В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.01.2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження №0000800 від 03.10.2020 року, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яструбинці, Іллінецького району, Віницької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого судимого:
29.11.2011 року вироком Макарівського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки;
21.12.2012 року вироком Іллінецького районного суду Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі;
26.04.2013 року вироком Іллінецького районного суду Вінницької області за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України на 7 років 3 місяці позбавлення волі з конфіскацією майна,
27.11.2013 року вироком Макарівського районного суду Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення воліз конфіскацією майна. 01.04.2019 року звільненого з Могилів-Подільської виправної колонії № 114 по відбуттю строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

19 серпня 2020 року, приблизно о 14 год. 45 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи в загальному холі приміщення військового містечка № НОМЕР_1 , що знаходиться на території військової частини НОМЕР_2 по АДРЕСА_2 , побачив велосипед марки «DISCOVERY» модель «TREK AM DD», після чого у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення вказаного майна.
В цей час, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу з загального холу вищевказаного приміщення військового містечка № 1, викрав велосипед марки «DISCOVERY» модель «TREK AM DD», вартістю 3896,83 грн., належний потерпілій ОСОБА_5 .
Після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинивши потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 3896 ,83 грн.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся. Пояснив, що 19 серпня 2020 року приблизно о 14 годині 45 хвилин, перебуваючи в загальному холі приміщення військового містечка № НОМЕР_1 , що знаходиться на території військової частини НОМЕР_2 по АДРЕСА_2 , де тимчасово проживав, викрав велосипед марки «DISCOVERY» модель «TREK AM DD», вартістю 3896 , 83 грн. Вказаний велосипед здав до ломбарду за 1000 грн. В подальшому, коли його розшукували працівники поліції, викупив вказаний велосипед з ломбарду за 1300 грн. та повернув потерпілій, просив в неї вибачення. Зазначив, що зробив для себе належні висновки, одружився, проживає з дружиною та її дитиною, просить суворо не карати, оскільки хоче працювати та утримувати сім`ю. Вказав, що злочин вчинив, бо перебував у стані алкогольного сп`яніння, на даний час закодувався та не вживає алкогольних напоїв. Повідомив, що при одруженні взяв прізвище дружини, щоб менше переоформлювати документів.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і в межах висунутого обвинувачення за ч. 2 ст. 185 КК України, відповідно до вимог ст. 337 КПК України.
Суд встановив, що своїми умисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушеення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.
При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує вимоги ст. 65 КК України, згідно із якими особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».
Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення заподіяної шкоди.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку і тяжкість вчиненого кримінального правопорушення проти власності, дані про особу ОСОБА_3 , який у лікаря нарколога на обліку не перебуває, офіційно не працює, суспільно корисною працею не займається, раніше неодноразово судимий, в тому числі і за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, відбував реальне покарання в місцях позбавлення волі, маючи незняту та непогашену судимість на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, знову вчинив умисний корисливий злочини проти власності.
Також, судом враховується заява потерпілої, якій повернуто викрадений велосипед, матеріальних і моральних претензій до ОСОБА_3 немає. Щодо міри покарання покладається на розсуд суду.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не вбачається, з огляду на те, що в обвинувальному акті такі не вказані, а суд позбавлений можливості самостійно погіршувати становище обвинуваченого.
Враховуючи вказані обставини справи, дані про особу обвинуваченого, суспільну небезпеку посягань на чуже майно, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів, можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції статті обвинувачення.
Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, суд не вбачає, оскільки звільнення від відбування покарання у даному конкретному випадку, не сприятиме меті покарання та не буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Призначення іншого виду покарання, на думку суду, не буде відповідати характеру вчиненого злочину, його суспільної небезпеки, та особі ОСОБА_3 , не буде належним чином сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним інших правопорушень.
На думку суду, призначене покарання у виді позбавлення волі, в наближених до мінімальної межі, передбаченої санкцією статті обвинувачення буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів, воно буде перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого правопорушення і особою винного та не буде становити особистий надмірний тягар для особи.
Долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Цивільний позов не заявлявся.
Керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання 1 рік позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не застосовувати.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання.
Речові докази - велосипед марки «DISCOVERY» модель «TREK AM DD», який повернутий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 - залишити у останньої, як у власника майна.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Цивільний позов не заявлявся.
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1