ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/4613/20 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1160/21 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25.11.2020 року, про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України.
Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25.11.2020року ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 23 січня 2021 року.
Суд обґрунтовуючи прийняте рішення врахував, що обвинувачений скоїв злочин невеликої тяжкості та тяжкий злочини, у судовому засіданні ще не були допитані потерпілі та свідки, у зв`язку із чим приходить до висновку про наявність ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого незаконно впливати на потерпілих та свідків.
Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться захисником обвинуваченого на його користь, а саме, що обвинувачений має сталі соціальні зв`язки, офіційно працевлаштований, з`явився з явкою з повинною, намагався відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду та інше, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі.
Не погодившись з рішенням районного суду захисник ОСОБА_7 подала на нього апеляційну скаргу в якій просить, скасувати ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25.11.2020 року, постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що ОСОБА_8 працює, мешкає разом з родиною, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий, просив вибачення у потерпілих, намагався відшкодувати шкоду, з`явився до відділку поліції з повинною, визнав вину, співпрацював зі слідством. Крім того зазначає, що судом не в повному обсязі досліджено підставу для обрання запобіжного заходу, як тримання під вартою, а саме прокурором крім наявності «розумної підозри» не доведено наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не надано доказів, що особа перебуваючи на волі, вчинить нове кримінальне правопорушення.
Вважає застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде доцільним для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню можливих ризиків і співрозмірним кримінальному правопорушенню, у якому його підозрюють.

Заслухавши доповідь головуючого судді; доводи захисника, яка підтримала апеляційну скаргу сторони захисту; думку прокурора, який заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги; перевіривши матеріали судового провадження та оскаржувану ухвалу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зав`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

При цьому, ч.1 ст.183 КПК України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Апеляційний суд, не вирішуючи наперед питання доведеності вини обвинуваченого, вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів у разі обрання його ОСОБА_8 не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу, а саме запобігти спробам:

переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

незаконно впливати на потерпілого, свідка;

вчинити інше кримінальне правопорушення .

Ці ризики підтверджуються тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні злочинів, один з яких є тяжким, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років з позбавленням права керувати транспортним засобом до 3 років. Вказане беззаперечно свідчить, що з врахуванням покарання, яке загрожує ОСОБА_8 він може переховуватись від слідства та суду; впливати на свідків, оскільки провадження ще не розглянуто судом; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того колегія суддів зазначає, що апеляційні доводи захисника щодо наявності у ОСОБА_8 місця роботи, родини, двох неповнолітніх дітей, відсутність судимостей, намір відшкодувати потерпілим спричинену злочином шкоди, не можуть слугувати підставами для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 на більш м`який, який міг би гарантовано запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Окрім цього колегія суддів зазначає, що обвинувачений скоївши злочин, передбачений ч.2 ст. 286 КК України зник з місяця його скоєння, залишивши потерпілу у небезпеці, чим вчинив інший злочин, передбачений ч.1 ст. 135 КК України, що ще раз підтверджує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Даних щодо захворювань, які перешкоджають або унеможливлюють перебування ОСОБА_8 під вартою суду не надано.

Таким чином обставини, що відповідно до ст. 178 КПК України враховуються при обранні запобіжного заходу, а саме: тяжкість покарання, що загрожує особі; вік та стан здоров`я обвинуваченого ; відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутація обвинуваченого ; ризик переховування від суду, безумовно свідчать про обґрунтованість висновків суду першої інстанції, що інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою зможе дієво запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25 листопада 2020 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий

Судді