Справа № 715/1921/20
Провадження № 1-кс/715/178/20
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.09.2020 смт. Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області

у складі: слідчого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю представника заявника ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна та повернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000182, -

В С Т А Н О В И В:
Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна, посилаючись на те, що 04.04.2016 року о 23 годині 10 хвилин на території міжнародного пункту пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення «Порубне» під час перетину державного кордону Ковріг Міхаелою- Людовікою, яка слідувала на в`їзд в Україну з Румунії, прикордонним нарядом «Огляд транспортних засобів» - «в`їзд» було проведено повну ідентифікацію її легкового автомобіля марки «Ленд Ровер», реєстраційний номер іноземної держави НОМЕР_1 , в ході якої було виявлено ознаки знищення первинного VIN номер кузова шляхом механічного втручання, а також механічної підчистки серії та номеру бланку реєстраційного документу на вказаний транспортний засіб. 05.04.2016 року вказаний автомобіль визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні №0000182. 17.08.2016 року ухвалою Шевченківського районного суду на автомобіль марки «Ленд Ровер», реєстраційний номер іноземної держави НОМЕР_1 , накладено арешт у вигляді заборони відчуження та розпорядження ним. Вважає, що арешт було накладено безпідставно, на даний час минувала потреба у його існуванні, оскільки з 17.07.2019 року по даний час не було вжито заходів для встановлення істини та визначення кола осіб, гіпотетично причетних до ймовірного вчинення кримінального правопорушення, тобто з часу накладення арешту не було вчинено жодних значущих процесуальних дій.
Зважаючи на вищевикладене, просить суд клопотання задовольнити та скасувати арешт, накладений 17 серпня 2016 року на автомобіль «Ленд Ровер», реєстраційний номер іноземної держави EW527JH та повернути його у користування ОСОБА_5 .

Вислухавши пояснення представника заявника ОСОБА_3 , який просив суд клопотання задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання та дослідивши матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , підлягає задоволенню частково.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За вимогами ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, недоторканість житла чи іншого володіння особи, права власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Частинами 2, 3 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону.
Вирішуючи клопотання про скасування арешту майна по суті, приходжу до висновку, що автомобіль «Ленд Ровер», реєстраційний номер іноземної держави EW527JH, в повній мірі відповідає вимогам ст. 98 КПК, містить на собі сліди ймовірно вчиненого злочину, а тому арешт вказаного майна у виді заборони відчуження та розпорядження ним забезпечить збереження вказаного речового доказу та запобігатиме його подальшому цивільному обігу до вирішення питання щодо його юридичної та фактичної долі.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо підставності скарги в частині повернення майна, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування

Частина 1 ст. 167 КПК України містить визначення тимчасово вилученого майна.
Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду Чернівецької області від 17 серпня 2016 року, на автомобіль «Ленд Ровер», реєстраційний номер іноземної держави EW527JH, було накладено арешт у вигляді заборони відчуження та розпорядження ним. Відтак, зміст вказаної ухвали слідчого судді вказує на те, що після розгляду клопотання про арешт майна та накладення арешту у вигляді заборони відчуження та розпорядження ним, автомобіль, який є тимчасово вилученим майном, підлягав поверненню володільцю, оскільки ухвалою слідчого судді не було визначено заборони володіння та користування арештованим майном. Натомість, як вбачається з відповіді на адвокатський запит, наданої 01.09.2020 року начальником сектору дізнання Глибоцького ВП Сторожинецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області, заявнику було відмовлено в поверненні транспортного засобу.

При цьому слідчий суддя відхиляє доводи прокурора про те, що ОСОБА_5 не є володільцем майна з огляду на наступне.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе.

Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам.

Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

П. 2 ч.1 ст. 169 КПК передбачає, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, на підставі ухвали слідчого судді.

Як вбачається з витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні № №0000182, саме Ковріг Міхаела-Людовік в`їхала на автомобілі «Ленд Ровер», реєстраційний номер іноземної держави EW527JH, на територію України через МПП «Порубне» - відтак, була володільцем майна на час його вилучення. При цьому остання надала реєстраційні документи на транспортний засіб, які, проте, як встановлено в ході досудового розслідування, містять ознаки підробки шляхом зміни первинного змісту. Разом з тим, з моменту затримання транспортного засобу 05 квітня 2016 року ні органом досудового розслідування, ні дізнавачем, не було встановлено будь якого іншого володільця автомобіля, окрім ОСОБА_5 , яка до цього часу не допитана по справі, а також не встановлено особу власника майна. З огляду на презумпцію, визначену ч. 3 ст. 397 ЦК України, беручи до уваги, що саме під керуванням заявниці перебував автомобіль на час його затримання, остання є володільцем арештованого майна.
В основу своїх висновків суд ставить також і той факт, що автомобіль протягом чотирьох років зберігається в непристосованих для цього умовах, що може негативно вплинути на його технічний стан, досудове розслідування, а на даний час вже дізнання, проводиться більше чотирьох років та після накладення арешту на транспортний засіб з ним не проводяться будь які слідчі дії.

З огляду на це, подальше обмеження у праві володіння та користування майном заявника призведе до істотного порушення його права на мирне володіння майно в розумінні ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Таким чином приходжу до висновку, що клопотання ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , підлягає задоволенню частково.
На пiдставi викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 98, 167, 169, 303 КПК України,-
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 задовольнити частково.
Зобов`язати сектор дізнання Глибоцького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області повернути транспортний засіб марки «Ленд Ровер», реєстраційний номер НОМЕР_1 , володільцю ОСОБА_5 .

В задоволенні решти вимог заяви ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , відмовити

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: