Справа № 204/6475/20
Провадження № 1-в/204/1197/20
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2020 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3

представника закладу ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

особи, відносно якої
розглядається заява ОСОБА_6
при розгляді у закритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі в режимі відеоконференції заяви представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшла заява лікаря-психіатра ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 .
Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 04.04.2014 відносно ОСОБА_6 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
В судовому засіданні представники ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» ОСОБА_4 підтримав подану заяву та просив суд продовжити застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 . Пояснила суду, що психічний стан пацієнта з березня 2019 року перебуває у позитивній динаміці. З вересня 2019 року його стан стабілізувався, з лютого 2020 року сформовані настанови від відмови вживання алкоголю. Зазначила, що на сьогоднішній день негативних тенденції в психічному стані ОСОБА_6 немає, тому потреби в продовженні застосуванні примусових заходів суворого характеру немає. Також зазначила, що підтримує попередній висновок комісії лікарів-психіатрів.
ОСОБА_6 в судому засіданні підтвердив, що його психічний стан стабільний, на даний час небезпеки він не становить.
Адвокат ОСОБА_5 просив відмовити в задоволенні заяви. Зазначив, що стан у ОСОБА_6 є стабільним вже тривалий час, підстав для ч.5 ст.94 КК України немає. Просив перевести особу на посилений режим.
Прокурор ОСОБА_3 зазначив про відсутність підстав для продовження заходів у лікарні з суворим наглядом.
Заслухавши думку учасників процесу, обговоривши подану заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Згідно з ч.1 ст.95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Відповідно до ч.2 ст.95 КК України особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру.

Згідно з ч. 2 ст.514 КПК України зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.
Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» №888 від 17.09.2020, під впливом медикаментозної терапії в поєднанні з реабілітаційними заходами в психічному стані хворого з березня 2019 року намітилась позитивна динаміка: психопатоподібні розлади з дратівливістю, підвищеною збудливістю, розгальмованістю, конфліктністю з незначного приводу зменшилися за силою та частотою проявів. З вересня 2019 року психічний стан пацієнта залишається стабільним: психопатоподібні розлади нівелювались, поведінка носить спокійний, упорядкований характер без проявів агресії та аутоагресії. Погоджується з необхідністю лікування під наглядом лікаря-психіатра в майбутньому, висловлює жаль з приводу скоєного. З лютого 2020 року сформувались настанови на відмову від вживання алкоголю в майбутньому. За таким станом у теперішній час пацієнт особливої небезпеки для оточуючих не становить, застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом не потребує. Враховуючи викладене, а також відсутність чітко визначених вимог щодо тривалості стабільного стану при застосуванні примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричного закладу з суворим наглядом, комісія лікарів-психіатрів підтверджує раніше винесений висновок від 27.07.2020 про те, що ОСОБА_6 на теперішній час за своїм психічним станом особливої небезпеки для оточуючих не становить, за своїм психічним станом застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом не потребує. З огляду на відмову суду у зміні виду примусових заходів медичного характеру застосованих до ОСОБА_6 , 1986 р.н., ухвалою від 26.08.2020, пацієнт підлягає скеруванню до суду для вирішення питання про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.
В судовому засіданні було досліджено висновки комісії лікарів-психіатрів від 06.08.2019 та від 30.01.2020. З висновку комісії лікарів-психіатрів від 06.08.2019 вбачається, що з березня 2019 року у ОСОБА_6 відмічається позитивна динаміка. З того часу не було відхилень, його психічний стан тільки покращувався. З висновку 30.01.2020 вбачається, що стан ОСОБА_6 повністю нормалізувався, особливої небезпеки немає. Причиною продовження застосування примусових заходів став недостатньо тривалий час стабільного стану. З того часу такий стан зберігається. Зазначені висновки в судовому засіданні повністю підтримала представник лікарні ОСОБА_4 . На питання суду пояснила, що з березня 2019 року стан пацієнта не погіршувався жодного разу, підстав для продовження заходів саме у лікарні з суворим наглядом немає, суспільної небезпеки не становить.

Таким чином, у справі наявний висновок комісії від 17.09.2020, який у відповідності до ч.1 ст.95 КК України повністю обґрунтовує необхідність зміни примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_6 , судом не встановлено підстав для продовження застосування примусових заходів медичного характеру у лікарні з суворим наглядом, по які йдеться у ч.2 ст.95 КК України, згідно до ч.2 ст.514 КПК України судом встановлено, що внаслідок зміни у стані здоров`я відпала потреба у раніш застосованих заходах медичного характеру щодо ОСОБА_6 , що повністю підтверджується поясненнями лікаря-психіатра, наданими у судовому засіданні в частині тривалості стабільності психічного стану особи, відсутності жодних погіршень стану з березня 2019 року та відсутність суспільної небезпеки хворого для оточуючих. Позитивна динаміка та відсутність погіршень стану хворого повністю підтверджується дослідженими судом висновками лікарів-психіатрів від 06.08.2019 та 30.01.2020. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що необхідність продовження примусових заходів медичного характеру у лікарні з суворим наглядом в даному випадку не є обґрунтованою, призведе до порушення принципів гуманності, додержання прав людини та принципу необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями, закріплених у ст.4 ЗУ «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000, не буде вважатися такою, що, в розумінні ст.8 цього Закону, надається в найменш обмежених умовах та такою, що додержує прав і законних інтересів особи, якій надається психіатрична допомога, тому у задоволенні заяви представника ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 у лікарні з суворим наглядом необхідно відмовити.
Надаючи оцінку доводам сторони захисту про необхідність зміни виду примусового заходу ОСОБА_6 суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.19 ЗУ «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру може здійснюватися судом також за заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи іншого законного представника, у разі якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.

Аналізуючи дану норму, суд зазначає, що зміна примусових заходів може здійснюватися за заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи іншого законного представника, у разі якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву, проте до доданої заяви необхідно додати висновок комісії лікарів-психіатрів.

Одночасно суд зауважує, що на даний час судом розглядається заява представника закладу про продовження застосування примусових заходів ОСОБА_6 . Захисник в судовому засіданні усно заявив клопотання про зміну примусових заходів, не надавши суду обґрунтовану заяву про зміну примусових заходів з висновком комісії лікарів-психіатрів.

Враховуючи зазначене, клопотання захисника ОСОБА_5 судом не розглядається та не надається йому оцінки.
Керуючись ст.ст.94, 95 КК України, 514 КПК України, ст.ст.4,8,19, 22 Закону України Про психіатричну допомогу від 22.02.2000

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1