліз до них у гараж і те, що він відігнув двері гаража. Тоді вона сказала, щоб ОСОБА_6 йшов геть, а вона сама розбереться, тому, той із ОСОБА_19 сіли до автомобіля, а вона залишилась і запитала у незнайомця хто він такий. Він сказав, що працює електриком і що його відправив голова правління, однак, не сказав для чого його прислали. Потім, вона запропонувала потерпілому сісти до її автомобіля, щоб вона підвезла його вниз, на перший поверх. Він спочатку хотів поїхати з нею, але потім передумав. Коли вона відчинила вікно, то запитала у потерпілого ще раз, чи він з нею їде, чи ні, але останній відмовився і спустився сам пішки. Коли він спустився, вона стояла прямо перед виїздом з гаражного кооперативу, перед воротами, де стояв син ОСОБА_20 . Вона запитала у сина ОСОБА_20 , в якого вона спитала, чи він направив електрика до них у гараж, на що останній відповів, що нікого не відправляв, а сам потерпілий у цей час мовчав. Зокрема, зазначила, що коли вона під`їхала до їх гаражу, то ОСОБА_19 стояв там, а її чоловік, ОСОБА_6 питав у потерпілого, чому той ліз до них у гараж, однак, у потерпілого ніяких тілесних ушкоджень не було.

Допитаний у судовому засіданні, у порядку ст. 352 КПК України, свідок ОСОБА_20 суду показав, що подія відбулась 05 лютого 2016 року. Так, потерпілий працював у них у кооперативі електриком і зазвичай, працювати він приходив увечері. У той день, він проводив роботи на другому поверсі гаражу, котрі йому були призначені керівництвом. Їх гаражний кооператив має чотири поверхи, біля 204 гаража, котрий належить сім`ї обвинуваченого, потерпілий в той день проводив роботи з електрики, а він у той час, знаходився на першому поверсі разом з іншими співробітниками. Потерпілий піднявся наверх, взяв драбину і свої інструменти. Через 15-20 хвилин потерпілий повернувся без драбини та інструментів і він спитав його про те, що сталось, а останній заїкався та говорив, що він упав. У той день, поруч, працював патрульний наряд поліції, котрим він сказав, що щось сталось з їхнім електриком і у нього кров та синці. Поліцейський, коли побачив потерпілого, сказав, що його били. Потерпілий сказав, що нічого не пам`ятає. Коли потерпілий підняв штани, вони побачили, що його ноги були всі у синцях, але хто його бив, він сказати відразу не міг. У них на вході знаходиться відеонагляд та вони потім подивилися номера автомобіля і було видно, що спочатку виїхав автомобіль обвинуваченого, потім через хвилин 5-7 виїхав автомобіль дружини обвинуваченого, однак, цей відеозапис не зберігся. Вони передали інформацію про автомобіль поліцейським, а ті по рації передали інформацію про автомобіль обвинуваченого для того, щоб останнього затримали. Через деякий час, автомобіль обвинуваченого було затримано на Русанівській набережній, але у ньому була собака і тому поліцейські викликали кінологів. Швидку допомогу та поліцію викликали вони. Потім, приїхала дружина потерпілого і його забрали до лікарні та останній там провів добу. До того моменту події, він не бачив обвинуваченого, а знав його дружину та сина, котрий нібито займався ремонтом велосипедів у гаражі, однак, їх черговий йому говорив, що син обвинуваченого разом з іншими хлопцями займались продажем наркотиків. До гаражу також ходив хлопець на ім`я ОСОБА_12 , товариш сина обвинуваченого. Зазначив, що потерпілий у той день, усував неполадки з електрикою в гаражі. Крім того показав, що при конфлікті потерпілого і обвинуваченого він присутній не був. Потерпілий, коли спустився на перший поверх, перебував у шоковому стані. Він думав, що потерпілий упав, однак, поліцейські сказали, що останнього били. За словами потерпілого, його били битою. Особисто він знаходився у день події на першому поверсі, біля чергових, і ніяких звуків він не чув, будь-якого шуму чи порушення порядку не було чутно.

Допитаний у судовому засіданні, у порядку ст. 352 КПК України, свідок ОСОБА_21 суду показав, що він погано пам`ятає подію, оскільки пройшло вже багато часу. Подія сталась на території ГК «Березняки-4» на його зміні. Потерпілий працював у них електриком і останній ввечері вийшов на роботу, приблизно о 18-19 годині. Точну дату та пору року він не пам`ятає. Вони сиділи з напарницею на роботі, потім під`їхав автомобіль, а він у той час сидів за шлагбаумом. Водій автомобіля повідомив, що йому потрібно поговорити з керівництвом. Він пішов до голови кооперативу та повідомив, щоб він поговорив з чоловіком, який приїхав. Після цього, він вийшов до коридору і побачив, що йшов їхній електрик та в останнього був такий стан, ніби той без пам`яті. Через 20 хвилин приїхала його дружина. Потерпілий сказав, щоб викликали поліцію та швидку допомогу, і вони викликали. Крові у потерпілого нібито не було, однак, він не звернув на це увагу. Він не пам`ятає, чи скаржився потерпілий, що його хтось побив. Він лише говорив, що ремонтував електрику і потім хтось до нього під`їхав. На той час, на території кооперативу, він не бачив інших автомобілів, можливо тоді, коли він відлучався, то виїхав автомобіль обвинуваченого, але він цього не знає. В автомобілі, що тоді заїхав до кооперативу, був чоловік, марку самого автомобіля він не запам`ятав. Чи при ньому ще хтось заїжджав до гаражного боксу, він не пам`ятає. Жодних криків та з`ясування стосунків він не чув. На його адресу нецензурно ніхто не виражався. Крім того, показав, що він не знає хто є власником гаражного боксу № НОМЕР_1 .

Допитаний у судовому засіданні, у порядку ст. 352 КПК України, свідок ОСОБА_22 суду показав, що ввечері, 05.02.2016 року він був на роботі у гаражному кооперативі «Березняки-4». У гаражному боксі № НОМЕР_1 у той день знаходилась група осіб. У цьому боксі постійно перебували якісь люди і на зауваження покинути територію кооперативу після 00 годин ночі, не реагували. Ввечері, після того, як керівник правління та голова кооперативу підійшли і попросили звільнити гараж, виникла сварка. Потім, він знаходився у службовому приміщенні для охоронців та почув, що хтось заїхав на територію кооперативу і нецензурно виражався, однак хто це був, він не знає, не бачив . У той день була заробітна плата і приїхав їх електрик, який опинився на другому поверсі гаражу, оскільки останній там працював. Потім, ніхто не знав, що потерпілий там знаходиться. У цей час, заїхав на територію кооперативу до гаражного боксу № НОМЕР_1 невідомий чоловік, який пробув на території кооперативу 5-10 хвилин і потім різко виїхав. Далі, вони з іншим охоронцем вийшли на двір і побачили їхнього електрика. Він спочатку подумав, що електрик вживав алкоголь, але він знає те, що останній не вживає. На голові у потерпілого був синець, руки тряслися та були побиті, він перебував у шоковому стані і нічого не говорив. Самих обставин події він не бачив, нічого не чув, а потім викликали поліцію. Автомобілем, який заїхав, був джип чорного кольору, саму його марку, він не пам`ятає. Перед цими подіями, до гаражного боксу № НОМЕР_1 на автомобілі «Нісан» заїжджала власниця гаражу. Чи був ще хтось на другому поверсі, він не знає. Будь яких криків, лайки, ударів, пострілів, він не чув. Зазначив, що доступ до гаражного кооперативу є обмежений.

Крім того, у судовому засіданні було досліджено письмові докази, а саме:

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 05.02.2016 року, з якого вбачається, що 05.02.2016 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, 21, невстановлена особа нанесла тілесні ушкодження та відкрито заволоділа інструментами та драбиною (т. 1 а.п. 201);

- протокол огляду місця події від 05.02.2016 року, з якого вбачається, що об`єктом огляду являється коридор другого поверху гаражного кооперативу «Березняки-4», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, 21. Оглядова ділянка коридору вкрита бетонним покриттям. З лівої сторони у коридорі знаходиться міні електрощитова. З лівої сторони від електрощитової знаходиться вхід до гаражу № НОМЕР_2 . З правої сторони від електрощитової знаходиться вхід до гаражу № НОМЕР_3 . Під час огляду місця події ознак скоєння кримінального правопорушення виявлено не було (т. 1 а.п. 203-205);

- висновок експерта № 374 від 04.04.2016 року, з якого вбачається: 1 При проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при обстеженні і вивченні медичної документації на його ім`я виявлені ушкодження: а) синці в проекції правої вилицевої дуги, в проекції нижньої щелепи справа з переходом в підщелепну ділянку, в завушній ділянці зліва; б) обширні синці з ділянками центрального просвітлення на задньо-бокових поверхнях лівого стегна у верхній - нижній третинах з переходом в проекцію підколінної ямки, на зовнішній поверхні правого стегна у верхній третині на фоні аналогічного синця, на внутрішній поверхні правого стегна з переходом в проекцію колінного суглобу, підколінну ямку, переднє-зовнішню поверхню колінного суглобу; на переднє-бокових поверхнях лівої гомілки в середній - нижній третинах; в) субепідермальний пухир (після хірургічного втручання) передньої поверхні лівої гомілки на фоні синця та набряку м`яких тканин. 2. Характер та морфологічні властивості виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворилися від дій тупого (тупих) предмету (предметів), не були небезпечними для життя, за давністю можуть відповідати терміну вказаному в постанові, тобто, 05.02.2016 року. Характерні властивості травмуючого предмету (предметів), від якого (яких) утворились ушкодження, вказані в п.п. а) і в) даних Підсумків в ушкодженнях не відобразились. Ушкодження, які вказані в п. б) даних Підсумків утворились від дії тупого предмету (тупих предметів) подовженої форми з обмеженою поверхнею контакту. Необхідно загострити увагу учасників та сторін кримінального провадження на наступному: п. 1.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року, погоджених з Міністерством внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України, Верховним судом України, Службою безпеки України (далі по тексту «Правила») надано вичерпне визначення терміну ушкодження - «з медичної точки зору, тілесні ушкодження - це порушення анатомічної цілості тканин, органів та їх функцій, що виникає як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючи факторів - фізичних, хімічних, біологічних, психічних»; п. 4.6. «Правил» визначає таке: «судово-медичний експерт, оцінюючи строки порушення анатомічної цілості тканин і органів та їх функцій, виходить із звичайної їх тривалості, навіть у тих випадках, коли потерпілий не звертався за медичною допомогою. Якщо тривалість цього порушення, що зазначена в наявних медичних документах, не відповідає характеру тілесного ушкодження і не підтверджується об`єктивними відомостями, судово-медичний експерт відзначає цю обставину і встановлює ступінь тяжкості, виходячи із звичних термінів»; п. 4.7. «Правил» визначає таке: «загострення попередніх захворювань після заподіяння тілесного ушкодження, а також інші наслідки ушкодження, що обумовлені не власне характером цього ушкодження, а випадковими обставинами, індивідуальними особливостями організму, дефектами надання медичної допомоги тощо не повинні враховуватись при оцінці ступеня тяжкості. Ушкодження хворобливо змінених тканин і органів може бути розцінено за ступенем тяжкості як ушкодження здорових, якщо між цими ушкодженнями і несприятливим кінцем є прямій причинний зв`язок». Синці, у звичайному перебігу, загоюються у строк до 6 діб, тобто, саме на цей строк буле порушена як функція травмованої ділянки так і у цей строк буде відновлена її анатомічна цілісність. Цей строк визначає тривалість розладу здоров`я. Саме тому, тілесні ушкодження, вказані у п. а) даних підсумків, відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я), відповідно п. п. 2.3.5. та 4.6. «Правил». Враховуючі характер, розміри ушкоджень, вказаних в п. б) даних Підсумків можна зробити висновок, що відновлення функції травмованих ділянок буде спостерігатися понад 6 але менш ніж 21 добу, тобто, власно цей строк відображає тривалість розладу здоров`я, як судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості. За таких обставин, є підстави стверджувати, що кожне з виявлених тілесних ушкоджень, вказаних в п.п. б) і в) відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я), відповідно п. п. 4.6. та 2.3.3. «Правил». Рана на передній поверхні лівої гомілки є наслідком хірургічного втручання (розтину епідермального пухиря) і при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень не оцінюється. З`ясування обставин при яких могли утворитися тілесні ушкодження, виходить за межі компетенції судово-медичного експерта і є виключно компетенцією учасників та сторін кримінального впровадження. Тривалий термін перебування на лікуванні ОСОБА_8 пов`язаний не з характером та тяжкістю виявлених у нього тілесних ушкоджень, а з наявністю в анамнезі хронічних захворювань (дисциркуляторна енцефалопатія ІІ-ІІІ cm. переважно у вертебро-базилярному басейні на ґрунті перенесеного гострої недостатності мозкового кровообігу 1996, 2003 р.р. у вигляді вестибуло-атаксичних порушень, цефалгічного синдрому. Ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба III ст. серцева недостатність II А cт.) для розвитку яких необхідний тривалий період часу, які не пов`язані з даними подіями, тому, не може враховуватись при оцінці ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, у відповідності до пункту 4.7 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року.

Зокрема, твердження сторони захисту щодо визнання недопустимим доказом зазначеного вище висновку експерта № 374 від 04.04.2016 року, у зв`язку з тим, що стороні захисту не були відкриті докази у порядку ст. 290 КПК України, які слугували підставою для проведення даної експертизи, а саме: медична картка амбулаторного хворого; довідка-діагноз МРТ; CD-R диск дослідження головного мозку; магнітно-резонансна томографія, то суд, дане твердження не бере до уваги, оскільки надана для проведення вказаної експертизи медична документація не визнавалася речовим доказом.

Крім того, як вбачається із висновку ОП ККС Верховного Суду, викладеного у постанові від 27.01.2020 року у справі № 754/14281/17: відсутність у матеріалах кримінального провадження медичних документів, на підставі яких сформовано висновок експерта, невідкриття цих документів стороні захисту на стадії виконання ст. 290 КПК не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в аспекті ст. 412 вказаного Кодексу, автоматично не тягне за собою визнання експертного дослідження недопустимим доказом й скасування на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК судових рішень, якщо зазначені документи було отримано у визначеному законом порядку, і згадана сторона не клопотала про надання доступу до медичних документів або при здійсненні судового чи апеляційного провадження їй було забезпечено можливість реалізувати право на ознайомлення з такими документами.

У ході розгляду кримінального провадження в суді стороною захисту не заявлялися клопотання з приводу ознайомлення із медичними документами, на підставі яких сформований висновок експерта. Зокрема, не надано доказу того, щоб такі клопотання заявлялися і під час досудового розслідування.

Крім того, у матеріалах кримінального провадження міститься довідка № 904 Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, з якої вбачається, що ОСОБА_8 перебував у приймальному відділенні 05.02.2016 року з 23 год. 50 хв. з діагнозом: забій м`яких тканин лівої гомілки, забій правого і лівого стегна.

Зокрема, що стосується постанови про створення групи слідчих від 15.05.2016 року, про яку сторона захисту вказує як на недопустимий доказ, оскільки вона датовано 15.05.2016 року, то суд визнає це як технічну помилку. Це стосується і постанови, як технічна помилка, про залучення особи в якості потерпілого, де на початку зазначено слідчу ОСОБА_23 , а сама постанова підписана слідчим ОСОБА_24 , який входив в групу слідчих, тому суд визнає дані докази допустимими.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 85 КПК України передбачено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У судовому засіданні судом було ретельно досліджені всі докази, надані стороною обвинувачення та стороною захисту, однак, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, безпосередньо дослідивши та оцінивши кожен доказ окремо, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, доходить висновку, що в судовому засіданні не надано доказів, які б свідчили про вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, як це стверджує сторона обвинувачення

До таких висновків суд дійшов виходячи з такого.

Безпосереднім об`єктом хуліганства є громадський порядок. Додатковим факультативним об`єктом може виступати здоров`я особи. Ознакою об`єктивної сторони цього злочину є лише вчинення діяння, що полягає в грубому порушенні громадського порядку, яке супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. Грубе порушення громадського порядку має місце тоді, коли йому заподіюється істотна шкода, коли хуліганство пов`язане з посяганням на інші правоохоронювані цінності, задля збереження яких підтримується громадський порядок, коли це зачіпає важливі інтереси чи інтереси багатьох осіб, коли відновлення порядку вимагає значних, тривалих зусиль. Суб`єктивна сторона хуліганства характеризується умисною виною і мотивом явної неповаги до суспільства. Неповага до суспільства - це прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Вказана неповага має бути явною. Це означає, що неповага до суспільства є очевидною та безсумнівною як для особи, яка вчиняє відповідні дії, так і для очевидців його дій. Відтак, дії, що супроводжувались завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень тощо, кваліфікують як хуліганство лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Із встановлених в судовому засіданні обставин правопорушення, скоєного обвинуваченим ОСОБА_6 , дії останнього, як вважає суд, не були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та не супроводжувалися особливою зухвалістю.

Окрім того, кваліфікуючою ознакою хуліганства, відповідно до ч. 4 ст. 296 КК України, є застосування вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень. Проте, суду органами досудового слідства не було надано жодного речового доказу, який би вказував, що ОСОБА_6 наніс тілесні ушкодження, саме предметом, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень. Тому в цій частині суд виходить з показів потерпілого ОСОБА_8 , а не як предмету, заздалегідь заготовленого, як кваліфікуючу ознаку.
Так, під час розгляду кримінального провадження, потерпілий ОСОБА_8 не вказував, що ОСОБА_6 вчиняв будь-які дії, які направлені на явну неповагу до суспільства та прийнятих в ньому правил поведінки, а лише вступив з ним у особистий конфлікт, у результаті чого, обвинувачений наніс йому тілесні ушкодження.

Свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які знаходились на території гаражного кооперативу «Березняки-4» у той же час, коли було вчинено кримінальне правопорушення, під час допиту зазначили, що під час вчинення кримінального правопорушення присутніми не були, а також не повідомили будь-яких відомостей щодо обставин, які викладені в обвинувальному акті та які б підтверджували наявність у діях обвинуваченого об`єктивної та суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України. Крім того, зазначили, що ніякого конфлікту, крику, шуму, бійки, нецензурної лайки вони не чули.

Отже, згідно з дослідженими судом доказами встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 не були одночасно поєднані з грубим порушенням громадського порядку, вони не виражали явної неповаги до суспільства. З урахуванням обставин вчиненого обвинуваченим злочину вбачається, що протиправні дії ОСОБА_6 фактично виникли через конфлікт з потерпілим, внаслідок чого, в обвинуваченого виникло бажання завдати шкоди власне здоров`ю потерпілого через виниклу особисту неприязнь до нього. Тому, враховуючи спрямованість умислу обвинуваченого на скоєння злочину та його мотив, наведене свідчить про те, що обвинувачений скоїв злочин не з хуліганських спонукань.

Відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Аналізуючи досліджені докази в сукупності, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, керуючись правом, встановленим ч. 3 ст. 337 КПК України, суд вважає за необхідне вийти за межі висунутого ОСОБА_6 обвинувачення за ч. 4 ст. 296 КК України в частині необхідності зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення з урахуванням того, що це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Суд вважає, що в діях обвинуваченого ОСОБА_6 , які проявилися в умисному легкому тілесному ушкоджені, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, наявний склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, а тому, саме за цією статтею необхідно кваліфікувати його дії.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 в інкримінованому йому діянні підтверджується логічними та послідовними показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який зазначив, що обвинувачений ОСОБА_6 вступив з ним в особистий конфлікт, у результаті чого, останній наніс потерпілому тілесні ушкодження; висновком експерта № 374 від 04.04.2016 року, відповідно до якого тілесні ушкодження, що були спричинені потерпілому ОСОБА_8 , відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Покази свідка ОСОБА_16 , яка є дружиною обвинуваченого та свідка ОСОБА_14 , який є знайомим обвинуваченого, які заперечували факт нанесення ударів обвинуваченим потерпілому, суд оцінює критично, як осіб заінтересованих у результаті справи, у зв`язку з чим, враховує можливість їх помилкового уявлення про повідомлювані факти.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеною поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, за обставин, встановлених судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Згідно з вимогами КК України та постанови Пленуму Верховного Суду № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При обранні виду та міри покарання, cуд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Так, суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання, бере до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, зокрема: на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем роботи характеризується позитивно.

Обставин, які б пом`якшували покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України, суд вбачає обтяжуючу обставину вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, однак, оскільки органом досудового розслідування та державним обвинуваченням ОСОБА_6 цього висунуто не було, від цього він не захищався, суд не виходить за межі висунутого обвинувачення та не вказує у вироку щодо наявності обтяжуючої обставини з урахуванням зазначеного.

Так, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, відсутністю обставин, які б пом`якшували та обтяжували покарання, конкретних обставин кримінального провадження, ставлення обвинуваченого до скоєного (вину не визнав, у скоєному не розкаявся, будь-якої допомоги потерпілому не надано) суд вважає, що його перевиховання й виправлення неможливо без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України, тому необхідно призначити покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 125 КК України, у виді обмеження волі.

Відповідно до вимог ч. 1, 5 ст. 74 КК України, звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом. Особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

З моменту вчинення ОСОБА_6 вказаного кримінального правопорушення минуло понад три роки.

Отже, суд визнає, що на момент розгляду кримінального провадження строки давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідності сплинули.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_6 від покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати, речові докази у кримінальному проваджені не понесені.

Речові докази у кримінальному проваджені відсутні.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 49, 74 КК України, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим за ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.

На підставі ст. 49 КК України, звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання, у зв`язку із закінченням строків давності.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.

Речові докази у кримінальному проваджені відсутні.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, потерпілому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: