КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/346/2021 Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора третього відділу організації процесуального керівництва управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіальних підрозділів Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтриманням публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11 грудня 2020 року,
прокурора ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором в кримінальному провадженні ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Обрано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, працюючого на посаді заступника начальника сектору превенції відділу поліції № 2 (з обслуговування мікрорайонів №№ 7- 11 та дачних кооперативів «Сади») Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 22.00 години до 06.00 години наступної доби.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 такі обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
- не відлучатися за межі міста де він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання.
Визначено строк дії ухвали слідчого судді в межах строку досудового розслідування на два місяці, тобто до 09.02.2021 року включно.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор у кримінальному провадженні - прокурор третього відділу організації процесуального керівництва управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіальних підрозділів Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтриманням публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурор ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, працюючого на посаді заступника начальника сектору превенції відділу поліції № 2 (з обслуговування мікрорайонів №7-11 та дачних кооперативів «Сади») Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді триманні під вартою.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Слідчим суддею надано вірну оцінку фактичним обставинам справи, проте, на думку сторони обвинувачення, судом не в повній мірі враховано існуючі ризики та неповно надано оцінку особі підозрюваного, який, незважаючи на вагомість доказів, які свідчать про його причетність до вчиненого злочину, відмовляється співпрацювати з органом досудового розслідування. У зв`язку з чим, необґрунтованою є відмова в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому рішення суду першої інстанції підлягає перегляду.
Також апелянт зазначає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам передбаченим у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Однак ОСОБА_8 будучи працівником правоохоронного органу та маючи відповідні зв`язки може незаконно впливати на заявника у кримінальному провадженні ОСОБА_11 щодо зміни останнім своїх показів відносно нього. Перебуваючи на волі, може знищити сховати, або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Крім того, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні декількох епізодів незаконної діяльності, що підтверджує ризик можливого продовження кримінального правопорушення у разі незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Лише застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків та забезпечить дієвість вказаного кримінального провадження. Менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , та просив її задовольнити в повному обсязі, доводи підозрюваного та захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора,перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора, не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
08.12.2020 о 20:11 год. ОСОБА_8 затримано службовими особами Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, у порядку ст. 208 КПК України.
09.12.2020 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
10.12.2020 слідчий Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором в кримінальному провадженні ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_8 .
Клопотання мотивоване тим, що в кримінальному провадженні встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування тримання під вартою ОСОБА_8 є необхідність запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, з урахуванням того, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання в виді позбавлення волі на строк до десяти років. Запобігти вказаним ризикам та виконанню завдань кримінального провадження неможливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного.
11.12.2020 року ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва відмовлено у задоволенні вказаного клопотання слідчого та обрано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 22.00 години до 06.00 години наступної доби, в межах строку досудового розслідування на два місяці, тобто до 09.02.2021 року включно із покладенням на підозрюваного обов`язків, які визначено в даній ухвалі.
Приймаючи таке рішення слідчий суддя встановив, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, інкримінованого йому стороною обвинувачення, а також, що докази та обставини, на які послався в своєму клопотанні слідчий, про те, що ОСОБА_8 є особою, яка підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, не виключають наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Однак слідчий суддя не прийняв до уваги посилання на наявність ризику ухилення підозрюваного від слідства та суду, оскільки стороною захисту обґрунтовано зазначено, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, одружений, дружина потребує оперативного лікування, таким чином, вказаний ризик спростовується. Також слідчий суддя взяв до уваги, що прокурором в клопотанні та наданих в судовому засіданні поясненнях не наведено обставин, які б свідчили, що застосування більш м`якої міри запобіжного заходу неможливе для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні.
За таких обставин, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність відмовити в задоволенні клопотання, з одночасним застосуванням відносно особи більш м`якої міри запобіжного заходу, виходячи з того, під час судового розгляду не доведено, що застосування більш м`якої міри запобіжного заходу неможливе для запобігання ризиків в кримінальному провадженні, враховуючи відомості про особу підозрюваного.
При обранні запобіжного заходу, слідчий суддя врахував наявність у ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків, те, що підозрюваний має постійне місце проживання, та вважав за необхідне, для забезпечення виконання останнім обов`язків, покладених на нього КПК України обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби з покладенням обов`язків у відповідності до вимог ст. 194 КПК України.
З такими висновками погоджується і колегія суддів.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому була вислухана думка прокурора, захисника та підозрюваного, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.
При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстави застосування саме такого запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.
Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення, характеризуючі дані про особу підозрюваного, в їх сукупності.
Разом з тим, як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, що доводи, які зазначені в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, оскільки як встановлено колегією суддів, що клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України.
Як встановлено колегією суддів долучені до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.
Проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані, які характеризують особу підозрюваного, слідчий суддя не знайшов підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, також не встановлено їх під час апеляційного розгляду.
Враховуючи зазначене колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до вірно висновку, що слідчим та прокурором достатньо не обґрунтовано та не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім виняткового, буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому враховуючи у відповідності до ч. 1 ст. 178 КПК України вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого злочину, обставини вчинення злочину, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, особу підозрюваного, в їх сукупності, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту в певний період доби.
При здійсненні вибору між залишенням під вартою та звільненням презумпція залишається за звільненням (Bykov v. Russiaп. 61).
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави і обставини, з яких суд відмовив у задоволенні клопотання слідчого в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є достатньо обґрунтованими, оскільки вони вказують на те, що слідчий в клопотанні та прокурор в суді першої інстанції в повному обсязі не довів суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу, а тому слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність підстав для застосування виняткового запобіжного заходу, оскільки запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.
Посилання прокурора на тяжкість злочину та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки сама по собі тяжкість злочину не може бути єдиною підставою для застосування виключного запобіжного заходу, при цьому слідчим суддею було враховано наявність ризиків неправомірної поведінки підозрюваного в межах їх доведеності з урахуванням даних про особу підозрюваного.
Сама по собі тяжкість злочину, в якому підозрюється особа, не може бути підставою для обґрунтованого твердження про можливу втечу цієї особи (Piruzyan v. Armenia п. 95).
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, оскільки слідчий суддя, розглядаючи клопотання сторони обвинувачення, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому заслухав пояснення як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, та навів в ухвалі мотиви прийнятого рішення.
Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.
Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11 грудня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором в кримінальному провадженні ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та обрано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 22.00 години до 06.00 години наступної доби, в межах строку досудового розслідування на два місяці, тобто до 09.02.2021 року включно із покладенням на підозрюваного обов`язків, які визначено в даній ухвалі, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора третього відділу організації процесуального керівництва управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіальних підрозділів Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтриманням публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4