Номер справи 289/2015/18
Номер провадження 1-в/289/68/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2020 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання Радомишлького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробовуванням та направлення для відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , засудженого 04.06.2019 Брусилівським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 1 рік,-
ВСТАНОВИВ:

02.09.2020 до суду надійшло подання Радомишлького РС філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_3 з посиланням на те, що за період перебування на обліку останній не виконував обов`язки, покладені на нього вироком суду, оскільки в період іспитового строку неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності та декілька разів не з`являвся на виклик до органу пробації, що свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення.
У судове засідання належним чином повідомлені (а.с.6,7,8) учасники судового провадження не з`явилися, від Радомишлького РС філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області надійшла заява про розгляд справи без участі його представника, просить подання задовольнити з підстав вказаних в ньому (а.с.9-10).
Прокурор направив електронною поштою заяву про розгляд подання за його відсутності, подання підтримує та просить задовольнити (а.с.11-12).
Дослідивши подання та матеріали особової справи № 33/2019 засудженого ОСОБА_3 , суд дійшов до наступного висновку.
При вирішенні питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробовуванням суддя зобов'язаний з'ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов'язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.
Частиною першою статті 166 КВК України встановлено, що якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Судом встановлено, що вироком Брусилівського районного суду Житомирської області від 04.06.2019 ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку 1 рік не вчинить нового злочину та виконає покладений на нього обов`язок повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Як вбачається з матеріалів особової справи ОСОБА_3 , 17.05.2018 під особистий підпис його було ознайомлено з правилами відбування покарання та обов`язками, покладеними на нього судом, а також роз`яснені наслідки ухилення від відбування покарання (а.о/с 23).
В ч. 2 статті 78 КК України зазначено, що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Згідно ч. 3 ст. 166 КВК України систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.
Однак, зазначених в ст. 166 КВК України, ст. 78 КК України обставин, у судовому засіданні встановлено не було, оскільки неявки засудженого на виклик уповноваженого органу з питань пробації не свідчать про те, що вони сталися з неповажних причин. Тим більше, засуджений ОСОБА_3 повідомляв про причини неявки 02.08.2019 - відсутність коштів на проїзд (а.о/с.16), однак, з`явився до уповноваженого органу з питань пробації 08.08.2019; 28.10.2019 хвороба, з`явився 04.11.2019; 02.12.2019 хвороба (а.о/с.63).
Із змісту оголошеного 16.12.2019 ОСОБА_3 попередження вбачається, що порушенням, за яке останньому оголошено попередження, зазначено неявка 28.10.2019 за викликом, хоча був належним чином попереджений (а.о/с.61).
При цьому суд зауважує, що сам факт неявки на виклик до органу пробації не може свідчити про злісне небажання засудженого ставати на шлях виправлення, інших же належних та допустимих доказів, які б даний факт спростовували, суду не надано.
Визначений судом обов`язок повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання ОСОБА_3 виконував (а.о/с.35,58).
Згідно матеріалів особової справи, що під час іспитового строку в ІІІ та ІV кварталі 2019 року ОСОБА_3 звертався до Радомишльського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, де з ним проводилися профілактичні бесіди з метою профілактики правопорушень та запобігання вчинення повторних злочинів (а.о/с.41,69).
Із матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_3 двічі притягувався до адміністративної відповідальності: 02.09.2019 постановою поліції на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП (а.о/с.66) та постановою від 03.09.2019 попередження за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175-1 КУпАП (а.о/с.67), проте, суд вважає, що відсутня систематичність вчинення адміністративних правопорушень, а вчиненні адміністративні правопорушення в своєму складі не несуть суспільну небезпечність.
Згідно характеристики від 01.06.2020 з місця проживання ОСОБА_3 характеризується позитивно, скарг та заяв від сусідів не надходило (а.о/с.105).
За таких обставин, суд вважає, що матеріали особової справи № 33/2019 відносно ОСОБА_3 не містять достатніх відомостей щодо злісного ухилення від виконання зобов`язань, передбачених ч. 3 ст. 164 КВК України, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).
Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що факти, викладені у поданні, не свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення.
З огляду на викладене, суд не вбачає вагомих підстав для задоволення подання та дійшов висновку, що підстави для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування покарання не доведені, а тому у задоволенні подання слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 75, 78 КК України, ст. 166 КВК України ст. ст. 537-539 КПК України , суд,
ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання Радомишлького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання ОСОБА_3 - відмовити.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через Радомишльський районний суд Житомирської області, шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня оголошення ухвали.
У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1