ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2338/20 Справа № 190/1974/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7
обвинуваченого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000283 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2020 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. П`ятихатки Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 17.02.2016 р. Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, 70 КК України до 5 років позбавлення волі;
- 20.06.2019 р. Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст.185 КК України до 1 року обмеження волі;
- 28.11.2019 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
- 08.04.2020 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України,

В с т а н о в и л а:

Вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2020 року було затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 10 червня 2020 року між прокурором П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_8 .
ОСОБА_8 визнано винуватим за ч. 2 ст. 289 КК України та призначено покарання - 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08.04.2020 року більш суворим призначеним за даним вироком остаточно до відбуття ОСОБА_8 визначено 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з 15 січня 2020 року.
Судом також вирішено долю речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він 15.04.2019 року приблизно о 02 год. 00 хв., повторно, з корисливої зацікавленості, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, підійшовши до приміщення гаражу, що розташований на території домоволодіння АДРЕСА_2 , де за допомогою дерев`яної драбини виліз на покрівлю гаражу, звідки відірвав шифер та через отвір проник до приміщення гаражу, звідки таємно викотив мопед марки «Honda МВ 8 шасі (рама) № НОМЕР_1 двигун № НОМЕР_2 , об`ємом двигуна 49 см кубічних, чорного кольору, потужністю 4 л.с., 2007 року випуску, належний ОСОБА_10 , тобто незаконно заволодів вказаним мотоциклом.
ОСОБА_8 за допомогою ключа, який знаходився у замку запалення, запустив двигун мопеда та з місця скоєння кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав шкоду потерпілому ОСОБА_10 на суму 6557 гривен.
Крім того, ОСОБА_8 , повторно 29.07.2019 року приблизно о 21 год. 30 хвл. з корисливої зацікавленості, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, таємно викотив на проїжджу частину мотоцикл марки «Musstang», модель «МТ-110Q2», об`ємом двигуна 110 см кубічних, номер рами НОМЕР_3 , чорного кольору, 2013 року випуску, який знаходився біля хвіртки домоволодіння АДРЕСА_3 , належний ОСОБА_11 .
ОСОБА_8 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав шкоду потерпілому ОСОБА_11 на суму 8934 гривен.

Обвинувачений ОСОБА_8 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить переглянути строк його остаточного покарання, зарахувавши до нього 4 місяці обмеження волі, які він відбував у Широківському ВЦ №75 на виконання вироку Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20.06.2019 року, оскільки у вироку П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області зазначено про рахування строку відбуття покарання лише з 15 січня 2020 року.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений та його захисник, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
В судових дебатах сторони підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддю доповідача, думки учасників судового провадження, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Виходячи із вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів перевіряє судове рішення в межах поданих апеляційних скарг.
Відповідно до положень кримінального процесуального закону, які регулюють особливості апеляційного оскарження окремих судових рішень, а саме вимог п.1 ч.4 ст.394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди.
На ці ж положення законодавець посилається і у п.1 ч.3 ст.424 глави 23 КПК України, вказуючи, що вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такий вирок можуть бути оскаржені в касаційному порядку засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою - сьомою статті 474 цього Кодексу, у тому числі нероз`яснення засудженому наслідків укладення угоди.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2020 року було затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 10 червня 2020 року між прокурором П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_8 . Останній був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України та йому призначено покарання, визначене сторонами угоди, у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08.04.2020 року більш суворим призначеним за даним вироком остаточно до відбуття ОСОБА_8 визначено 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Відповідно до ст. 474 КПК України, яка регламентує загальний порядок судового провадження на підставі угоди, перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості суд під час судового засідання повинен з`ясувати в обвинуваченого, чи цілком він розуміє:
1) що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права:
мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;
мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно;
допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;
2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу;
3) характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим;
4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди у разі необхідності суд має право витребовувати документи, у тому числі скарги підозрюваного чи обвинуваченого, подані ним під час кримінального провадження, та рішення за наслідками їх розгляду, а також викликати в судове засідання осіб та опитувати їх.
Суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:
1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;
2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;
3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;
4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;
5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;
6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.
В даному випадку судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.
Суд першої інстанції, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Судом чітко дотримано ст. 17 ЗУ від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», де передбачено, що при розгляді справ суду застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Приймаючи до уваги той факт, що 10 червня 2020 року між прокурором П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_8 була укладена угода про визнання винуватості /а.п.139/, яка затверджена судом цього ж дня з винесенням обвинувального вироку /а.п.154-156/ у присутності захисника, як того вимагають норми п.9 ч.2 ст.52 КПК України, у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого слід відмовити, оскільки судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскаржене згідно з положеннями статті 394 КПК України.
Разом з цим, що стосується призначеного обвинуваченому покарання, то в даному випадку апеляційний суд вважає, що воно повністю відповідає вимогам ст.ст.65-67 КК України, ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та є достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Попередні вироки щодо ОСОБА_8 , на які посилається обвинувачений, набрали законної сили і наразі в апеляційному порядку не переглядаються, втім слід зазначити, що кожним з цих вироків було враховано покарання за попередні вироки, яке було призначене ОСОБА_8 із застосуванням положень ст.71, ч.4 ст. 70 КК України.
Даним оскаржуваним вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2020 року під час призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 також було враховано покарання, призначене за вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08.04.2020 року.
З приводу ж зазначених в апеляції підстав обвинувачений має право звернутися як до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого відбуває покарання, з урахуванням положень ст.ст. 537, 539 КПК України, так і до адміністрації установи, в якій він відбуває покарання, оскільки нормами чинного законодавства обчислення строку відбування покарання взагалі покладено на установу виконання покарань, де засуджений відбуває покарання.
Будь-яких даних, які б свідчили про наявність при досудовому розслідуванні кримінального провадження та його судовому розгляді істотних вимог норм кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування всього вироку, по справі не встановлено.
На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Вирок П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2020 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4