Справа № 525/1660/19
Номер провадження 1-кп/525/26/2020
Вирок
Іменем України

17 серпня 2020 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в селищі Велика Багачка, кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився село Білоцерківка Великобагачанського району Полтавської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, розлученого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, освіта повна загальна середня, непрацюючого, групи інвалідності за станом здоров`я не має, не судимого,
по ч. 2 ст. 125 КК України, -
встановив:
09 червня 2017 року, близько 15 години 20 хвилин, обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності належить потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті неприязних відносин, умисно наніс колишній дружині потерпілій по справі ОСОБА_6 один удар рукою зжатою в кулак в область голови зліва, спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та забій м`яких тканини лівої виличної ділянки, які згідно висновку експерта № 433 від 26.10.2017 року, по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні не визнав, в своїх показаннях вказав, що дійсно 09 червня 2017 року близько 15 години 20 хвилин перебував на території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності належить його колишній дружині потерпілій ОСОБА_6 , де виникла конфліктна ситуації з приводу належного йому майна, яке знаходилося на території домоволодіння потерпілої. Зазначав, що дійсно, коли зайшов на територію домоволодіння потерпілої особи та побачив, що три сторонні особи переносять окремі належні йому речі до транспортного засобу, як він вважав для подальшого вивезення та здачі на металобрухт, то вважаючи дії осіб неправомірними крикнув їм щоб вони припинили свої дії та хотів до них підійти з метою припинити їх дії, після чого останні втекли з подвір`я. Підтвердив, що в цей час на території домоволодіння перебувала громадянка ОСОБА_8 та потерпіла ОСОБА_4 , категорично заперечував, що наносив будь-які удари, як потерпілій ОСОБА_4 так і іншим особам, які перебували в цей час на території домоволодіння. Щодо заявленого цивільного позову, то вважав його таким, що не підлягає до задоволення.
Однак, не дивлячись на не визнання своєї вини, винність ОСОБА_4 у заподіянні легких тілесних ушкоджень потерпілій повністю підтверджується наступними доказами, дослідженими судом.
Показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка пояснила суду, що 09 червня 2017 року близько 15 години 20 хвилин, бувший її чоловік обвинувачений ОСОБА_4 , зайшов на територію домогосподарства, яке їй належить на праві особистої приватної власності за адресою: АДРЕСА_1 , в ході конфлікту наніс їй один удар рукою зжатою в кулак в область голови зліва. Зазначила, що після розлучення із обвинуваченим у 2015 році та розподілу спільного майна подружжя відносини із обвинуваченим в неї неприязні, останній постійно здійснює на неї психологічний тиск та залякує її, в результаті таких дій вона обмежена вільно користуватися належним їй майном в селі Поділ Великобагачанського району Полтавської області. Вказувала, що того дня перебувала на території належного їй домогосподарства з метою продажу неробочого транспортного засобу марки «Москвич", який знаходився на території домогосподарства та інших речей громадянам ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 мешканцям міста Лубен Лубенського району Полтавської області, які приїхали до неї на власному транспортному засобі. Обвинувачений раптово з`явився на території належного їй домогосподарства та з криком побіг до неї та громадян ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які в той час переносили окремі речі до воріт домогосподарства, де стояв їхній транспортний засіб. Потерпіла пояснила, що в момент появи обвинуваченого стояла коло будки для собаки та притримувала собаку для того, щоб собака не покусала громадян ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які займалися переноскою речей до автомобіля. Побачивши дії обвинуваченого ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 розвернулися та через город втекли з території її домогосподарства, обвинувачений же пробігаючи повз неї, наздоганяючи зазначених вище осіб, призупинився та наніс їй один удар рукою зжатою в кулак в область голови зліва, від якого вона втратила свідомість та впала на землю. Опритомніла вона від дій її тітки ОСОБА_8 , яка привела її до тями, і яка в момент зазначених подій перебувала на території домогосподарства та слідкувала за діями ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 щодо переноски речей. Після вказаних подій потерпіла відразу зателефонувала до поліції і в той же день потерпіла, громадяни ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , обвинувачений були доставлені до Великобагачанського відділення поліції та опитані щодо зазначених вище подій, зазначала що працівниками поліції направлення на її огляд до медичної установи в той день для встановлення ступеня ушкодження здоров`я не надавалося, до лікарні у зв`язку із спричиненням їх тілесного ушкодження потерпіла особисто звернулася на наступний день 10.06.2017 року після чого перебувала на амбулаторному лікуванні. Потерпіла звертала увагу на те, що обвинувачений перед завданням їй удару, пошкодив металевим предметом ваги, які стояли на подвір`ї та були привезені із собою громадянами ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . Цивільний позов просила задовольнити повністю посилаючись на аргументи зазначені у змісті позовної заяви.
Показаннями свідка обвинувачення ОСОБА_8 , яка суду пояснила, що 09 червня 2017 року близько 15 години 20 хвилин, обвинувачений ОСОБА_4 , якого вона добре знає, зайшов на територію домогосподарства, яке належить на праві особистої приватної власності потерпілій ОСОБА_6 , яка є її племінницею, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та наніс потерпілій один удар рукою зжатою в кулак в область голови зліва. Підтвердила, що перебувала на території домогосподарства потерпілої у зв`язку з тим, що до останньої приїхали троє осіб з міста Лубни з метою придбання неробочого транспортного засобу марки «Москвич", який знаходився на території домогосподарства та інших речей. Підтвердила неприязні відносини між колишнім подружжям, вказала, що добре бачила момент заподіяння потерпілій удару обвинуваченим лівою рукою зжатою в кулак в область голови, від якого остання поточилася та втратила свідомість не короткий проміжок часу. Зазначила, що обвинувачений погнався за особами, які приїхали купити транспортний засіб «Москвич", який належав потерпілій, і в цей час переносили речі до воріт домогосподарства, де стояв транспортний засіб, на якому вони приїхали до домогосподарства, при цьому розбив їхні ваги, які стояли на подвір`ї домогосподарства потерпілої, та пробігаючи повз місце, де стояла потерпіла особа, завдав їй удару та продовжив наздоганяти останніх, які втекли від обвинуваченого через город, після події потерпіла викликала працівників поліції.
Показаннями свідків обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які суду пояснили, що дійсно 09 червня 2017 року близько 15 години 20 хвилин перебували на території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , де перебували з метою купити та перевезти до міста Лубни транспортний засіб марки «Москвич", який знаходився на території домогосподарства, та належав потерпілій ОСОБА_6 зі слів останньої, та інші запропоновані нею речі. Прибули до домогосподарства потерпілої на власному транспортному засобі та були свідками, як обвинувачений раптово з`явився на території домогосподарства та з криком побіг до них, коли вони переносили окремі речі до воріт домогосподарства, де стояв їхній транспортний засіб, з метою їх забрати, а потерпіла стояла поблизу будки із собакою та тримала собаку, щоб та їх не вкусила. Зазначили, що злякалися дій обвинуваченого та втекли через город із території домогосподарства, будь-яких ударів, які б наносив обвинувачений потерпілій, вони не бачили, вказували на дуже швидкий розвиток подій, підтвердили, що на території домогосподарства перебувала ще й інша особа, яка була знайома із потерпілою. Вказали, що коли повернулися до домогосподарства, то побачили, що обвинувачений пошкодив їхні ваги, які вони привезли із собою. Підтвердили, що в той день після приїзду працівників поліції поїхали разом із потерпілою та обвинуваченим до Великобагачанського відділення поліції, де їх опитали з приводу зазначених подій.
Показаннями свідка ОСОБА_12 , який суду пояснив, що 09 червня 2017 року привіз свою дружину ОСОБА_8 та його племінницю потерпілу ОСОБА_6 до домогосподарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить потерпілій ОСОБА_6 , у зв`язку з тим, що остання хотіла продати транспортний засіб марки «Москвич", який знаходився на території домогосподарства трьом особам, які приїхали із міста Лубни на власному транспортному засобі. Особисто не був свідком події, підтвердив факт конфлікту між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_13 та перебування обвинуваченого на території домогосподарства. Підтвердив, що в момент подій на території домогосподарства не знаходився, а чекав дружину за межами домогосподарства. Підтвердив, що особи, які приїхали із міста Лубни та його дружина ОСОБА_8 перебували на території домогосподарства, як і потерпіла особа.
Заявою потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 06 червня 2017 року, поданою до Великобагачанського ВП про нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_4 та проханням надати їй направлення на СМЕ, зі статтями 383, 384 КК України ознайомлена під особистий підпис, заява зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв Великобагачанського відділення поліції під № 1024 (а.с. 69).
Протоколом огляду місця події від 07.11.2019 року, який проведено за участю двох понятих, з фототаблицями до нього, у змісті якого зафіксовано загальний вигляд домогосподарства, яке належне ОСОБА_6 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , місце нанесення тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_6 , місце знаходження свідка ОСОБА_8 під час подій, орієнтовна відстань між розташуванням потерпілої та свідка (а.с. 70-73).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 21.07.2018 року за участю потерпілої ОСОБА_6 , який проведено за участю двох понятих, у змісті якого зафіксовано обставини послідовності подій, механізм нанесення удару обвинуваченим ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 (а.с. 74-79).
Додатковим висновком експерта судово-медичної експертизи від 08 лютого 2019 року за № 42, відповідно до якого тілесні ушкодження потерпілої ОСОБА_6 могли утворитися за вказаних потерпілою особою обставин (а.с. 81).
Додатковим висновком експерта судово-медичної експертизи від 16 липня 2019 року за № 121, відповідно до якого при судово-медичній експертизі громадянки ОСОБА_6 , із історії хвороби № 4070 Першої міської клінічної лікарні міста Полтава, у неї були виявлені слідуючі тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій м`яких тканин лівої виличної ділянки, які могли утворитися від одноразової дії твердого тупого предмету, по давності утворення може відповідати даті та обставинам, вказаним в описовій частини постанови та по ступеню тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (а.с. 85).
Додатковим висновком експерта судово-медичної експертизи від 06 жовтня 2017 року за № 433, відповідно до якого при судово-медичній експертизі громадянки ОСОБА_6 , із історії хвороби № 4070 Першої міської клінічної лікарні міста Полтава, у неї були виявлені слідуючі тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій м`яких тканин лівої виличної ділянки, які могли утворитися від одноразової дії твердого тупого предмету, по давності утворення може відповідати даті та обставинам, вказаним в описовій частини постанови та по ступеню тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (а.с. 87-88).
Додатковим висновком експерта судово-медичної експертизи від 28 серпня 2018 року за № 237, відповідно до якого тілесні ушкодження потерпілої ОСОБА_6 могли утворитися за вказаних потерпілою особою обставин (а.с. 90).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 25.10.2018 року за участю свідка ОСОБА_8 , який проведено за участю двох понятих, у змісті якого зафіксовано обставини послідовності подій, механізм нанесення удару обвинуваченим ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 (а.с. 91-95).
Протоколом огляду від 13.08.2019 року журналу єдиного обліку № 352 том 3 заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події в Великобагачанському відділенні поліції, в якому зафіксовано за № 1021 від 09.06.2017 року о 16 годині 09 хвилин, повідомлення від громадянки ОСОБА_6 про вчинення протиправних дій (а.с. 96-99).
Висновком експерта судово-медичної експертизи від 30 червня 2017 року за № 262, відповідно до якого експертизу не проведено у зв`язку із ненаданням експерту медичної документації (а.с. 104).
Довідкою виконавчого комітету Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області від 25.03.2019 року за № 354, про те, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_6 (а.с. 108).
Копією рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 01.07.2015 року, цивільна справа № 554/12652/14-ц, відповідно до якого шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 розірвано, рішення набрало законної сили 14.07.2015 року (а.с. 109-110).
Випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 4070 міського травматологічного відділення Першої міської клінічної лікарні міста Полтава, стосовно хворої ОСОБА_6 , яка перебувала на стаціонарі в період часу з 10.06.2017 року по 11.06.2017 року (два дні), діагноз ЗЧМТ, струс головного мозку, забій м`яких тканин обличчя (а.с. 114-115).
Журналом реєстрації амбулаторних хворих № 9 за 2017 рік Першої міської клінічної лікарні міста Полтава, який містить запис під номером № 10604 від 10.06.2017 року о 21 годині 10 хвилин, про звернення до лікарні ОСОБА_6 , з приводу того, що їй заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_4 09.06.2017 року (а.с. 123-124).
Суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_12 про те, що він вважає мало імовірним те, що ОСОБА_4 завдав ОСОБА_6 тілесні ушкодження, з огляду на те, що свідок не був присутній на території домогосподарства під час конфлікту, а його суб`єктивна думка не підтверджується жодним іншим дослідженим у судовому засіданні доказом по справі.
Суд вважає, що показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які суду в своїх показаннях вказали, що не бачили, як обвинувачений ударив потерпілу особу, не суперечать встановленим судом обставинам справи, з огляду на повідомлені ними обставини розвитку подій.
В ході судового розгляду потерпіла ОСОБА_6 достатньо послідовно повідомила про обставини її побиття обвинуваченим. Хронологія та послідовність розвитку подій 09 червня 2017 року, встановлених судом на підставі проаналізованих доказів, з переконливістю вказують на те, що тілесні ушкодження потерпілій були нанесені саме обвинуваченим і саме при обставинах встановлених в судовому засіданні. Причетність інших осіб до заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій спростовується сукупністю перевірених доказів.
Невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї винуватості у вчиненні ним кримінального правопорушення, суд оцінює критично і розцінює як спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним.
Інші матеріали долучені стороною обвинувачення суд розглядає, як підтвердження застосування належної процедури при проведенні досудового розслідування.
Розглянувши дану справу на засадах змагальності та диспозитивності, перевіривши докази обвинувачення і докази захисту, проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до переконання про те, що протиправні дії ОСОБА_4 , які проявилися в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 слід кваліфікувати по ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, відсутні.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, відсутні.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, відношення потерпілого до вчиненого правопорушення, особу винного, який хворіє за його словами на захворювання цукровий діабет, за місцем проживання характеризується позитивно, відношення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, а також відсутність з боку обвинуваченого будь-яких дій, які фактично усувають негативні наслідки вчиненого злочину, відсутність обставин, що обтяжують його покарання, висновок органу пробації щодо соціально-психологічної характеристики обвинуваченого та можливість застосування окремих видів покарання у разі засудження, і вважає за необхідне призначити покарання для обвинуваченого в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу, не знаходячи підстав для застосування максимально можливого розміру даного виду покарання.
Щодо клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження та звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі сплину строків визначених ч. 1 ст. 49 КК України, то суд не знаходить законних підстав для задоволення даного клопотання зважаючи на стадію кримінального провадження, на якій було заявлено дане клопотання.
Суд приймає до уваги, що кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 125 КК України, відповідно до положень ст. 12 КК України віднесено до кримінальних проступків, санкція статті передбачає найсуворіше покарання у виді обмеження волі на строк до двох років.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минув строк три роки.
Зважаючи на те, що з моменту вчинення кримінального правопорушення 09 червня 2017 року по дату ухвалення вироку по справі 17 серпня 2020 року сплинуло 3 роки, є всі підстави для застосування ч. 5 ст. 74 КК України, відповідно до якої особа може бути звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 КК України, а тому є всі підстави для звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
Суд не знаходить підстав для задоволення клопотання потерпілої особи та її представника щодо неможливості застосування до обвинуваченого ст. 74 КК України, з огляду на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що перебіг строку давності по даному кримінальному провадженню зупинявся чи переривався з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України.
По справі заявлений цивільний позов за позовною заявою ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.
За цивільним позовом потерпіла просить стягнути із обвинуваченого на її користь моральну шкоду у розмірі 2000000,00 (два мільйони) гривень 00 копійок та 20000,00 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок витрат на правничу допомогу.
Щодо стягнення моральної шкоди на користь потерпілого, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно ст. 23 ЦК України під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо моральної шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи.
Суд, при визначенні розміру завданої моральної шкоди враховує, яку саме шкоду заподіяно здоров`ю потерпілого внаслідок дій з вини обвинуваченого ОСОБА_4 , враховуючи завдані ушкодження здоров`ю та час лікування, які підтверджено матеріалами кримінального провадження, що досліджувалися в судовому засіданні, та приходить до висновку, що в частині позовних вимог про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, її слід задовольнити частково від розміру позовних вимог потерпілої та стягнути на користь позивача моральну шкоду в сумі 10000,00 гривень.
Щодо стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 20000,00 гривень, зважаючи, що матеріали справи не містять жодних розрахунків понесених позивачем витрат на правову допомогу, як і доказів, що підтверджують понесені витрати, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення витрат на правову допомогу.
Суд вирішує долю речових доказів, відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд, -
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 2 ст. 125 КК України і призначити покарання у виді штрафу у розмірі 90 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 1530,00 (одна тисяча п`ятсот тридцять) гривень 00 копійок.
На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, звільнити ОСОБА_4 від призначеного судом покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
Речові докази по даному кримінальному провадженню: 1) три аркуші ЖЄО Великобагачанського ВП Миргородського ГУ НП в Полтавській області № 352 том 3, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили, залишити зберігатися в матеріалах кримінального провадження; 2) зошит із записами із КП "Перша міська клінічна лікарня Полтавської міської ради" на ОСОБА_6 , які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Великобагачанської ВП Миргородського ВП ГУ НП в Полтавській області, після набрання вироком законної сили, повернути потерпілій ОСОБА_6 та дозволити розпоряджатися на власний розсуд; 3) світлокопії із зошита із записами із КП "Перша міська клінічна лікарня Полтавської міської ради" на ОСОБА_6 на 14 аркушах, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили, залишити зберігатися в матеріалах кримінального провадження; 4) медична карта стаціонарного хворого № 4070 заведена у КП "Перша міська клінічна лікарня Полтавської міської ради" на ОСОБА_6 у прошитому стані без нумерації, яка передана на зберігання до камери зберігання речових доказів Великобагачанської ВП Миргородського ВП ГУ НП в Полтавській області, після набрання вироком законної сили, повернути до медичного закладу КП "Перша міська клінічна лікарня Полтавської міської ради".
Цивільний позов за позовною заявою ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 10000,00 (десять тисяч) гривень 00 копійок моральної шкоди.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційних скарг через Великобагачанський районний суд Полтавської області.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1