Справа № 590/927/19
Провадження №1-кп/576/30/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2021 року м. Глухів
Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
законного представника
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глухові кримінальне провадження № 0000149 від 29.06.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Ямпіль Сумської області, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, не працюючого, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України -

ВСТАНОВИВ:
28 червня 2019 року близько 19 години ОСОБА_5 , перебуваючи на законних підставах в кімнаті будинку АДРЕСА_2 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на заподіяння тілесного ушкодження малолітній ОСОБА_7 , 2014 року народження, знаходячись навпроти потерпілої в безпосередній близькості, утримуючи у своїй правій руці кухонний ніж в положенні „від великого пальця, наніс лезом вказаного ножа один удар зверху вниз по обличчю потерпілої, а саме по правій щоці. В той момент одразу злочинні дії ОСОБА_5 були зупинені присутніми ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ..
В результаті зазначених злочинних дій ОСОБА_5 заподіяв малолітній потерпілій ОСОБА_7 , 2014 року народження, тілесне ушкодження у вигляді різаної рани правої щоки, яке згідно висновку судово-медичної експертизи № 55 від 29.07.2019 року кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (п.п.2.3.2, 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України „Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України від 17.01.1995 р.), так як для загоєння (одужання) необхідний період більше 6, але менше 21 дня.
Своїми умисними діями, які полягають в умисному завданні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у скоєнні злочину визнав повністю, щиро покаявся та пояснив, що 28.06.2019 року разом з ОСОБА_7 , яка запросила його додому до своєї матері, вживав алкогольні напої, приблизно дві пляшки самогону. В будинку крім ОСОБА_7 та її матері ОСОБА_8 також була малолітня донька ОСОБА_7 - ОСОБА_9 . Ця дівчинка гралася та бігала по будинку, обвинувачений розповів яким чином наніс дитині пошкодження ножом по обличчю та продемонстрував це. З якої причини та з якою метою це зробив не знає, пояснити не може.

Законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_7 - ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що доводиться старшою сестрою малолітній ОСОБА_10 , проживає окремо від них з матір`ю, безпосереднім очевидцем події не була, але відразу забрала ОСОБА_11 до себе, і та розповідала, що того дня в їх будинку крім неї, мами та бабусі був дядя, вони гуляли, мама захотіла піти, але він не пускав. ОСОБА_9 чіплялась за маму, але він її забрав і тримав за горло ногою. В перші дні після цієї події ОСОБА_12 жила у неї, була налякана, кричала ночами. У дитини страх залишиться на все життя.

Крім показань обвинуваченого, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України підтверджується показаннями свідків.
Так, свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що являється матір`ю потерпілої ОСОБА_13 , 28.06.2019 року йшла до своєї матері ОСОБА_8 додому, по дорозі зустріла ОСОБА_5 , який вже був випивши. Він взяв пляшку самогону, і далі випивали вже разом вдома у її матері, де як раз перебувала малолітня донька ОСОБА_9 . Коли почала збиратися додому, сказала про це доньці, ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_9 , сказав: „яка в тебе красива донька і провів рукою, в якій тримав столовий ніж, по правій щоці дитини, після чого свідок вихопила ніж та схватила дитину. Поряд була бабуся (мати свідка) і все бачила, але ніяк не реагувала. Поріз на щоці був приблизно 4-5 см. Сусіди викликали швидку, бо в неї не було телефона.
Показами свідка ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні показала, що потерпілій доводиться бабусею, 28 червня 2019 року у неї вдома була онука ОСОБА_14 , а приблизно об 11 годині ранку прийшли донька ОСОБА_7 та обвинувачений, який запропонував випити, на що всі погодились, випили грам по сто. Пізніше ОСОБА_9 почала кричати: „Мамо, йдемо додому. Потім свідок побачила ніж у нього в руках та чула як казав: „яка красива дєвочка. Як наносив поріз не бачила. В будинку була вона, донька, онука і ОСОБА_5 , а швидку викликала сусідка.

Показами свідка ОСОБА_15 , який в судовому засіданні показав, що 26.06.2019 року увечері повертався з роботи, побачив ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , вони сварились та бились. Він їх розборонив, дитину забрав до себе. Надія казала, що дядя її ножиком порізав, показала на ОСОБА_5 .. Сварка відбувалась напроти будинку ОСОБА_8 . У дитини все обличчя було в крові, після чого він викликав поліцію, а ті вже викликали швидку. ОСОБА_5 був дуже п`яним.

Також вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України підтверджується іншими доказами, передбаченими ч. 2 ст. 84 КПК України, які досліджені в судовому засіданні.
Висновком судово медичного експерта від 24.07.2019 № 55, згідно з яким у малолітньої ОСОБА_7 виявлене тілесне ушкодження у вигляді різаної рани правої щоки. Характер встановлених пошкоджень свідчить про те, що вони утворились від ударно ріжучої дії тупого (тупих) твердого (твердих) предмету (предметів), встановити, який (які) не виявляється можливим, але враховуючи характер пошкоджень, вони могли утворитись в результаті удару (ударів) ріжучою частиною леза ножа 28 червня 2019 року. Різана рана правої щоки кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, так як для загоєння необхідний період більше 6, але менше 21 дня (а.с. 114).

Протоколом огляду місця події з фототаблицями від 28.06.2019, з якого вбачається, що слідчим оглянуто будинок АДРЕСА_2 та виявлено сліди нашарування речовини бурого кольору, рукоятку та металеве лезо ножа з нашаруванням речовини бурого кольору (а.с. 120-128).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 26.07.19 з фототаблицями, під час якого свідок ОСОБА_7 безпосередньо на місці події показала як обвинувачений підійшов до її доньки та наніс останній тілесні ушкодження (а.с. 102).
Висновком судово медичного експерта від 30.07.2019 № 58, згідно з яким механізм спричинення тілесних ушкоджень, продемонстрований свідком ОСОБА_7 (під час слідчого експерименту від 26.07.19) відповідає спричиненим тілесним ушкодженням, які виявлено у малолітньої потерпілої ОСОБА_7 (а.с. 96).

Згідно з висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 28.06.2019 станом на 20-30 год. цього дня ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 133).

Згідно з висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 28.06.2019 станом на 22-10 год. цього дня свідок ОСОБА_7 перебувала у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 134).

За висновком комісійної судово медичної експертизи від 27.10.2020 № 17/2020 враховуючи час доставлення дитини бригадою Е (Ш)МД з різаною раною, накладання швів на рану, рана правої щоки спричинена незадовго до поступлення в медичний заклад 28.06.2019. Не можна виключити можливості спричинення рани правої щоки лезом ножа. При огляді ОСОБА_16 виявлено патологічні зміни обличчя у вигляді рубця, для усунення якого необхідне оперативне втручання (косметична операція), і дане ушкодження оличчя є невиправним. Якщо судом або слідством вказане тілесне ушкодження буде визначено таким, що знівечило обличчя, то воно може бути розцінене як тяжке тілесне ушкодження (а.с. 173-181).

Суд зазначає, що тяжким тілесним ушкодженням вважається тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя.
Відповідно до Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6, судово-медичний експерт не кваліфікує ушкодження обличчя як знівечення, оскільки це поняття не є медичним. Він визначає вид ушкодження, його особливості та механізм утворення, встановлює, чи є це ушкодження виправним або невиправним. Під виправністю ушкодження належить розуміти значне зменшення вираженості патологічних змін (рубця, деформації, порушення міміки тощо), з часом чи під дією нехірургічних засобів. Коли ж для усунення необхідне оперативне втручання (косметична операція), то ушкодження обличчя вважається невиправним.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», визначення наявності знівечення обличчя є компетенцією суду. Встановлювати ж, чи є знівечення обличчя непоправним, необхідно за допомогою судово-медичної експертизи.
Ознайомившись із висновком комісійної судово медичної експертизи від 27.10.2020 № 17/2020 та додатками до нього суд приходить до висновку про те, що виходячи із загальноприйнятих уявлень про вигляд людини, наявний на обличчі потерпілої рубець не можна розцінити як тяжке тілесне ушкодження, оскільки він не є огидним, страхітливим чи таким, що відштовхує, не надає обличчю потерпілої відразливого чи потворного вигляду, а тому суд не вважає доведеним, що тілесні ушкодження, заподіяні потерпілій, відносяться до категорії тяжких за ознакою непоправного знівечення обличчя.
Порушень норм КПК України, які відповідно до ст. 86, 87 КПК України тягнуть за собою недопустимість зазначених доказів, в суді не встановлено. Підстав не довіряти показанням свідків у суду немає.
Аналіз досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності, які суд оцінює як достатні та взаємопов`язані, дають підстави зробити висновок, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 доведена поза розумним сумнівом, а його дії органом досудового розслідування правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне нанесення легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я малолітній потерпілій ОСОБА_7 .
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення злочину щодо малолітньої дитини у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 ,суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України на час винесення вироку є кримінальним проступком; особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, не одружений, посередньо характеризується за місцем проживання; наявність обставини, що пом`якшує, та обставин, які обтяжують покарання; стан здоров`я обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; досудову доповідь Ямпільського районного сектору з питань пробації, згідно якої обвинувачений має середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, думку законного представника потерпілої ОСОБА_6 , яка в питанні призначення покарання обвинуваченому поклалася на розсуд суду, у зв`язку з чим, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у вигляді обмеження волі.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстав для його обрання суд не вбачає.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Витрати на проведення судових експертиз відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 94, 100, 174, 368-371, 373-376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді двох років обмеження волі.

Початок відбування покарання рахувати з дня з дня його прибуття до установи відбування покарання, визначеною в порядку КВК України.
Речові докази зіскоби слідів нашарування речовини бурого кольору та контрольні зіскоби з дерев`яної підлоги, рукоятку та металеве лезо ножа знищити.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Глухівський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1