ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 грудня 2020 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 ,засудженого ОСОБА_6 ,захисника ОСОБА_7 апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 на ухвалу Хотинського районного суду Чернівецької області від 20 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 20 жовтня 2020 року задоволено клопотання заступника керівника Кельменецької місцевої прокуратури ОСОБА_9 , скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_6 та направлено його в місця позбавлення волі для відбування покарання у виді 3-х років позбавлення волі, призначеного вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 16.02.2018 року.

На вказану ухвалу надійшли апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 ..

Захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду, оскільки вважає, що факти, викладені у клопотанні прокурора про небажання засудженого стати на шлях виправлення є надуманими та нічим не підтвердженими, а допустимих доказів на підтвердження даних обставин до клопотання не приєднано. Також зазначає, що діях в засудженого відсутня систематичність вчинення правопорушень.

Вказує на те, що органом пробації на засудженого було заведено дві особові справи:на засудженого до позбавлення волі із випробуванням та на засудженого до позбавлення права керування транспортними засобами.У першій особовій справі наявне тільки одне попередження про неявку на реєстрацію, яке пов`язане зі станом здоров`я та інвалідністю засудженого.

Провадження№11-кп/822/479/20 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_10
Категорія: ст.539 КПК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

У другій - вказана інформація про притягнення ОСОБА_6 двічі до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху ,за що ОСОБА_6 був засуджений вироком від 20.01.2020 року за ст.389 ч.1 КК України без призначення покарання .Апелянт вважає,що цей вирок був винесений із грубим порушенням,оскільки адміністративні правопорушення носили не систематичний характер.

Стверджує, що 16.02.2020 року іспитовий строк закінчився і з цього часу засуджений підлягав звільненню від відбування основного покарання у зв`язку із закінченням строку випробування.У клопотанні органу пробації про звільнення засудженого від відбування основного покарання було відмовлено судом.Також вважає, що додаткове покарання знялося автоматично 20.01.2020 року.

За твердженням апелянта,підставою для скасування звільнення від відбування основного покарання з випробуванням є лише невиконання встановлених судом обов`язків чи систематичне вчинення адміністративних правопорушень,що не доведено доказами,а тому просила ухвалу районного суду скасувати.

Засуджений ОСОБА_6 у апеляційній скарзі також просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Вважає, що судом неправильно застосовані норми матеріального права,зокрема,ст.166 КВК України,якою передбачено,що підставою для скасування звільнення з випробуванням є притягнення до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення, проте відсутні посилання про притягнення до кримінальної відповідальності чи наявність вироку.

Вказує на те, що застосування положень ч.3 ст.78,ст.71 КК України повинен був здійснити суд,який розглядав кримінальне провадження по обвинуваченню його за ст. 389 КК України.

Крім цього зазначає, що прокурор у клопотанні не навів нових фактів порушення ним порядку відбування покарання, а лише ті, на підставі яких ОСОБА_6 уже був притягнутий до кримінальної відповідальності, що, на думку апелянта, є порушенням його конституційних прав, оскільки він двічі притягнутий до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги, доводи прокурора про відсутність підстав для скасування судового рішення, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апелянтів, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів вважає,що районний суд при постановленні оскаржуваної ухвали зазначених вимог закону суд дотримався не повною мірою

Так, задовольняючи клопотання прокурора про скасування звільнення від відбування основного покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_6 в місця позбавлення волі для відбування покарання суд мотивував своє рішення тим, що засуджений під час іспитового строку вчинив новий злочин та тим самим порушив умови застосування ст.75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням

Однак,поза увагою та без належної оцінки суду залишились обставини,які мали істотне значення для ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення.

Із матеріалів провадження вбачається,що вироком Кельменецького районного суду від 16 лютого 2018 року ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст.286 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки. (а.п.5-8)

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 19 червня 2018 року цей вирок змінений та на підставі ст.ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки і покладені на нього обов`язки,передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України:періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу із питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи.(а.п.9-11).

03 липня 2018 року засуджений ОСОБА_6 був поставлений на облік у Хотинському районному сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Чернівецькій області та 04.07.2018 року ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання. Також йому були роз`яснені наслідки не виконання обов`язків, покладених на нього судом та відібрана підписка(а.с.12-13)

Підстави направлення засудженого для відбування призначеного покарання,від якого він був звільнений з випробуванням, визначені законом-ч.2 ст.78 КК України.

Цією нормою передбачено,що суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання,якщо:1)засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або 2)систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення

Положення ч. 2 ст. 78 КК України узгоджується з вимогами ст. 166 КВК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Таким чином,згідно закону,направлення засудженого для відбування призначеного покарання можливе у двох випадках: коли засуджений в період іспитового строку не виконував покладених на нього судом одного чи кількох обов`язків та коли засуджений протягом іспитового строку систематично вчиняв правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення.

Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень ( ч. 3 ст. 166 КВК України).

З наданих матеріалів провадження вбачається, що під час іспитового строку ОСОБА_6 притягався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху,зокрема: 31.07.2018 року за ч.5 ст.121 КУпАП та 15.02.2019 року за ч.1 ст.122 КУпАП.

Отже, засуджений вчинив адміністративні правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення, лише двічі, що унеможливлює висновок про систематичність вчинення таких правопорушень.

Окрім цього,факти вчинення цих адміністративних правопорушень були покладені у основу вироку,яким ОСОБА_6 притягнутий до кримінальної відповідальності та визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ст.389 ч.1 КК України.(а.с.14-16)

Доказів того,що ОСОБА_6 протягом іспитового строку не виконував встановлені судом обов`язки з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу із питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи,або не виконував інших обов`язків, встановлених КВК України,чи Законом`Про пробацію» матеріали провадження не містять та прокурор у клопотанні на такі порушення не посилався.

Із матеріалів провадження вбачається, що прокурор звернувся до суду із клопотанням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_6 із тих підстав,що під час іспитового строку засуджений вчинив новий злочин,чим,за твердженням апелянта, порушив умови застосування ст.75 КК України,а тому повинен бути направлений для відбування основного покарання.

Разом із тим,згідно Закону- ч.3 ст.78 КК України-вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення є підставою для призначення йому покарання за сукупністю вироків за правилами, передбаченими в статтях 71,72 цього Кодексу,однак не для направлення його для відбування покарання,від якого він був звільнений з випробуванням.

Така ж правова позиція викладена у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» ,відповідно до якої у разі вчинення особою протягом іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов ст.75 КК України і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України.

Разом із тим,як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_6 згідно вироку Хотинського районного суду від 20.01.2020 року був засуджений за ч.1 ст.389 КК України без призначення покарання.Вимоги ст.71 КК України судом не застосовувались (а.с. 11-13).

Відповідно до положень ст.88 КК України засудження особи без призначення покарання не тягне за собою правових наслідків у виді судимості.

Отже,тлумачення прокурором та судом Закону-ч.2,ч.3 ст.78 КК України,що суперечить точному змісту цього Закону та погіршує становище засудженого,оскільки розширює підстави направлення засудженого для відбування призначеного покарання,які цим законом(ч.2 ст.78 КК України) не передбачені,є неприпустимим.

Крім цього,відповідно до вимог ст.166 КВК України та п.п.3, п.3 розд.9 «Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі»,затвердженого Наказом Міністерства юстиції України№ 272/5 від 29.01.2019 року, суб`єктом звернення до суду з клопотання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання є уповноважений орган з питань пробації.

Відповідно до ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду (першої інстанції,незалежно від того,суд якої інстанції застосував положення ст.75 КК України)

Встановлений вироком Кельменецького районного суду від 16 лютого 2018 року іспитовий строк закінчився 16.02.2020 року.

Передбачених законом ч.2 ст.78 КК України у взаємозв`язку із ч.ч.1,2 ст.166 КВК України -підстав для направлення ОСОБА_6 для відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі немає.

За таких обставин апеляційні скарги засудженого та його захисника необхідно задовольнити,ухвалу районного суду щодо ОСОБА_6 скасувати відповідно до ст.ст.407,409 ч.1 п.4, 413 КПК України внаслідок допущеного судом неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та у задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Керуючись ст.ст.404,405,407,409,413,418,419,537-539 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Хотинського районного суду Чернівецької області від 20 жовтня 2020 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_6 та направлення його в місця позбавлення волі для відбування покарання скасувати.

У задоволенні клопотання заступника керівника Кельменецької місцевої прокуратури ОСОБА_11 про направлення звільненого від покарання з випробуванням ОСОБА_6 для відбування основного покарання у виді позбавлення волі,призначеного вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 16 лютого 2018 року - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3