1Справа № 335/8022/20 1-кс/335/4591/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю заявника ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, -

В С Т А Н О В И В:
29 жовтня 2020 року в провадження слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.

В обґрунтування скарги зазначено, що 20.10.2020 року на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19.10.2020 року в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002009 від 19 серпня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 176 КК України, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 .
В ході обшуку працівники поліції, порушуючи право на захист, вилучили техніку, а саме: ноутбук, персональний комп`ютер та мобільний телефон, які належать ОСОБА_2 на праві приватної власності. Копія протоколу ОСОБА_2 вручено не було.Станом на 26.10.2020 року на вказане майно не було накладено арешт, а тому законних підстав утримувати належне ОСОБА_2 майно немає, тому адвокат просив визнати бездіяльність слідчого незаконною та зобов`язати уповноважених осіб Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області повернути зазначене майно.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 скаргу підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити, зазначив, що ОСОБА_2 є юридично необізнаний, а його підпис не протоколі не свідчить про його вручення. Також наполягав на порушенні норм КПК у частині незвернення до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, тому ноутбук, персональний компьютер, мобільний телефон підлягає поверненню власнику.

ОСОБА_2 захисника підтримав і просить скаргу задовольнити.

Слідчий ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечила, зазначивши, що оскільки на вилучення мобільних телефонів, карток операторів стільникового зв`язку, комп`ютерної техніки під час обшуку було надано прямий дозвіл в ухвалі слідчого судді, тому підстав звертатися із клопотанням про арешт цього майна не було. На сьогодні вилучене майно, а саме ноутбук і системний блок перебуває у експертній установі, оскільки проводиться призначена слідчим комплексна судова комп`ютерно-технічна експертиза, у подальшому буде вирішуватися питання щодо визнання майна речовими доказами. Також слідчий вказала, що копія протоколу була вручена ОСОБА_2 , про що свідчить його підпис у протоколі обшуку ,а тому доводи скарги в цій частині є безпідставними.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення заявника, слідчого, дослідивши надані матеріали, доходить висновку, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, зокрема, які полягають у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Бездіяльність слідчого чи прокурора, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Як вбачається зі змісту скарги, адвокатом, який діє в інтересах ОСОБА_2 оскаржується бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого під час проведення обшуку майна.
В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження № за №0002009 від 19 серпня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 176 КК України.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторонам обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Частина 1 ст. 234 КПК України зазначає, що обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.
Відповідно до ч 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Абзац 2 ч. 5 ст. 171 КПК України встановлює, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваний на підставі ухвали слідчого судді, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
З сукупного аналізу вищезазначених норм можна дійти висновку, що тимчасово вилученим є все майно, яке було вилучено під час проведення обшуку, огляду, окрім: 1) майна, дозвіл на відшукування якого прямо надано ухвалою слідчого судді та 2) майна, що відноситься до предметів, які вилучені законом з обігу.
Таким чином, якщо вилучене майно не відноситься до тимчасово вилученого, тобто дозвіл на його відшукування прямо надано ухвалою слідчого судді про обшук або воно відноситься до предметів, які вилучені законом з обігу, то кримінальний процесуальний кодекс України не зобов`язує слідчого або прокурора звертатись до суду з клопотанням про накладення арешту на таке майно протягом 48 годин.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.10.2020 року надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою відшукання та вилучення засобів мобільного зв`язку (мобільних телефонів, карток операторів стільникового зв`язку), комп`ютерної техніки (системних блоків, ноутбуків, нетбуків, планшетів, жорстких дисків), флеш носіїв, карток пам`яті, блокнотів, нотаток, чорнових записів, в яких міститься інформація що має значення для розслідування даного кримінального провадження.

20.10.2020 року на підставі ухвали слідчого судді від 19.10.2020 року проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_2 за участю ОСОБА_2 . Під час проведення обшуку вилучено ноутбук марки «Acer» в корпусі чорного кольору, мобільний телефон марки «Ксіомі» в корпусі синього кольору, системний блок марки «Acer» в корпусі чорного кольору.

30.10.2020 року вилучені під час обшуку ноутбук марки «Acer» в корпусі чорного кольору, системний блок марки «Acer» в корпусі чорного кольору направлені до Запорізького НДЕКЦ МВС України для проведення комплексної судової компьютерно-технічної та мистецтвознавчої експертизи.

З огляду на зазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що через дозвіл слідчого судді в ухвалі від 19.10.2020 здійснити відшукання та вилучення засобів мобільного зв`язку (мобільних телефонів, карток операторів стільникового зв`язку), комп`ютерної техніки (системних блоків, ноутбуків, нетбуків, планшетів, жорстких дисків), флеш носіїв, карток пам`яті, блокнотів, нотаток, чорнових записів, зазначене у скарзі майно не є тимчасово вилученим, а отже із перебігом 48 годин після обшуку у слідчого не виникає обов`язку негайно повернути його особі, в якої його було вилучено.
Питання тривалості обмеження права на мирне володіння майном, оцінюється слідчим суддею з урахуванням практики ЄСПЛ. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» п. 50, Series A N).
На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування, з урахуванням часу, який минув після проведеного обшуку, виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а тому повернення майна може призвести до знищення відомостей, які у них містяться та можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. З урахуванням наведеного, приходимо до висновку, що повернення вилученого майна здійсненого на підставі ухвали про дозвіл на обшук житла, зашкодить подальшому проведенню досудового розслідування та судового розгляду справи по суті.
Таким чином, беручи до уваги, що майно було вилучено слідчим на підставі ухвали слідчого судді із наданням прямого дозволу на його вилучення, що повністю відповідає нормам КПК України, вилучене майно не набуло статусу тимчасово вилученого майна, оскільки дозвіл на його вилучення було надано слідчим суддею, тобто його вилучення було проведено у межах судового контролю, при цьому мобільний телефон, ноутбук та системний блок не є предметами, які необхідні для забезпечення життєдіяльності власника майна, тому обмеження у користуванні ними до прийняття остаточного рішення не створить негативних наслідків для власника, тому слідчий суддя вважає, що обмеження реалізації права власності у даному випадку є співмірним із цілями кримінального провадження, у зв`язку із чим підстав для задоволення скарги не вбачається.

Керуючись ст. 169, 167, 171, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області щодо неповернення тимчасово вилученого майна, залишити без задоволення.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1