УХВАЛА

16 липня 2020 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні за №0000146 від 12.07.2020, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор, в межах кримінального провадження №0000146 від 12.07.2020 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, звернувся до суду із вказаним клопотанням, у якому просить накласти арешт на автомобіль YOUYI ZGT 6710 (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_2 .
З клопотання вбачається, що 11 липня 2020 року до Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області надійшло повідомлення від поліцейського УПП в Рівненській області ДПП НПУ ОСОБА_4 про те, що під час огляду автомобіля марки BMW 230 д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_5 , помічено поліетиленовий пакетик з кристалічною речовиною білого кольору зовні схожу на наркотичну, також скляні трубку та пристрій для куріння з нашаруванням речовини коричневого кольору, що в подальшому вилучені під час огляду місця події.
11 липня 2020 року, о 15 годині 05 хвилин, під час проведення огляду місця події, автомобіль BMW 230 (реєстраційний номер НОМЕР_3 ) було вилучено та поміщено на територію майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою: вул. Барона Штейнгеля, 90 с. Городок Рівненського району Рівненської області. Крім цього, вказаною слідчою дією, було вилучено свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_4 та поміщено до сейф-пакету Національна поліція України № ЕХР0136311.
Згідно постанови слідчого від 13.07.2020, автомобіль BMW 230 (реєстраційний номер НОМЕР_3 ) та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_4 , в рамках вказаного кримінального провадження визнані речовими доказами.

Таким чином, автомобіль BMW 230 (реєстраційний номер НОМЕР_3 ) та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_4 , являються матеріальними об`єктами, що зберегли на собі сліди вчиненого злочину та відповідають вимогам речового доказу, передбаченим статтею 98 КПК України.

Враховуючи викладене, з метою збереження речових доказів та унеможливлення вчинення подальших дій пов`язаних із розпорядженням та використанням автомобіля BMW 230 (реєстраційний номер НОМЕР_3 ) та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_4 , які можуть призвести до втрати чи пошкодження, знищення слідів вчинення кримінального правопорушення, необхідно накласти на них арешт.

З урахуванням заяви слідчого, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що Рівненськи ВП ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні №0000146 від 12.07.2020 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.

Під час проведення огляду місця події, 11 липня 2020 року було вилучено автомобіль BMW 230 (реєстраційний номер НОМЕР_3 ) та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_4 , які в подальшому постановою слідчого від 13.07.2020 визнано та приєднано до матеріалів досудового розслідування, як речові докази.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При цьому тільки у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу («матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення»), тобто має ознаки речового доказу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
У клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно ч. 3 ст. 171 КПК України у клопотанні цивільного позивача, слідчого, прокурора про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, іншої особи для забезпечення цивільного позову повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

В судовому засідання встановлено, що автомобіль, який було вилучено під час огляду місця події у ОСОБА_6 йому не належить та не є його власністю, а тому на даний час немає достатніх підстав вважати, що він являється предметом, засобом чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, прокурором у клопотанні та слідчим у судовому засіданні не доведено необхідність застосування арешту, а також майно, на яке просить накласти арешт прокурор не відповідає критеріям ч. 2 ст. 167 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку, про відмову в задоволенні клопотання.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст.167,169, 170, 171, 173,309 КПК України,

УХВАЛИВ :
В задоволенні клопотання прокурора Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні за №0000146 від 12.07.2020 - відмовити.
Ухвала може бути безпосередньо оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п"яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1