УХВАЛА

іменем України

29 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 461/9558/20
провадження № 51-6266ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 18 листопада 2020 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року.
Встановлені обставини
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 18 листопада

2020 року ОСОБА_5 відмовлено у відкритті провадження в частині оскарження повідомлення слідчого про підозру від 28 березня 2014 року відносно

ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 305 КК, у кримінальному провадженні

№ 0000012 від 13 лютого 2014 року.
Львівський апеляційний суд ухвалою від 14 грудня 2020 року зазначену ухвалу слідчого судді залишив без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Суть питання
У касаційній скарзі захисник посилається на незаконність та необґрунтованість ухвал слідчого судді та апеляційного суду через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. На підставі цього просить скасувати рішення цих судів і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Мотиви Верховного Суду
У рішенні Європейського суду з прав людини від 8 січня 2008 року щодо прийнятності заяви № 32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо стосовно умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження

не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, якої намагаються досягнути.
За таких обставин наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищої інстанції в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже, не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.
Згідно з ч. 2 ст. 19, п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Зазначені норми гарантують право на касаційне оскарження судового рішення тільки у випадках, прямо визначених законом.
Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду є судом права і перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі касаційних скарг, поданих у порядку та у строки, які встановлено Кримінальним процесуальним кодексом України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», на судові рішення, що підлягають оскарженню в касаційному порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягають. Виключень із цього правила положення чинного КПК не містять.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Як убачається зі змісту касаційної скарги та долучених до неї копій судових рішень, захисник ОСОБА_4 звернувся до касаційного суду з касаційною скаргою на ухвалу слідчого судді від 18 листопада 2020 року після її перегляду в апеляційному порядку, та на ухвалу суду апеляційної інстанції від 14 грудня 2020 року за результатами розгляду апеляційної скарги на вказану ухвалу слідчого судді, які відповідно до ч. 4

ст. 424 КПК не підлягають оскарженню в касаційному порядку, тому Верховний Суд дійшов висновку про те, що на підставі ст. 424 КПК та відповідно до п. 1 ч. 2

ст. 428 цього Кодексу скаржникові слід відмовити у відкритті касаційного провадження.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

захисника ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 18 листопада 2020 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 14 грудня

2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3