Справа № 645/5539/20
Провадження № 1-кп/645/765/20

В И Р О К
Іменем України

18 грудня 2020 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0001292 від 17.06.2020 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,-

в с т а н о в и в:

17 червня 2020 року приблизно о 03.20 год. ОСОБА_4 перебував на території ринку, розташовано біля станції метро «Ім. О.С. Масельського» в м.Харкові, а саме: на сходинках будівлі «СпортЛига», розташованої за адресою: м.Харків, пр-т Московський, 254-Е, разом зі своєю знайомою ОСОБА_5 , яка мала при собі рюкзак з мобільним телефоном ТМ «ZTE Blade Vina V-10». ОСОБА_5 під час розмови з ОСОБА_4 поклала рюкзак поряд із собою на сходи вищевказаної будівлі, в цей момент у останнього виник злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, а саме рюкзака з належним ОСОБА_5 майном.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на відкрите заволодіння майном ОСОБА_5 , ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів, відкрито для потерпілої та сторонніх осіб, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та бажаючи діяти саме таким чином, без застосування фізичної сили, схопив рюкзак, у якому знаходився мобільний телефон ТМ «ZTE Blade Vina V-10», належний ОСОБА_5 , вартість якого згідно висновку експерта склала 1874,50 грн., після чого місце вчинення злочину покинув та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , вину свою у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення визнав в повному обсязі та пояснив, що дійсно 17.06.2020 року при обставинах викладених в обвинувальному акті, він відкрито викрав рюкзак з мобільним телефоном, що належали ОСОБА_5 . Рюкзак викинув у гаражах, а мобільний телефон здав у ломбард, витративши кошти на власний розсуд. Потерпілій відшкодував збитки в повному обсязі та купив новий телефон.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, повідомлялася своєчасно та належним чином, подала заяву про відсутність претензій до обвинуваченого, оскільки він відшкодував шкоду, завдану злочином, від подачі цивільного позову відмовилася.

Враховуючи, що обвинувачений не заперечує фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як вони викладені вище, підтвердивши свою позицію в судовому засіданні, а також те, що ним та іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи, вказані в обвинувальному акті, вони правильно розуміють зміст цих обставин, суд, переконавшись в добровільності позиції зазначених осіб, з урахуванням думки учасників процесу вважав, що дослідження частини доказів на підтвердження вини обвинуваченого, отриманих під час досудового провадження в судовому засіданні не є доцільним.

Таким чином, суд вважав за можливе з урахуванням положень частини 3 статті 349 КПК України, допитати обвинуваченого та дослідити матеріали кримінального провадження в частині, що характеризують особу обвинуваченого, письмові докази щодо розміру судових витрат, речових доказів.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, суд вважає доведеною.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає щире розкаяння у вчиненому, добровільне відшкодування потерпілій шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває, працює не офіційно на будівництві, по місцю проживання характеризується позитивно.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено законом до злочинів невеликої тяжкості, особу винного, обставини, визнані судом такими, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин.

При призначенні покарання суд враховує також положення ч. 2 ст. 5 КК України, згідно з якими закон про кримінальну відповідальність, що посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Таким чином, зважаючи на те, що Законом № 2617-VIII від 22.11.2018 року , який набув чинності 01.07.2020 року, посилено кримінальну відповідальність у виді штрафу за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, суд вважає за необхідне при визначені покарання застосувати положення Закону № 270-VI від 15.04.2008 р.

Санкцією ч. 1 ст. 186 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008р.) передбачені наступні види покарань: штраф від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або громадські роботи на строк від 120 до 240 годин, або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до чотирьох років.

Враховуючи те, що обвинувачений офіційно не працює, суд позбавлений можливості визначити йому такі види покарання, як громадські або виправні роботи.

Також суд не вбачає підстав для застосування таких покарань, як арешт та позбавлення волі, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував спричинену шкоду, у потерпілої претензії відсутні, а покарання, відповідно до положень ч. 2 ст. 50 КК України, має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У судовому засіданні обвинувачений просив суд не позбавляти його свободи, та запевнив, що у скоєному щиро розкаюється більше вчиняти злочини не буде і має можливість сплатити штраф.

Суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень призначити обвинуваченому покарання у вигляді штрафу.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Судові витрати відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу, в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід Держави судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 6/154СЕ-20 від 26.06.2020 року в сумі 490 гривні 35 копійок.

Речові докази: електронний носій диск, що містить відеозапис слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 - після набрання вироком законної сили, залишити зберігати у матеріалах кримінального провадження № 0001292 від 17.06.2020 року.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя