Справа № 464/3249/20
пр.№ 1-кп/464/378/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.09.2020 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження № 464/3249/20, внесене 14.06.20. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001027, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, невійськовозобов`язаного, не працює, має судимості востаннє вироком Сихівського районного суду м.Львова від 10.12.19. за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, 70 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік 6 міс. з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, покарання не відбув, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення прокурор ОСОБА_4 ;

захисту - обвинувачений ОСОБА_3 ;

учасники провадження потерпілі: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , (подали заяви про розгляд провадження у їх відсутності та незапереченням в порядку ч.3 ст.349 КПК України);

з участю: прокурора та обвинуваченого, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 13 червня 2020 року о 19.30 год. на автомобільній стоянці по вул.Сихівська,21 в м.Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом відкриття ривком зачиненої на ключ дверки багажника автомобіля, проник через багажне відділення в автомобіль «Пежо Партнер» д.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , звідки повторно таємно викрав майно останнього, а саме: автомагнітолу «Піонер» вартістю 450 грн., флеш носій «Кінгстон» вартістю 185 грн., оригінальний механічний домкрат з ключем до нього від даного автомобіля «Пежо Партнер» вартістю 1050 грн., а всього майна потерпілого на загальну суму 1685 грн, чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, обвинувачений вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у сховище, повторно.

Крім того, він же 19 червня 2020 року о 2 год на автомобільній стоянці по пр.Червоної Калини,72 «а» в м.Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом відкриття ривком зачиненої на ключ дверки багажника автомобіля, проник через багажне відділення в автомобіль «ГАЗель 2705» д.н. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 , звідки повторно таємно викрав майно останнього, а саме пластмасову каністру об`ємом 20 л із вмістом бензину А-95 17 л вартістю 416,33 грн., чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, обвинувачений вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у сховище, повторно.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та дав суду показання, аналогічні фабулі обвинувачення. Ствердив, що усвідомлював наслідки вчиненого, адже неодноразово притягався до кримінальної відповідальності і перебував на іспитовому строку. Однак, через скрутне матеріальне становище (2 роки офіційно не працює, до карантину підпрацьовував на ринку «Шувар» вантажником, під час карантину роботи не було), перебування матері-пенсіонера в лікарні, відсутність роботи і коштів на харчування, вирішив викрасти з багажників автомобілів, що були закриті, вище перераховане майно потерпілих. По першому епізоду викрадене продав таксисту за 150 грн., а гроші витратив на харчування, по другому епізоду викраденим не встиг розпорядитись, так як неподалік від місця вчинення злочину був затриманий, а викрадене вилучено. У вчиненому сльозно щиросердечно покаявся, ствердив, що більше злочинів не вчинить, просив суд суворо не карати з огляду на те, що сприяв на досудовому слідстві у розслідуванні злочину; розуміє, що вчинив такий під час випробування, запевняє, що стане на шлях виправлення і обіцяє відшкодувати заподіяну ОСОБА_5 матеріальну шкоду.

З огляду на те, що ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються, а тому суд вважає за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та розглядає справу в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у сховище, повторно.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару і виправлення засудженого, а й запобігання вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому на підставі ст.ст.65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, вчинення обвинуваченим злочину, який згідно із ст.12 КК України, є тяжким злочином проти власності, особу обвинуваченого, який неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, має судимості за злочини проти власності, вчинив новий злочив під час випробування через 6 місяців після ухвалення вироку; не працює, неодружений, не має на утриманні осіб; має постійне місце проживання, де мешкає з матір*ю-пенсіонером, за яким характеризується посередньо, наявність соціальних зв*язків; має хронічне захворювання (зі слів «псоріаз»); під наглядом в наркологічному чи психіатричному диспансерах не перебуває; щиро сльозно розкаюється, обіцяє відшкодувати заподіяну потерпілому шкоду, активно сприяв розкриттю злочину, належну поведінку під час судового слідства, що є обставинами, які пом`якшують покарання; обтяжуючих вину обставин не встановлено; приймаючи до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, за якою ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, а небезпеки для суспільства - середній, - відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, - ч.3 ст.185 КК України позбавлення волі на строк три роки три місяці. Саме такий вид покарання, який полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його до кримінально-виконавчої установи закритого типу, та його розмір більш наближений до мінімального на строк три роки три місяці з урахуванням, що обвинувачений тривалий час не працює, постійного доходу не має, неусвідомлення ним довіри суду за попереднім вироком, який застосував ст.75 КК України при призначенні покарання, що свідчить про антисоціальну поведінку обвинуваченого, спрямовану на продовження злочинних діянь; з урахуванням переліку та вартості викраденого; - є необхідними і достатніми для виправлення засудженого і попередження ним нових злочинів, інший, більш м`який вид покарання, з урахуванням особи засудженого, не відповідатиме меті покарання.

З урахуванням того, що засуджений після постановлення вироку Сихівським районним судом м.Львова від 10.12.19. і до повного відбуття покарання вчинив інкримінований йому злочин, суд вважає необхідним до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком три місяці позбавлення волі, з дотриманням положень ч.4 ст.71 КК України, де остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком, остаточно визначивши покарання позбавлення волі на строк три роки шість місяців.
Підстав для призначення ОСОБА_3 покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання, тобто на підставі ст.69 КК України, чи застосування ст.75 КК України, враховуючи зазначені вище конкретні обставини у їх сукупності та дані про особу винного, який не став на шлях виправлення та перевиховання та вчинив новий злочин під час іспитового строку, суд не знаходить. Саме такий вид покарання, який полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його до кримінально-виконавчої установи закритого типу, та розмір покарання є необхідними і достатніми для виправлення засудженого і попередження ним нових злочинів.

Ухвалюючи вирок, суд відповідно до ст.368 КПК України зобов*язаний вирішити питання щодо того, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Процесуальні витрати відсутні, цивільний позов не заявлено.

Так, у кримінальному провадженні постановами слідчого СВ Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області від: 18.06.20. компакт-диск з відеозаписом злочину визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження, відтак такий слід залишити при ньому; та від 19.06.20. каністру з бензином, що передані під розписку потерпілому, слід залишити по приналежності.

Оскільки під час підготовчого провадження, як і в подальшому під час розгляду справи, клопотань про обрання запобіжного заходу обвинуваченому не надходило після закінчення застосованого 23.06.20. та такий у подальшому не застосовувався, враховуючи належну процесуальну поведінку останнього, відсутні підстави для обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374, 532 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, передбаченому ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання позбавлення волі на строк три роки три місяці.

На підставі ст.71 КК України ОСОБА_3 до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Сихівського районного суду м.Львова від 10 грудня 2019 року три місяці позбавлення волі та остаточно ОСОБА_3 призначити покарання позбавлення волі на строк три роки шість місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу набрання вироком законної сили та фактичного звернення його до виконання.

Речові докази: 1/компакт-диск з відеозаписом злочину, що долучений до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах справи; 2/ каністру з бензином залишити по приналежності.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1