УХВАЛА

06 листопада 2020 року
м. Київ
Провадження № 13-89зво20
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20

перевірила заяву засудженого ОСОБА_21 про перегляд вироку Димитровського міського суду Донецької області від 13 лютого 2004 року з підстави встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом і
ВСТАНОВИЛА:
Як убачається з матеріалів провадження за заявою, вироком Димитровського міського суду Донецької області від 13 лютого 2004 року ОСОБА_21 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі КК), і на підставі ч. 1 ст. 70, ч. 3 ст. 72 КК остаточно визначено покарання у виді 7 років позбавлення волі та штрафу у розмірі 510 грн. В апеляційному порядку вирок не переглядався.
Ухвалою Верховного Суду України від 21 вересня 2004 року в задоволенні касаційної скарги засудженого ОСОБА_21 відмовлено, а судове рішення залишено без зміни.
05 листопада 2020 року до Великої Палати Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_21 , у якій заявник, не погоджуючись із постановленим щодо нього судовим рішенням, просить переглянути його у зв`язку з встановленням рішенням Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Ошурко проти України» від 08 вересня 2011 року порушення Україною статті 3 та пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція).
У своїй заяві засуджений просить скасувати вирок Димитровського міського суду Донецької області від 13 лютого 2004 року щодо нього, врахувати зміст рішення ЄСПЛ у справі «Ошурко проти України» від 08 вересня 2011 року й констатовані порушення Конвенції. Звертає увагу на приховування судом факту втрати заявником зору (повна сліпота) на досудовому слідстві.
Перевіривши наведені у заяві доводи та долучені до неї матеріали, Велика Палата Верховного Суду вважає, що у відкритті провадження за заявою ОСОБА_21 необхідно відмовити з огляду на таке.
08 вересня 2011 року ЄСПЛ ухвалено остаточне рішення у справі «Ошурко проти України» (заява № 33108/05), в якому констатовано порушення Україною міжнародних зобов`язань щодо ОСОБА_21 , а саме: порушення статті 3 Конвенції щодо поганого поводження, якому було піддано заявника під час тримання його під вартою, щодо відсутності адекватного та належного лікування та щодо процесуального аспекту у зв`язку з неадекватністю розслідувань, проведених національними органами влади за фактом поганого поводження із заявником; статті 5 Конвенції у зв`язку з затримкою звільнення заявника з-під варти.У зв`язку з цим ЄСПЛ ухвалив cтягнути з держави на користь заявника 21 000 євро на відшкодування моральної шкоди та 30 євро матеріальної шкоди.

Заяви ОСОБА_21 щодо порушення пункту 1 статті 6 Конвенції ЄСПЛ, визнані ЄСПЛ неприйнятним відповідно до пункту 4 статті 35 Конвенції й розцінені як явно необґрунтовані у значенні підпункту «а» пункту 3 статті 35 Конвенції.
Як убачається з матеріалів провадження за заявою ОСОБА_21 , вказані судові рішення були предметом перегляду Верховним Судом України в порядку глави 32-1 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року (далі КПК 1960 року). За наслідками розгляду Верховним Судом України було прийнято постанову від 23 квітня 2012 року, якою відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_21 про скасування вироку Димитровського міського суду Донецької області та ухвали Верховного Суду України від 21 вересня 2004 року.
Станом на час надходження заяви ОСОБА_21 до Великої Палати Верховного Суду діють норми глави34 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) і Велика Палата Верховного Суду наділена повноваженнями на здійснення кримінального провадження за виключними обставинами з підстав, передбачених статтею 459 цього Кодексу.

Проте доводи, наведені в заяві ОСОБА_21 про перегляд судового рішення у справі заявника щодо порушень, які встановлені у рішенні ЄСПЛ у справі «Ошурко проти України» від 08 вересня 2011 року, вже були предметом перегляду Верховним Судом Україниі постановою від 23 квітня 2012 року в задоволенні заяви було відмовлено.

Велика Палата Верховного Суду не має процесуальних повноважень повторно переглядати вказані судові рішення за заявою ОСОБА_21 в порядку п. 2 ч. 3 ст. 459 КПК.
Отже, підстави для відкриття провадження за заявою ОСОБА_21 про перегляд судових рішень щодо нього за виключними обставинами у зв`язку зі встановленням міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом відсутні. Тому у відкритті провадження за заявою ОСОБА_21 потрібно відмовити, а заяву з усіма доданими матеріалами повернути заявнику.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 459, 463, 464 Кримінального процесуального кодексу України, Велика Палата Верховного Суду
УХВАЛИЛА:
Відмовити у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_21 про перегляд вироку Димитровського міського суду Донецької області від 13 лютого 2004 року з підстави встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.
Заяву з усіма доданими матеріалами повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_1
Судді:ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17 ОСОБА_18 ОСОБА_19 ОСОБА_20