Справа № 478/1311/20 Провадження № 1-кп/478/120/2020
В и р о к
І м е н е м У к р а ї н и
17 вересня 2020 року. Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
прокурораУ: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого : ОСОБА_4 ,
захисника : ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Миколаївської області, Казанківського району, с. Суходілля, громадянина України, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,
19 серпня 2020 року близько 00:18 години дільничному офіцеру Казанківського ВП Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , який відповідно до наказу ГУНП в Миколаївській області від 02.04.2020 року № 318 закріплений за поліцейською дільницею № 126 (до якої, окрім інших входить с. Володимирівка, Казанківського району), зателефонувала мешканка с. Володимирівка. Казанківського району, Миколаївської області ОСОБА_7 , та повідомила, що сусіди, які мешкають за адресою АДРЕСА_2 , порушують громадський порядок.З метою припинення порушення громадського порядку дільничний офіцер Казанківського ВП Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 19.08.2020 року близько 00:30 години, прибув за вищенаведеною адресою, та зустрів біля воріт зазначеного домоволодіння ОСОБА_4 , якому ОСОБА_6 повідомив, що він є дільничним офіцером поліції, та надійшла скарга щодо порушення громадського порядку за адресою АДРЕСА_2 , після чого ОСОБА_4 почав висловлюватися нецензурною лайкою в бік ОСОБА_6 .Почувши лайку ОСОБА_4 до воріт зазначеного домоволодіння вийшли ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які також почали сварити зазначеного офіцера поліції, на вимогу ОСОБА_6 щодо припинення протиправних дій зазначені громадяни не реагували.Будучи невдоволеним виконанням дільничним офіцером ОСОБА_6 своїх службових обов`язків щодо припинення порушення громадського порядку у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень працівникові правоохоронного органу. З метою запобігти виконанню ОСОБА_6 службових обов`язків, пов`язаних із припиненням порушення громадського порядку та залишення місця ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , в ході сварки, реалізуючи злочинний намір, при цьому достовірно знаючи та усвідомлюючи, що перед ним знаходиться співробітник правоохоронного органу - Національної поліції України, який виконує свої службові обов`язки, маючи умисел на умисне спричинення працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень, підняв каміння із прилеглої території домоволодіння та затиснув його у правій руці, після чого, розташовуючись навпроти ОСОБА_6 поцілив каменем у голову останнього, чим спричинив легкі тілесні ушкодження у вигляді забійної рани в лобно-тім`яній області голови зправа.
Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 345 ч.2 КК України, як умисне заподіяння працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків.
09.09.2020 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 ,за участю захисника ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості, відповідно до вимог ст. 472 КПК України та згідно умов якої, сторони погоджуються, що:
- обвинувачений беззастережно визнав свою вину в інкримінованому злочині;
- обвинуваченому має бути призначене покарання за ст. 345 ч.2 КК України у вигляді 2 ( двох ) року позбавлення волі. На підставі положень ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням тривалістю 1 (один) рік. Покласти на засудженого ОСОБА_4 відповідно до вимог ч. 1 п. п.1, 2 ст. 76 КК України обов`язки : периодично з`являться для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації , повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи ;
- сторони розуміють наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.
Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про визнання винуватості.
Відповідно п.1 ч.1 ст. 468 КПК України між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.
Згідно ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, відповідальність за який передбачено за ч. 2 ст. 345 КК України і який згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином .
Відповідно до вимог ст. 474 КПК України у обвинуваченого з`ясовано, що він цілком розуміє свої права, наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, характер обвинувачення, вид по карання, а також інші заходи, які можуть бути застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання ним угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.
Вислухавши учасників процесу, вивчивши відповідну угоду, думку потерпілого, який в судовому засіданні не заперечував щодо затвердження даної угоди, суд приходить до переконання, що вона може бути затверджена.
Укладена угода відповідає вимогам ст. 472 КПК України, підписана сторонами добровільно і не є наслідком застосування насильства, примусу, погрози, обіцянок чи дії інших обставин, ніж ті, що передбачені в самій угоді.
Умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін, інших осіб, суспільних інтересів.
Права ОСОБА_4 під час укладення угоди дотримані, судом не встановлені очевидні ризики невиконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.
Дії ОСОБА_4 охоплюються складом правопорушення, передбаченого ст. 345 ч.2 КК України, суд вважає можливим призначити йому покарання, узгоджене сторонами.
Запобіжний захід у виді домашнього арешту, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 20.08.2020 року - скасувати.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати по справі відсутні .
Речові докази по справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 370, 374, 475 КПК України,
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 345 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді 2 ( двох ) рік позбавлення волі.
На підставі положень ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням тривалістю 1 (один) рік.
Покласти на засудженого ОСОБА_4 відповідно до вимог ч. 1 п. п.1, 2 ст. 76 КК України обов`язки : периодично з`являться для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації , повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Запобіжний захід у виді домашнього арешту, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 20.08.2020 року - скасувати.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з моменту його проголошення виключно з підстав, передбачених ст.394 ч.3 КПК України.

Суддя :