Справа № 447/684/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1181/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 02 вересня 2020 року,

встановила:
цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання заступника керівника Золочівської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_8 та накладено арешт з забороною відчуження на земельну ділянку з кадастровим номером :01:020:0020, площею 0,12 га, для ведення індивідуального садівництва, яка розташована по АДРЕСА_1 , та яка перебуває у приватній власності ОСОБА_7 .
Відповідно до ч.11 ст. 170 КПК України заборонено розпоряджатись майном, на яке накладено арешт, без заборони його використання.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 покликається на те, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді про арешт майна не пропущено, оскільки клопотання прокурора розглянуто за відсутності власника майна та його представника. Копію оскаржуваного рішення вона отримала 12 жовтня 2020 року.
Вважає, що рішення слідчого судді прийняте із недотриманням норм кримінального процесуального законодавства України.
Зазначає, що слідчим суддею не враховано відсутність правової підстави для арешту майна та можливість використання майна як доказу у даному кримінальному провадженні.
Наголошує, що арештоване майно не відповідає ознакам речового доказу, оскільки воно не є предметом, знаряддям чи об`єктом кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 364, ст. 356 КК України.
Акцентує, що прокурор не надав доказів того, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Звертає увагу на те, що в доданих до клопотання матеріалах відсутні відомості про повідомлення будь-яким особам про підозру в рамках даного кримінального провадження або незаконності набуття у власність спірної земельної ділянки. Власник майна, на яке слідчим суддею накладено арешт, а саме ОСОБА_7 , на даному етапі досудового розслідування у даному кримінальному провадженні має статус третьої особи.
Просить скасувати ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 02 вересня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні клопотання про арешт майна відмовити.
Прокурор ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, а 22 жовтня 2020 року на електронну адресу апеляційного суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності та зазначив, що 20 серпня 2020 року, постановою прокурора у межах кримінального провадження №0000359, земельну ділянку з кадастровим номером :01:020:0020 визнано речовим доказом. Окрім цього повідомив, що у зв`язку із проведення судових земельно-технічної та оціночно-земельної експертиз, матеріали кримінального провадження скеровано експерту для використання.
Просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.
ОСОБА_7 та його представник адвокат ОСОБА_6 були належно повідомлені про час і місце судового засідання, однак в таке не прибули і клопотання про відкладення розгляду справи не подавали, а тому апеляційний суд вважає можливим розгляд апеляційної скарги проводити у їх відсутності.
Перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що така задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, Золочівською місцевою прокуратурою Львівської області здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000359, внесеному до ЄРДР 09 серпня 2019 року, за фактом незаконного відведення за рахунок земель державного лісового фонду кварталу 39 Роздільського лісництва ДП «Стрийське лісове господарство» та надання у власність Миколаївською міською радою ОСОБА_7 земельної ділянки з кадастровим номером :01:020:0020, площею 0,12 га, для ведення індивідуального садівництва, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України.
20 серпня 2020 року, постановою прокурора у межах кримінального провадження №0000359, земельну ділянку з кадастровим номером :01:020:0020 визнано речовим доказом.
В клопотанні, яке задоволено слідчим суддею, прокурор покликався на необхідність накладення арешту на вище зазначене нерухоме майно, з метою збереження речового доказу.
У розумінні положень ст. 131, ч.1, ч.2 ст. 170 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який застосовується з метою дієвості цього провадження і є тимчасовим, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Також, згідно ч.2, ч.3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів і накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям речових доказів, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Враховуючи наведені обставини і те, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:020:0020 в розумінні ст. 98 КПК України є речовим доказом, колегія суддів вважає, що у слідчого судді були правові підстави для накладення арешту на зазначене майно.
Відтак, матеріали справи свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.
Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою і не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 .
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 02 вересня 2020 року без зміни.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4