ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11-сс/818/1731/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2020 року м. Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого судді ОСОБА_2 ,

- суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
- секретаря ОСОБА_5 ,
- прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
- захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією захисника ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29.08.2020, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого ОВС СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0000454 від 27.08.2020.
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів до 25.10.2020 включно, без визначення застави.

В порядку ст. 206 КПК України доручено прокурору, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні забезпечити проведення перевірки усної заяви ОСОБА_9 про застосування до нього фізичного та психологічного насильства під час затримання та перебування в якості затриманого.

Встановлено строк дії ухвалидо 25.10.2020 включно.

Як зазначено в оскаржуваній ухвалі, 29.08.2020 старший слідчий ОВС СУ ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні №0000454 від 27.08.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 7, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
В обґрунтування клопотання вказував, що старшим слідчим ОВС СУ ГУНП в Харківській області майором поліції ОСОБА_10 проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні №0000454 від 27.08.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 7, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
28.08.2020 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 7, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
З ухвали слідчого судді вбачається, що задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_9 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 7, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, та вважав встановленим існування ризиків, передбачених п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
Не погодившись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29.08.2020 та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання. У випадку, якщо суд прийде до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, а також про наявність хоч одного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистої поруки народних депутатів України ОСОБА_11 та ОСОБА_12 або цілодобового домашнього арешту.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою, що підлягає скасуванню внаслідок порушення вимог КПК України.
Заслухавши суддю доповідача, захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурорів, які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали справи та розглянувши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних причин.
Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку щодо доведеності обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у скоєнні злочину, та наявності ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і з цим погоджується колегія суддів.
Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Доводи апеляції щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 7, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, є неспроможними.
Крім того, ОСОБА_9 скористався своїм правом і відмовився від дачі свідчень під час досудового розслідування.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року). Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
В обґрунтування клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 7, 12 ч. 2 ст. 115 КК України; покази потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ; покази свіда ОСОБА_17 ; протоколи огляду місця події; протокол обшуку автомобіля «Мітсубісі Паджеро», державний номер НОМЕР_1 , «Фольцваген Транспортер», державний номер НОМЕР_2 ; протокол зняття інформації з електронних інформаційних систем у порядку ч. 2 ст. 264 КПК України; фактичні дані отримані в результаті проведення особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_9 на підставі ст. 208 КПК України; наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які на переконання слідчого, у сукупності із даними про особу підозрюваного свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою.
Слідчий суддя вважав наявними ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на його переконання, у сукупності із даними про особу підозрюваного, свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою.
Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
З ухвали слідчого судді вбачається, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 7, 12 ч. 2 ст. 115 КК України; наявність реальних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України; недостатність застосування до ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст.196 КПК України.
З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та необхідності застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою погоджується і апеляційний суд.
За викладених обставин у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_9 є недостатнім.
Посилання адвоката на необхідність застосування при розгляді апеляційної скарги Рішень ЄСПЛ «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Selahattin Demirtas v. Turkey», «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan», «Гюзель Ердагьоз проти Туреччини», «Влох проти Польщі», «Латальє проти Франції», «Хайредінов проти України», «Москаленко проти України», «Смірнова проти Росії», «Белевитський проти Росії», «Харченко проти України», «Вітрук проти України», заслуговує на увагу, натомість колегія суддів вважає, що прийняте судом рішення цілком узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, в тому числі і з правовими позиціями, викладеними у зазначеному рішенні.

Наявність клопотання народних депутатів України ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 про зобов`язання взяття ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 на особисту поруку не є безумовною підставою для задоволення клопотання.

Не ставлячи під сумнів доводи щодо осіб поручителів, колегія суддів вважає, що з урахуванням змісту повідомлення про підозру, який свідчить про вчинення підозрюваним ОСОБА_9 незаконних дій, які виразились у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що мають зухвалий та цинічних характер, вчинених відносно життя та здоров`я фізичних осіб, а також наявність стосовно цих подій суспільного резонансу, колегія суддів не вбачає можливості задовольнити клопотання щодо взяття ОСОБА_9 на особисту поруку народних депутатів України, на підставі ст. 180 КПК України.

Характер дій такої особи, згідно підозри, свідчить про те, що такого впливу, як особиста порука, на час досудового розслідування, буде недостатньою для забезпечення належного виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та своєчасності такого розслідування, тобто в розумні строки.

При цьому, колегія суддів враховує процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_9 , який на час апеляційного розгляду, згідно відомостей наданих органами досудового розслідування та захисниками, відмовився від надання показань, що свідчить про його небажання співпрацювати зі слідством, що в свою чергу не дає змоги правоохоронним органам закінчити досудове розслідування в розумні строки з дотриманням вимог ст. 28 КПК України.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що підозрюваний ОСОБА_9 раніше не судимий, має зареєстроване місце проживання, має позитивні характеристики, не спростовують вірність висновків слідчого судді.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності особи в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
За таких обставин, ухвала слідчого судді винесена обґрунтовано, належним чином мотивована, відповідає вимогам КПК України, а тому підстав для її скасування з приводів, зазначених в апеляції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

В задоволенні клопотання про взяття на особисту поруку народним депутатам України відмовити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29.08.2020 щодо застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді