Справа № 539/3441/18
Провадження № 1-кп/539/6/2021
ВИРОК
іменем України
29 січня 2021 року м. Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лубни кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта середня-спеціальна, офіційно не працюючий, не одружений, раніше не судимий,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185,ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України,
ВСТАНОВИВ:
07.07.2018 року близько 14 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні за адресою АДРЕСА_2 вирішив таємно викрасти матеріальні цінності належні ОСОБА_4 .
Крім цього, 08.07.2018 року близько 15 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні за адресою АДРЕСА_2 вирішив повторно таємно викрасти матеріальні цінності належні ОСОБА_4 . Реалізуючи свій злочинний прямий умисел направлений на викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , таємно викрав майно належне ОСОБА_4 , а саме настільну акустичну систему F&D F210X вартістю 586,15 грн та кавоварку еспресо «Saturn 8Т- СМ7089» вартістю 640 грн. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_6 спричинив матеріальної шкоди ОСОБА_4 на суму 1226 грн. 15 коп.
Крім цього, 08.07.2018 року, близько 19 год. ОСОБА_6 , перебуваючи навпроти житлового будинку, що по АДРЕСА_3 вирішив заволодіти майном свого знайомого
ОСОБА_7 шляхом зловживання довірою останнього.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 усно попросив у свого
приводом тимчасового користування. При цьому ОСОБА_6 заздалегідь
планував не повертати в подальшому майно належне ОСОБА_7 , а реалізувати
його та отримані кошти витратити на власні потреби. Після отримання ноутбуку
належного потерпілому ОСОБА_7 , ОСОБА_6 розпорядився вказаним
ноутбуком на власний розсуд, здавши до ломбарду того ж дня. Своїми умисними,
протиправними діями ОСОБА_6 спричинив матеріальної шкоди ОСОБА_7
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за першим та третім епізодами визнав повністю. За другим епізодом не погодився із тим, що прибув до офісу з метою вчинення крадіжки. До того ж він мав право перебувати в офісі у будь-який час. Пояснив, що 07.07.2018 року в суботу він працював. В зв`язку із тим, що в нього була ігрова залежність, від якої він тривалий час лікувався, він вирішив здійснити крадіжку грошових коштів та ноутбука, який потім здав до ломбарду, але всі гроші програв. Наступного дня він вийшов на роботу для того щоб здійснити ревізію. Він із ОСОБА_8 зазвичай це робили по неділях. В зв`язку з відсутністю ОСОБА_8 в місті, тієї неділі він працював сам. В нього знову виник умисел на вчинення крадіжки задля того щоб відігратися. Він викрав колонки та кавоварку, які здав до ломбарду і знову всі гроші програв. Ввечері він зателефонував приятелю і попросив ноутбук начебто для роботи. Ноутбук заклав, а гроші програв. Він щиро кається у вчиненому. На даний час він повністю змінив своє життя, вилікувався від ігроманії, просить суворо не карати.
Під час судового розгляду допитано потерпілого та свідків.
Так, потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що є фізичною особою-підприємцем. В 2018 році він винаймав офіс в м. Лубни, ОСОБА_9 працював у нього. Графік роботи був з понеділка по п`ятницю включно з 9.00 год. до 18.00 год., а в суботу до 16.00 год. З ОСОБА_10 він перебував у дружніх стосунках, довіряв йому і залишав ключі від офісу, коли їхав на вихідні додому в інше місто. В суботу в офісі було приблизно 2-4 співробітники, ОСОБА_11 точно працював. В понеділок він виявив, що було викрадено комп`ютер, аудіо-колонки, кавоварку, приблизно 15 000 гривень. ОСОБА_11 мав вільний доступ до офісу. В суботу він реалізовував товар, в неділю він не пам`ятає чи працював ОСОБА_11 , але заходити до офісу мав право. Шкода відшкодована в повному обсязі.
Свідок ОСОБА_12 , допитана в судовому засіданні, пояснила, що працювала прибиральницею в офісі, який орендував ОСОБА_4 . Пам`ятає як у вихідний день вона зробила прибирання в офісі, тільки закрила двері і прийшов ОСОБА_13 , відкривши двері своїм ключем. В офіс працівники ходять і в суботу, і в неділю.
Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що працює охоронцем в нежитловому приміщенні, в якому розташований офіс ОСОБА_4 . Пам`ятає як влітку 2018 року він працював у неділю. Приблизно о 8.00 год. ранку до офісу прийшов ОСОБА_13 , у якого були свої ключі. Ярослав того дня 2-3 рази заходив і виходив. Зазвичай вони працювали в суботу, а в неділю був вихідний. Працівники завжди заходили і виходили з офісу із сумками. Того дня більше співробітників не було, окрім прибиральниці.
Свідок ОСОБА_16 , допитана в судовому засіданні, пояснила, що працювала у фірмі ОСОБА_8 разом із ОСОБА_10 . ОСОБА_8 залишав ключі від офісу ОСОБА_10 , який працював і в суботу, і в неділю. В неділю ОСОБА_11 їй розказав, що він програв касу із офісу і техніку. Також в неділю він попросив у свого знайомого ОСОБА_17 ноутбук, начебто для того щоб просто пограти у відеоігри, а насправді він хотів його здати до ломбарду щоб відігратися.
Також судом досліджено інші докази, а саме:
- протокол огляду місця події від 09.07.2018 р. з фототаблицею до нього, відповідно до яких з дозволу ОСОБА_4 , в присутності понятих ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , було оглянуто офісне приміщення, що за адресою: АДРЕСА_2 (т. 2 а.с.4-8);
- договір № 15 оренди приміщення від 01.10.2017 року, відповідно до якого ФОП ОСОБА_4 був орендарем приміщення, розташованого на 3-му поверсі в приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 (т. 2 а.с. 9-11);
- листи № 4536 від 13.07.2018 р., № 4738 від 17.08.2018 р. ПТ «Ломбард Донкредит ТОВ «Інтер-Ріелті» і компанія», згідно яких ОСОБА_6 заставляв майно, а саме: 07.07.2018 р. - ноутбук «Dell Vostro 5459» оціночною вартістю 7072,52 грн.; 08.07.2018 р. аудіотехніку F210Х3 оціночною вартістю 332,80 грн. (т. 2 а.с. 14-17);
- протокол огляду речі від 22.08.2018 р., відповідно до якого з письмового дозволу ОСОБА_4 оглянута коробка з-під ноутбука «Dell Vostro 5459» належного ОСОБА_4 (т. 2 а.с. 20-24);
- протокол перегляду відеозапису від 24.08.2018р. та DVD-R диск, на якому міститься п`ять відеофайлів з камер спостереження «Акорд» за 08.07.2018 р., долучених за клопотанням ОСОБА_4 , згідно якого 08.07.2018 р. о 14.05 особа зовні схожа на ОСОБА_6 , одягнена в джинсові шорти та білу футболку заходить до фірми «Акорд»; о 14.48 та ж особа виходить з фірми «Акорд», тримаючи в лівій руці сумку чорного кольору; о 15.05. та ж особа з чорною сумкою в руках заходить в фірму «Акорд»; о 16.19. та ж особа з коробкою в руках виходить; о 17.09. та ж особа знову заходить до фірми «Акорд» вже без сумки (т. 2 а.с. 25-28);
- протокол прийняття зави про вчинене кримінальне правопорушення від 10.07.2018 р., відповідно до якого 08.07.2018 р. близько 19.00 год. ОСОБА_6 , зловживаючи довірою ОСОБА_7 , шахрайським шляхом заволодів ноутбуком «Medion» сіро-чорного кольору належного ОСОБА_7 , завдавши останньому матеріальних збитків на суму близько 8000 грн. (т. 2 а.с. 32);
- протокол перегляду відеозапису від 24.08.2018р. та СD-R диск, наданий на письмовий запит слідчого ФОП ОСОБА_20 , на якому міститься відеозапис з камери відео спостереження, розміщеної на третьому поверсі приміщення «Акорд», що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , за 08.07.2018 р., згідно якого 08.07.2018 р. о 15.00 по коридору в напрямку від сходинок до офісу ОСОБА_4 проходить особа зовні схожа на ОСОБА_6 , одягнена в джинсові шорти та футболку білу з орнаментами, у правій руці вказана особа тримає сумку чорного кольору (т. 2 а.с. 33-36);
Проаналізувавши докази у їх сукупності суд констатує, що винуватість ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна (1 епізод), заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайстві), вчиненому повторно (3 епізод) доведена повною мірою, а його дії правильно кваліфіковані за:
ч. 1 ст. 185 КК України по 1 епізоду;
ч.2 ст. 190 КК України по 3 епізоду.
В той же час, по 2 епізоду суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_6 діяння, яке за своїми ознаками утворює склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а кваліфікація його дій за ч.3 зазначеної правової норми є помилковою, оскільки стороною обвинувачення не доведено така кваліфікуюча ознака як проникнення у інше приміщення.
При цьому суд враховує, що у постанові від 18 квітня 2018 року (справа №569/1111/16-к) Велика Палата Верховного Суду зробила правовий висновок щодо проникнення як кваліфікуючої ознаки розбою, одночасно звернувши увагу на те, що крадіжка, грабіж та розбій є однорідними злочинами, тобто такими, що посягають на однакові або подібні об`єкти кримінально-правової охорони і вчиняються з однією і тією ж формою вини та мають низку спільних кваліфікуючих ознак.
Зокрема, у судовому рішенні зазначено, що проникнення передбачає, щоб особа потрапила у житло, інше приміщення чи сховище незаконно, тобто за відсутності права перебувати в місці, де знаходиться майно (всупереч волі законного володільця, шляхом обману, за відсутності визначених законом підстав чи на порушення встановленого законом порядку). При цьому незаконність проникнення стосується самого факту потрапляння до житла, іншого приміщення чи сховища або перебування в ньому під час вчинення розбою.
Спосіб проникнення (застосування фізичних чи інтелектуальних зусиль) принципового значення для встановлення кваліфікуючої ознаки проникнення не має.
При вирішенні питання про застосування кваліфікуючої ознаки проникнення у житло, інше приміщення чи сховище в складі кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК, вирішальне значення мають режим доступу до приміщення (вільний/обмежений) під час вчинення розбою та наявність у особи умислу на незаконне входження (потрапляння) до приміщення або незаконне перебування в ньому з метою заволодіння чужим майном.
Велика Палата Верховного Суду наголосила, що необхідно виділяти фізичний та юридичний критерії розуміння поняття проникнення. Зокрема, для визначення фізичного критерію підлягає встановленню: 1) факт входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища); 2) час, спосіб, місце та обставини входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища) з урахуванням режиму доступу до нього та до майна, яким бажає заволодіти особа.
Для з`ясування юридичного критерію слід встановлювати: 1) незаконність входження (потрапляння) в приміщення (житло, інше приміщення чи сховище) або перебування в ньому, що обумовлюється відсутністю в особи права на перебування там, де знаходиться майно, яким вона бажає незаконно заволодіти; 2) мету, яку досягає особа, вчиняючи обрані дії, усвідомлення нею характеру вчиненого суспільно небезпечного діяння, зокрема й факту незаконного входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища) чи перебування в ньому, передбачення наслідків вчиненого діяння.
Наявність режиму вільного доступу до приміщення свідчить про законність входження (потрапляння) особи у відповідне приміщення та правомірне її перебування там, а отже, виключається інкримінування кваліфікуючої ознаки проникнення, навіть якщо особа потрапила в приміщення з умислом заволодіти чужим майном.
Із сукупності представлених доказів, а саме із показів потерпілого та свідків, вбачається, що ОСОБА_6 08.07.2018 року перебував в офісному приміщенні на законних підставах, оскільки мав вільний доступ до приміщення, а тому кваліфікуючу ознаку проникнення в інше приміщення слід виключити із об`єму обвинувачення ОСОБА_6 , перекваліфікувавши його дії із ч.3 ст. 185 КК України на ч.2 ст. 185 КК України.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винуватого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, обвинуваченим вчинено кримінальні правопорушення, які відносяться до категорії проступку та нетяжких злочинів, він раніше не судимий, офіційно не працює, але має намір працевлаштуватися, не одружений, пройшов курс лікування від патологічної схильності до азартних ігор, позитивно характеризується за місцем проживання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Згідно досудової доповіді від 01.04.2019 року, рівень ризику вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення середній, рівень небезпеки для суспільства середній.
Наведені факти, на переконання суду, дають підстави для призначення обвинуваченому покарання за ч.ч. 1, 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України у виді обмеження волі.
При цьому, керуючись приписами ч. 1 ст. 70 КК України, призначивши покарання за кожне правопорушення, суд вважає необхідним визначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Разом з тим, суд, при призначенні покарання у вигляді обмеження волі, враховуючи тяжкість скоєних правопорушень, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, пом`якшувальні обставини, його прагнення до виправлення та готовність змінювати спосіб життя, думку потерпілих приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без відбування покарання, шляхом звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч. 2 ст. 76 КК України.
Підстав для обрання запобіжного заходу не вбачається.
Питання щодо речових доказів вирішити у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 370,373,374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:
ч.1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;
ч.2 ст. 185 КК України , та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один рік) 6 (шість місяців):
ч.2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та остаточно визначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирати.
Речові докази: DVD-R диск, СD-R диск залишати в матеріалах провадження.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокуророві.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1