Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

20 січня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 17 листопада 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 17 листопада 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про зарахування строку попереднього ув`язнення з 14.01.2004 по 07.09.2004 включно та з 06.01.2004 по 09.01.2004 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за вироком Гощанського районного суду Рівненської області від 20.05.2004 у строк відбування покарання.

Мотивував своє рішення суд тим, що у вказаний період ОСОБА_5 утримувався під вартою в межах іншого кримінального провадження, покарання за яким він на даний час не відбуває.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 просить вказану ухвалу скасувати та призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції. На обґрунтування цих вимог зазначила, що місцевим судом неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність, а також не дотримано вимог кримінального процесуального законодавства.

Зокрема захисник вказала на те, що на момент постановлення вироку Апеляційним судом Рівненської області 09.10.2009, призначене вироком Гощанського районного суду Рівненської області від 20.05.2004 покарання не було повністю відбуте ОСОБА_5 . При цьому, шляхом поглинення менш суворого покарання у виді строкового позбавлення волі, більш суворим у виді довічного позбавлення волі, ОСОБА_5 було призначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі. А тому, на переконання апелянта, ОСОБА_5 на даний час відбуває єдине покарання у виді довічного позбавлення волі, яке було призначене в результаті складання покарань за вироками Гощанського районного суду Рівненської області від 20.05.2004 та Апеляційного суду Рівненської області від 09.10.2009.

Також захисник послалась на те, що для розгляду у суді даного клопотання засудженого ОСОБА_5 було визначено прокурора ОСОБА_8 . Однак, у судовому засіданні 17.11.2020 приймав участь інший прокурор, проте місцевий суд не роз`яснив йому право на заявлення відводу цьому прокурору.

Заслухавши суддю-доповідача, думку засудженого ОСОБА_5 і його захисника-адвоката ОСОБА_6 на підтримання апеляційних вимог, думку прокурора ОСОБА_4 про безпідставність апеляційної скарги та залишення ухвали суду без змін, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За вимогами ст.370 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Постановляючи вказану ухвалу, суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_5 засуджений 09 жовтня 2009 року вироком Апеляційного суду Рівненської області за п.п.2, 6, 9 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.2 ст.15 ч.2 ст.156, ч.2 ст.156 КК України із застосування ст.70 цього Кодексу до довічного позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом поглинення менш суворого невідбутого покарання за вироком Гощанського районного суду Рівненської області від 20 травня 2004 року, призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві особистої власності майна.

Згідно припису ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З огляду на вказану норму Закону, не підлягає задоволенню вимога засудженого щодо зарахування йому строку попереднього ув`язнення з 14.01.2004 по 07.09.2004 та з 06.01.2004 по 09.01.2004 за вироком Гощанського районного суду Рівненської області від 20.05.2004 у термін відбування покарання за вироком Апеляційного суду Рівненської області від 09.10.2009, оскільки вказаний запобіжний захід був застосований до ОСОБА_5 у межах іншої кримінальної справи.

При цьому, колегія суддів зауважує, що з вироку Апеляційного суду Рівненської області від 09 жовтня 2009 року вбачається, що строк відбування покарання ОСОБА_5 постановлено рахувати з 27 січня 2009 року.

Також не знайшли свого підтвердження і доводи сторони захисту щодо не роз`яснення права відводу прокурору, який приймав участь при розгляді клопотання в суді першої інстанції. Зокрема, як вбачається із журналу судового засідання від 16.11.2020, у даному судовому засіданні було оголошено склад суду та роз`яснено право відводу учасникам судового засідання, в тому числі засудженому ОСОБА_5 та його захиснику ОСОБА_6 (а.с.162).

Разом з тим колегія суддів зауважує, що сторона захисту, зазначаючи про не роз`яснення їм права відводу прокурору, не вказали про існування підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для відводу цьому прокурору.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що законних підстав для задоволення апеляційних вимог сторони захисту та зарахування засудженому періодів попереднього ув`язнення, про які він просить, не вбачається, а отже відсутні і підстави для скасування оскаржуваної ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 17 листопада 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_5 в той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3