Справа № 522/7866/20
Провадження по справі№ 1-кп/522/518/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2021 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ,
здійснивши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні 0006686, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.12.2019р. на підставі обвинувального акту стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Північно-Осетинської АРСР м.Владикавказ, громадянки РФ, маючої середню освіту, пенсіонерки, яка має тимчасову посвідку на постійне місце проживання в Україні за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,-

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4
представника потерпілої ОСОБА_5
захисника обвинуваченої- ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

21.12.2019р., приблизно о 12:20 годині, в Приморському районі м. Одеса, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «SКODA FАВІА», р.н. НОМЕР_1 , в умовах сухого асфальту, без будь-яких ям та вибоїн на дорозі, у денний час доби, в умовах достатньої видимості, здійснювала рух по крайній правій смузі свого напрямку руху проїзної частини вул. Ольгіївська з боку вул. Старопортофранківська в напрямку вул. Новосельского, на якій організовано двосторонній рух.

Під`їжджаючи до регульованого перехрестя вул. Ольгіївська - вул. Новосельского, режим проїзду транспортних засобів на якому та режим руху пішоходів на якому на момент дорожньо-транспортної пригоди регулювався в першу чергу автоматичними світлофорами, що працювали у справному штатному режимі, та дорожньою розміткою 1.14.2 «регульований пішохідний перехід» згідно Правил дорожнього руху України, при виникненні необхідності виконання маневру правого повороту з вул. Ольгіївська на вул. Новосельского водій ОСОБА_3 була не уважною, за дорожньою обстановкою не слідкувала, що позбавило її можливості безпечно керувати транспортним засобом, контролювати його рух та вчасно реагувати на можливу зміну дорожньої обстановки. Перед зміною свого напрямку руху та виконання маневру правого повороту водій ОСОБА_3 не в повному обсязі переконалася що це буде безпечним і не створить перешкод чи небезпеки для інших учасників дорожнього руху, в`їхавши на регульоване перехрестя вул. Ольгіївська - вул. Новосельского почала виконувати маневр правого повороту з проїзної частини вул. Ольгіївська на проїзну частину вул. Новосельского, не надавши переваги в русі пішоходу що мав перевагу в русі перед транспортним засобом, якого вона об`єктивно могла та повинена була виявити - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїзну частину вул. Новосельского, на яку вона повертала, по регульованому пішохідному переході, на зелений сигнал світлофора у своєму напрямку руху, рухаючись з права наліво по ходу напрямку руху автомобіля «SКODA FАВІА», в результаті чого здійснила на неї наїзд.

Таким чином, водій ОСОБА_3 своїми необережними діями допустила порушення вимог п. п. 2.3. (б), 10.1, 16.2 Правил дорожнього руху України, які вказують на те, що:

п. 2.3. ПДР «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 10.1. ПДР «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

п. 16.2. ПДР «На регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку»;

п. 18.2. ПДР «На регульованих пішохідних переходах і перехрестях при сигналі світлофора чи регулювальника, що дозволяє рух транспортним засобам, водій повинен дати дорогу пішоходам, які закінчують перехід проїзної частини відповідного напрямку руху і для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого осколкового перелому лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків та з відривом великого і малого вертелів, підшкірної гематоми в області тазостегнового суглобу. Вказані ушкодження спричинені дією тупих твердих предметів, якими могли бути частини кузова легкового автомобіля та дорожнє покриття, в умовах ДТП. Враховуючи дані медичної документації слід вважати, що ушкодження виникли незадовго до звернення за медичною допомогою, тобто могли бути спричинені 21.12.2019. Вищевказані ушкодження, складають єдиний морфологічний комплекс ушкоджень і оцінюються разом, спричиняють тривалий розлад здоров`я понад 21 день і відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в даній дорожній обстановці та при заданих вихідних даних, винен водій автомобіля «SКODA FАВІА», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_3 , дії якого не відповідали вимогам п.п. 16.2., 18.2. Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці та при заданих вихідних даних, дії водія автомобіля«SКODA FАВІА» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_3 , які не відповідали вимогам п.п. 16.2, 18.2. Правил дорожнього руху створювали необхідні умови для настання даної події, та знаходились в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної події.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 підтвердила обставини справи, які описані у обвинувальному акті, винною себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України визнала в повному обсязі, висловила щирий жаль з приводу вчиненого злочину та осуд своєї поведінки за вчинений злочин. Матеріальну шкоду, завдану потерпілій ОСОБА_7 в сумі 23753 грн. визнала та добровільно відшкодувала. Моральну шкоду в сумі 300000 гривень визнала не співмірною з її матеріальним становищем. Просила суд при визначенні питання щодо цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 урахувати часткове відшкодування збитків, вік обвинуваченої та стан здоров`я.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи не з`явилась, надавши до Приморського районного суду м. Одеси заяву щодо розгляду справи за її відсутності.

Представник потерпілої підтвердив добровільне відшкодування обвинуваченою ОСОБА_3 матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_7 в сумі 23753 гривні та часткове відшкодування моральної шкоди в сумі 2247р. Підтримав вимоги позовної заяви потерпілої ОСОБА_7 щодо стягнення з обвинуваченої ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_7 моральної шкоди в сумі 300000 гривень. В обгрунтування позовних вимог, адвокат зазначив, що зазначена сума моральної шкоди виходить з обставин стану здоров`я потерпілої ОСОБА_7 після отриманих тілесних ушкоджень внаслідок ДТП. Так, потерпіла ОСОБА_7 є особою похилого віку, перенесла біль і стрес, їй була імплантована металева пластина, потерпіла втратила працездатність, довго ходила на милицях і зараз ходить з палкою, до сих пір відчуває наслідки травми, що внесла наслідки в її житєдіяльність, не може надавати допомогу матері -1930 року народження.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.
При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, докази у судовому засіданні не досліджувались, згідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України /в редакції КПК України 2012 року/.
Проте, у звязку з невизнанням обвинуваченою ОСОБА_3 суми заявленої у позовній заяві потерпілої ОСОБА_7 щодо відшколування моральної шкоди спричиненої вчиненим злочином, судом було також дослідженні письмові матеріали щодо позовної заяви потерпілої ОСОБА_7 , а саме:
- копія висновку експерта №592 відповідно до якого, ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого осколкового перелому лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків та з відривом великого і малого вертелів, підшкірної гематоми в області тазостегнового суглобу. Вказані ушкодження спричинені дією тупих твердих предметів, якими могли бути частини кузова легкового автомобіля та дорожнє покриття, в умовах ДТП. Враховуючи дані медичної документації слід вважати, що ушкодження виникли незадовго до звернення за медичною допомогою, тобто могли бути спричинені 21.12.2019. Вищевказані ушкодження, складають єдиний морфологічний комплекс ушкоджень і оцінюються разом, спричиняють тривалий розлад здоров`я понад 21 день і відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості;
- копія паспорту, пенсійного посвідчення на ім`я ОСОБА_7 ;
- копія фіскального чеку та гарантійний талон на ходунки- рамки;
- копії чеків, тощо.
Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, повністю доведена.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи обвинуваченоій ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка раніше не судима.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд відносить щире каяття у вчиненому злочині, добровільне відшкодування завданих матеріальних збитків у повному обсязі, відсутність у потерпілої претензій матеріального характеру до обвинуваченої ОСОБА_3 .
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 67 КК України, - не встановлено.
Відповідно до ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Відповідно до ст. 61 КК України та з урахуванням того, що ОСОБА_3 щиро розкаялась у вчиненому злочині, добровільно відшкодувала матеріальну шкоду, завдану вчиненим злочином, зважаючи на відсутність у потерпілої претензій матеріального характеру до обвинуваченої, а також пенсійний вік обвинуваченої ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що обвинуваченій ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у вигляді штрафу з урахуванням ст. 5 КК України, без позбавленням права керувати транспортним засобом, оскільки саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення ОСОБА_3 нових злочинів.
Суд не призначає обвинуваченій ОСОБА_3 додаткове альтернативне покарання у виді позбавленя права керувати транспортним засобом, так як обвинувачена ОСОБА_3 раніше не судима, вчинила необережний злочин, добровільно відшкодувала матеріальну шкоду, завдану вчиненим нею злочином, є пенсіонеркою.
Відповідно до ч. 4 ст. 53 КК України з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.
Враховуючи те, що обвинувачена є пенсіонеркою, на даний час не працює, суд приходить до висновку про призначення обвинуваченій ОСОБА_3 розстрочку виплати штрафу на один рік.
Відповідно до вимог ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди, яка повинна бути стягнута з обвинуваченої ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_7 , суд, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», виходить з принципів розумності, виваженості та справедливості і враховує характер і обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) потерпілого, характер немайнової шкоди (його тривалість, можливості відновлення), а також стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих відносинах, час і зусилля, необхідні для їх відновлення, матеріальне становище обвинуваченого.
Таким чином, цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_7 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягає частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення, глибину душевних страждань потерпілої, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає, що вимоги потерпілої у частині стягнення з обвинуваченої моральної шкоди є частково обґрунтованими, так як потерпілій завдано моральну шкоду, яка виражається у фізичному болі і стражданнях від отриманих тілесних ушкоджень, отримання психологічної травми, зайвих незручностей у суспільному житті та тривогами за своє здоров`я. При таких обставинах суд вважає доказаним факт спричинення потерпілому моральної шкоди, та вважає що розмір цієї шкоди повинен становити 50.000 (п`ятдесят тисяч) гривень.
При стягненні із ОСОБА_3 зазначеної суми, урахувати часткове погашення обвинуваченою моральної шкоди на користь потерпілої в сумі 2247 гривень, тобто сума стягнення складає - 47753 гривні.
При визначені суми відшкодування моральної шкоди, суд також ураховував похилий вік обвинуваченої ОСОБА_3 -1950 року народження, те що остання являється пенсіонером за віком, а також її матеріальне становище, яке складається з отриманих пенсіних виплат.
Клопотань, щодо призначення психологічної експертизи з метою встановлення факту завдання моральної шкоди та визначення розміру грошової компенсації, стороною захисту до суду заявлено не було.
Питання речових доказів слід вирішити, керуючись правилами, викладеними в ст. 100 КПК України.
Судові витрати підлягають стягнення з обвинуваченої.
Питання про скасування арешту майна слід вирішити, керуючись правилами, викладеними в ч. 4 ст. 174 КПК України.
Керуючись ст.ст. 366, 367, 368, 369, 370, 371, 373, 374, 375, 376, 395, 532 КПК України /в редакції 2012 року/, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу розміром 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 3400 (три тисячі чотириста) гривень без позбавленням права керувати транспорними засобами.
Застосувати розстрочку виплати штрафу, встановивши, що ОСОБА_3 повина сплачувати 283 (двісті вісімдесят три) гривні 34 копійки, щомісячно протягом 12 місяців, починаючи з місяця, наступного за тим, в якому даний вирок набере законної сили.
Роз`яснити ОСОБА_3 , що у разі призначення штрафу з розстрочкою виплати певними частинами вона зобов`язана сплачувати штраф у розмірі та строки, встановлені вироком суду. Про сплату відповідної частини штрафу вона має повідомляти уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату відповідної частини штрафу. Згідно з ч.4 статті 26 КВК України у разі несплати нею чергового платежу штрафу, призначеного як основне покарання, з розстрочкою його виплати, суд через місяць після закінчення строку виплати чергового платежу замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 органом досудового розслідування, не обирався.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_7 завдану моральну шкоду у сумі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень. При стягненні із ОСОБА_3 зазначеної суми, урахувати часткове погашення обвинуваченою моральної шкоди на користь потерпілої в сумі 2247 гривень, тобто сума стегнення складає - 47753 гривні.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в особі Одеського науково-дослідний інститут судових експертиз затрати, витрачені на залучення експертів у зв`язку з проведенням:
- судової авто-технічної експертизи у сумі 5 024,00 гривень (пять тисяч двадцять чотири гривні).
- судової авто-технічної експертизи у сумі 1570,00 гривень (одна тисяча пятсот сімдесят);
- судової авто-технічної експертизи у сумі 1727,00 гривень (одна тисяча сямсот двадцять сям);
- судової авто-технічної експертизи у сумі 1884,00 гривень (одна тисяча вісімсот вісімдесят чотири);
- судової авто-технічної експертизи за обставинами ДТП за у сумі 1961, 28 гривень (одна тисячадевятсот шістдесят одна гривня двадцять вісім копійок);
- судової транспортно трасологічної експертизи, у сумі 2 198,00 гривень (дві тисячі сто девяносто вісім).
Речові докази по даному кримінальному провадженню, а саме:
-DVD-R сріблястого кольору з відеозаписом ДТП,- зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Арешт накладений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.07.2020р. на майно обвинуваченої ОСОБА_3 , а саме на: автомобіль марки «SKODA FABIA», р.н. НОМЕР_1 , 2006 року випуску, шасі НОМЕР_2 , що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 17.10.2013,- скасувати.
Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Приморський
районний суд м. Одеси.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду після його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
28.01.2021