ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 644/2412/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/2880/20 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.286 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 , без участі представника потерпілого ОСОБА_10 , належним чином повідомленої про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою потерпілого на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 06 2020 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вищевказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, не одруженого, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України з призначенням йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням і встановлено іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, при цьому покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 у відшкодування спричиненої шкоди 177137 (сто сімдесят сім тисяч сто тридцять сім) гривень.
Стягнуто з АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_9 у відшкодування матеріальної шкоди 13428, 10 (тринадцять тисяч чотириста двадцять вісім гривень 10 копійок.

Судом встановлено, що 07 12 2018 року приблизно о 12-05 годині, ОСОБА_7 керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ 110057», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Лосівська, з боку вул. 12-го Квітня в напрямку вул. Плиткової в м.Харкові, порушуючи вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, діючи необережно, в районі б. 299А по вул. Лосівській м.Харкова, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_11 , який перетинав проїжджу частину у невстановленому для переходу місці справа наліво по ходу руху автомобілю та якого він об`єктивно міг виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_11 , спричинивши останньому тілесні ушкодження.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №12-14/991-А/18 від 07 01 2019 року у ОСОБА_11 мали місце тілесні ушкодження у виді закритого перелому обох кісток правої гомілки у верхній третині із зсувом, відкритого перелому лівої малогомілкової кістки у верхній третині із зсувом, які відноситься до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень та відкритого осколкового перелому великогомілкової кістки лівої гомілки у верхній третині діафізу із зсувом з подальшою ампутацією лівої нижньої кінцівки на рівні нижньої треті стегна які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.
Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №7/250СЕ-19 від 26 03 2019 року у даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «ЗАЗ 110057», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1 та п.12.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходяться у причинному зв`язку з подією та її наслідками.

Вказані дії ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_11 середньої тяжкості тілесне ушкодження та тяжке тілесне ушкодження.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, потерпілий ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що судом першої інстанції, під час розгляду справи безпідставно не було досліджено у якості доказу, наданий потерпілим висновок експерта № 12-17/143-А/19 від 24 05 2019 року, відповідно до якого наявні у трупа ОСОБА_11 тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів в умовах дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 07 12 2018 року, внаслідок чого і настала смерть ОСОБА_11 .

Крім того, зазначив, що призначене ОСОБА_7 покарання є занадто м`яким, оскільки не відповідає суспільно-небезпечним наслідкам, які настали, а саме смерть його дідуся ОСОБА_11 .

Вказує, що судом першої інстанції не було враховано, а стороною обвинувачення не включено до обвинувального акту таку обтяжуючу покарання обставину, як вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Наголошує також, що суд першої інстанції у своєму рішенні лише формально послався на щире каяття обвинуваченого, оскільки під час судового розгляду не було встановлено жодних обставин, дій обвинуваченого, які б об`єктивно на це вказували.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 подано заперечення на апеляційну скаргу потерпілого, які містять прохання про залишення її без задоволення.

Зазначає при цьому, що твердження апелянта щодо відсутності з боку обвинуваченого жодних дій, які б свідчили про його щире каяття є хибним, оскільки матеріали справи містять чеки за лікарські засоби та розписки отримання грошових коштів потерпілим від ОСОБА_7 , що свідчить про щире намагання ОСОБА_7 допомогти потерпілому вилікуватись.

Крім того, ОСОБА_9 під час судового розгляду підтвердив факти того, що ОСОБА_7 неодноразово приходив у лікарню до потерпілого, цікавився його станом здоров`я, оплачував ліки, про що наявні чеки та передавав значні суми коштів на оплату операцій, про що є розписки.

Позиції учасників апеляційного провадження.

У судовому засіданні потерпілий просив про задоволення його апеляційної скарги та про призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Прокурор вважала вироку суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 вважали апеляційну скаргу потерпілого такою, що не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи потерпілого, думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як передбачено ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обов`язковою умовою застосування такого порядку судового розгляду є повне визнання всіма учасниками судового провадження: події злочину, винуватості обвинуваченого у його вчиненні за обставин, викладених в обвинувальному акті, а також виду і розміру завданої шкоди, що, згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України, входить до предмету доказування у кримінальному провадженні.
Якщо принаймні одна з наведених обставин заперечується будь-ким із учасників судового провадження, докази мають досліджуватися судом у загальному порядку, а спрощена процедура, передбачена ч. 3 ст. 349 КПК України, застосована бути не може.

Дослідженням матеріалів кримінального провадження, колегією суддів було встановлено наявність по даній справі двох висновків судово-медичних експертиз, а саме:
-№ 12-14/991-А/18 від 07 01 2019 року, відповідно до якого у ОСОБА_11 мали місце тілесні ушкодження у виді закритого перелому обох кісток правої гомілки у верхній третині із зсувом, відкритого перелому лівої малогомілкової кістки у верхній третині із зсувом, які відноситься до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень та відкритого осколкового перелому великогомілкової кістки лівої гомілки у верхній третині діафізу із зсувом з подальшою ампутацією лівої нижньої кінцівки на рівні нижньої треті стегна які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень;
-№ 12-17/143-А/19 від 24 05 2019 року, згідно якого смерть ОСОБА_11 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 22-10 годині у відділенні полі травми КНП «МКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР, причиною смерті стала важка сукупна травма та її ускладнення. Між отриманими тілесними ушкодженнями ОСОБА_11 в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 07 12 2018 року та настанням його смерті вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15 07 2010 року у справі «Олександр Смірнов проти України» констатував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатись на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або для обґрунтування своїх рішень.
Однак, суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 усіх вищевказаних вимог Закону не дотримався.

На думку колегії суддів, за наявності в матеріалах кримінального провадження двох сумово-медичних експертиз, які є різними за своїм змістом, суд першої інстанції поспішно розглянув справу в порядку ст. 349 КПК України, при цьому не вислухавши думку потерпілого та прокурора щодо вказаних обставин, та не пересвідчившись у ставленні прокурора до можливої необхідності зміни обвинувачення, при ситуації, що склалася.

Зазначені обставини свідчать про порушення судом першої інстанції принципу безпосередності дослідження доказів, що призвело до порушення забезпечення доведеності вини, що передбачене п.10 ст.7 КПК України і є вимогою, що містять загальні засади кримінального провадження, які за своїм змістом та формою повинні бути суворо дотримані.

При викладених вище обставинах, колегія суддів вважає, що допущене судом першої інстанції недотримання встановленої законом процедури судового розгляду щодо обов`язку з`ясувати чи правильно сторони розуміють зміст усіх зазначених обставин, переконатися, що визнання їх є добровільним, та роз`яснити сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, є істотним порушення вимог кримінального процесуального закону, а тому ухвалений вирок з викладених вище підстав підлягає безумовному скасуванню.

Відповідно до ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінально процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Колегія суддів вважає, що недотримання судом першої інстанції вимог ч. 3ст. 349 КПК України в даному конкретному випадку є відповідно до ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило повно та всебічно розглянути справу і постановити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому враховуючи, що розгляд провадження судом першої інстанції відбувався за скороченою процедурою, без дослідження доказів, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути допущені місцевим судом порушення, у зв`язку з чим вказані обставини згідно із п. 3 ч. 1ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України, судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є безумовною підставою для скасування судового рішення та призначення відповідно до ст.415 КПК України нового розгляду у суді першої інстанції.

При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції необхідно з чітким дотриманням вимог кримінального процесуального закону дослідити всі обставини кримінального провадження, дати відповідну оцінку доказам у їх сукупності та ухвалити судове рішення, яке б відповідало вимогам ст.370 КПК України.

Оскільки підставами для скасування вироку суду є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції, тому колегія суддів позбавлена можливості перевірити решту доводів апеляційної скарги, в тому числі щодо призначеного покарання. Такі доводи підлягають ретельній перевірці при новому розгляді кримінального провадження.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, п.3,6 ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :
Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 06 2020 року по справі щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , скасувати.

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 , - задовольнити.

Призначити новий розгляд даної справи в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження ухвали, у відповідності до ч.2 ст. 424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді

___________ _____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4