Справа № 361/5987/18
Провадження № 1-кп/361/150/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 січня 2021 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001845 від 27 квітня 2018 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 30 грудня 2003 року Броварським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки;

- 02 серпня 2004 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України, ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років;

- 29 вересня 2016 року Печерським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області (колегія у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ) перебуває вказане кримінальне провадження.
До обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
04 січня 2021 року до суду надійшло клопотання прокурора Броварської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , який закінчується 10 січня 2021 року, строком на 60 днів. Клопотання мотивоване тим, що обвинувачений, знаючи про тяжкість та міру покарання, про невідворотність реального відбуття покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винуватим у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, може переховуватись на даний час від суду з метою уникнення відповідальності за вчинене. Крім того, ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків, а саме обвинувачений не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, що свідчить, що він не має жодного стримувального чинника залишатись вдома. Також обвинувачений ОСОБА_5 може незаконно впливати, шляхом вмовлянь, залякувань та іншого на свідків, які не допитані у судовому засіданні, оскільки йому відоме фактичне місце проживання цих осіб у зв`язку із тим, що він ознайомлений з матеріалами кримінального провадження та має копію обвинувального акту, в яких зазначені адреси потерпілих. Обвинувачений ОСОБА_5 може вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити свою злочинну діяльність. Прокурор просить врахувати кількість кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_5 , факт відсутності офіційного джерела доходу, а також те, що обвинувачений жодних висновків для себе не зробив, після викриття його у вчиненні першого кримінального правопорушення та продовжив вчиняти аналогічні злочини. Також зазначено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинах, вчинених під час іспитового строку.

В судовому засіданні прокурор просив клопотання задовольнити, продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 днів.

Обвинувачений і захисник заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначивши про наявні міцні соціальні зв`язки, зокрема те, що у обвинуваченого є дружина, неповнолітня дитина, 2011 року народження, він має постійне місце проживання, а тому відсутній ризик ухилення від суду. Також вказували на відсутність ризику впливу обвинуваченим на свідків і потерпілих, оскільки останні вже були допитані судом і не заявляли про тиск на них зі сторони обвинуваченого; вважають відсутнім ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, і що в разі наявності такого ризику, він може бути забезпечений обранням менш суворого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. На їхню думку, прокурор не довів наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що за три роки розгляду цього кримінального провадження прокурор не надав доказів його вини.

Заслухавши клопотання прокурора, врахувавши думки захисника та обвинуваченого, суд приходить до такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», на території України з 19 грудня 2020 року до 28 лютого 2021 року продовжено дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211, від 20 травня 2020 року № 392 та від 22 липня 2020 року № 641.

Відповідно до положень абз. 5 п. 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України тимчасово, на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановлено особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження, зокрема, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк колегією суддів розглянути клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, воно може бути розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.

Враховуючи ту обставину, що суддя ОСОБА_6 не може бути присутньою під час вирішення питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд вважає за можливе вирішити вказане питання лише за участю головуючого.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою може оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або потворно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Даних про наявність підстав для скасування запобіжного заходу застосованого до ОСОБА_5 або його зміни на менш м`який, ніж тримання під вартою, судом при розгляді клопотання не встановлено, а стороною захисту не доведено наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Незважаючи на наявність у ОСОБА_5 постійного місця проживання, де він проживає разом із дружиною, неповнолітньою дитиною та батьками, суд враховує обставини вчинення кримінальних правопорушень, їх тяжкість, а тому вважає, що менш суворий запобіжний захід не буде достатнім у даному кримінальному провадженні для досягнення його цілей.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що беззаперечних доказів того, що стан здоров`я ОСОБА_5 не допускає його тримання під вартою суду не надано, з огляду на що слід вважати, що таких перешкод не має.

Так, суд відповідно до положень статей 177, 178 КПК України та з огляду на практику Європейського суду з прав людини враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованих кримінальних правопорушень, характер та обставини вчинення кримінальних правопорушень, приходить до висновку про доведеність існування ризиків.

За таких обставин, клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 підлягає задоволенню, оскільки суд, враховуючи обґрунтованість наведених у клопотанні ризиків, вважає, що для їх запобігання застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу цілодобового домашнього арешту є недостатнім, як на тому наполягала сторона захисту, оскільки доводи обвинуваченого та його захисника про виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків належним чином нічим не підтверджені, а тому, на думку суду, не можуть забезпечити його належну процесуальну поведінку та не спростовують доводів прокурора про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Питання доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та правильності кваліфікації його дій суд при розгляді клопотання не вирішує, оскільки ці питання підлягають дослідженню під час розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на наведене, враховуючи, що підстави, що стали обставиною для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є й надалі актуальними, то суд приходить до висновку про необхідність продовжити строк застосування запобіжного заходу в межах строку, визначеного законом.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 184, 197, 331, абз. 5 п. 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Броварської місцевої прокуратури про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 задовольнити.
Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів до 04 березня 2021 року включно. Утримувати його у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Ухвала суду підлягає до негайного виконання і може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуюча суддя: ОСОБА_1