КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 липня 2020 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою в.о. прокурора м. Києва ОСОБА_9 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 31.03.2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кравцівка Царичанського р-ну Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватими у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання :
за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
Згідно ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_7 призначено у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, за сукупністю злочинів, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання призначене за даним вироком у виді позбавлення волі строком на 4 роки та за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 22.01.2018 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, які виконувати самостійно.
Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням з іспитовим строком на 2 роки.
Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим в тому, що він 17.06.2017 приблизно о 02 год. 00 хв., знаходячись на території автогаражного кооперативу «Сокіл-2», розташованого по вул. Туполева, 1-а в м. Києві, не маючи постійного заробітку та маючи потребу в грошових коштах, вирішив вчинити крадіжку чужого майна із приміщення гаражного боксу. З метою виконання свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою невстановленого предмета, зламав навісний замок на воротах та проник в середину гаражного боксу № НОМЕР_1 . Знаходячись в приміщенні гаражного боксу, ОСОБА_7 , з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, таємно викрав чуже майно, а саме: музичний центр марки «Sony», з колонками вартістю 1500 гривень; ящик, в якому знаходилось 20 пляшок горілки «Хортиця Срібна», ємкістю 0,7 л, загальною вартістю 2000 гривень; ящик, в якому знаходилось 20 пляшок коньяку «Закарпатський», ємкістю 0,5 л, загальною вартістю 4000 гривень; електродвигун потужністю 3 кВт, вартістю 1500 гривень, а всього майна на загальну суму 9000 гривень, яке належить ОСОБА_10 . В подальшому, реалізувавши викрадене майно та отримавши таким чином грошові кошти, витратив на власні потреби.
Крім того, ОСОБА_7 03.08.2017 близько 02 год. 00 хв., знаходячись на території авто гаражного кооперативу «Сокіл-2», розташованого по вул. Туполева, 1-А в м. Києві, не маючи постійного заробітку та маючи потребу в грошових коштах, вирішив повторно вчинити крадіжку чужого майна із приміщення гаражного боксу. З метою виконання свого злочинного умислу, направленого на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою невстановленого предмета, зламав навісний замок, та проник в середину гаражного боксу № НОМЕР_2 . Знаходячись в приміщенні гаражного боксу, ОСОБА_7 , з метою обернення на свою користь та особистого збагачення повторно таємно викрав чуже майно, а саме: акумуляторну автомобільну батарею марки «Bosh», вартістю 3000 гривень; автомобільну резину в кількості 4 покришки марки «Росава R-13», вартістю 2000 гривень; титанові автомобільні диски R-13 вартістю 4000 гривень; автомобільний стартер марки «ВАЗ», вартістю 1400 гривень; 4-ри автомобільні колонки марки «Prodigi», вартістю 800 гривень; набір автомобільних ключів, вартістю 2000 гривень; вогнегасник вартістю 300 гривень; шампури в кількості 20 шт., вартістю 200 гривень; електричний трансформатор, вартістю 500 гривень; каністру металеву, ємкістю на 20 л, вартістю 250 гривень; каністру металеву, ємкістю на 10 л, вартістю 200 гривень; бензин 15 літрів, листовий метал, б/у умивальник, 2 металеві б/у ящики, яке належить ОСОБА_11 , загальною вартістю 9650 гривень. В подальшому, реалізувавши викрадене майно та отримавши таким чином грошові кошти, витратив на власні потреби.
Крім того, ОСОБА_7 22.08.2017 близько 02.00 год., на території авто гаражного кооперативу «Сокіл-2», розташованого по вул. Туполева, 1-А в м. Києві, не маючи постійного заробітку та маючи потребу в грошових коштах, вирішив повторно вчинити крадіжку чужого майна із приміщення гаражного боксу. З метою виконання свого злочинного умислу, направленого на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою невстановленого предмета, зламав навісний замок воріт та проник в середину гаражного боксу № НОМЕР_3 . Знаходячись в приміщенні гаражного боксу, ОСОБА_7 з метою обернення на свою користь та особистого збагачення повторно, таємно викрав чуже майно, а саме: акумуляторну автомобільну батарею, вартістю 600 гривень; компресор марки «АВНС», вартістю 1500 гривень, яке належить ОСОБА_6 , загальною вартістю 2100 гривень. В подальшому, реалізувавши викрадене майно та отримавши таким чином грошові кошти, витратив на власні потреби.
Крім того, ОСОБА_7 05.01.2018, приблизно в 08.40 годині, знаходячись на території авто гаражного кооперативу «Сокіл-2», розташованого по вул. Туполева, 1-А в м. Києві, не маючи постійного заробітку та маючи потребу в грошових коштах, вирішив повторно вчинити крадіжку чужого майна із приміщення гаражного боксу. З метою виконання свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до тильної сторони гаражного боксу № НОМЕР_4 , де вибив цегляні блоки в верхній частині стіни, через утворений отвір проник до приміщення гаражного боксу, де з метою обернення на свою користь та особистого збагачення зібрав та підготував чуже майно для викрадення через отвір в стіні, а також поклав до кишені автомобільний FM-трансмітер, вартістю 500 гривень, який взяв на полиці в гаражному боксі. Однак довести злочин до кінця ОСОБА_7 , не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був виявлений та затриманий перехожими громадянами в гаражному боксі № НОМЕР_4 , разом з наявним чужим майном, яке належить ОСОБА_12 , яке він намагався таємно викрасти.
В.о. прокурора м. Києва ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Згідно ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_7 призначити у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 22.01.2018 року виконувати самостійно. Врешті вирок суду залишити без змін.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги, прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінальних правопорушень та правильності правової кваліфікації дій обвинуваченого, посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, а також на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке полягає у необґрунтованому застосуванні положень ст. 75 КК України. Зокрема, прокурор зазначає, що суд першої інстанції не надав належної і достатньої оцінки тяжкості вчинених злочинів та суспільної небезпечності особі обвинуваченого. Також вказує, що в матеріалах справи відсутні дані про щире каяття обвинуваченого, а тому суд безпідставно визнав визнання вини обставиною, яка пом`якшує покарання.
Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, та яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд правильно врахував дані про особу обвинуваченого, який на момент вчинення злочинів судимостей не мав, наявність обставини, яка пом`якшує покарання - щирого каяття у вчиненні злочинів, відсутності обставин, що обтяжують покарання.
Разом з тим, суд першої інстанції не врахував належним чином стійку антисоціальну спрямованість обвинуваченого, який після притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти власності, за який його засуджено вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 22.01.2018, знову вчинив нові умисні злочини, за які його притягнуто до кримінальної відповідальності у цьому кримінальному проваджені.
Також суд першої інстанції не врахував належним чином ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів та їх кількість, ухилення обвинуваченого від суду, застосування судом приводів до обвинуваченого та оголошення його у розшук.
Внаслідок неналежного врахування ступеню тяжкості вчинених злочинів та даних про особу обвинуваченого суд першої інстанції без достатніх підстав застосував ст.75 КК України та звільнив обвинуваченого від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.
З огляду на викладене, колегії суддів приходить до висновку, що призначення ОСОБА_7 покарання із звільненням від його відбування не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого та не є достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Отже апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково, скасувати вирок в частині призначеного покарання та постановити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 до реального відбування покарання у виді позбавлення волі у розмірі, запропонованому прокурором, який брав участь у судових дебатах в суді першої інстанції.

Покарання, запропоноване прокурором в апеляційній скарзі, є більш суворим, та його призначення не відповідатиме принципам змагальності і диспозитивності, закріпленим у ст.ст. 22 і 26 КПК України.
З огляду на те, що один з інкримінованих ОСОБА_7 злочинів вчинено під час дії Закону України "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" від 26.11.2015 (втратив чинність 21.06.2017), колегія суддів визнає за необхідне зарахувати обвинуваченому строк затримання як підозрюваного у вчиненні злочину та строк тримання під вартою під час судового розгляду з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу в.о. прокурора міста Києва ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 31.03.2020 щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.

Постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання:
за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки,

за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.
Згідно ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.
На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України покарання призначене за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 22.01.2018 року виконувати самостійно.
Строк відбування покарання обчислювати з дня затримання ОСОБА_7 на виконання цього вироку з метою направлення для відбування покарання.
Зарахувати у строк відбування покарання термін затримання ОСОБА_7 як підозрюваного у вчиненні злочину з 17.02.2020 по 18.02.2020 та строк тримання під вартою з 18.02.2020 по 31.03.2020 з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення дорівнює два дні позбавлення волі.
В решті вирок Святошинського районного суду м. Києва від 31.03.2020 щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Вирок апеляційного суду може бути оскаржений в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

СУДДІ:

________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3