Справа № 487/3965/20
Провадження № 1-кс/487/5541/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2020 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваних ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_8 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 25.02.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000207, за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Слідчий Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_8 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 25.02.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000207, за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Клопотання мотивовано тим, що у провадженні Першого слідчого відділу слідчого управління територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 25.02.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000207, за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Двомісячній строк досудового слідства в цьому провадженні закінчується 15.11.2020, однак завершити досудове слідство до вказаного строку неможливо, оскільки необхідно: отримати та долучити до матеріалів провадження відповідь на доручення слідчого оперативному підрозділу Управління СБУ в Одеській області про проведення слідчих (розшукових) дій; розсекретити у визначений законодавством порядок матеріали отриманих за наслідками проведення негласних (слідчих) розшукових дій (матеріальних носіїв інформації) та ухвали слідчого судді; допитати в якості підозрюваного ОСОБА_6 та ОСОБА_7 після їх ознайомлення з результатами негласних слідчих (розшукових) дій; повідомити осіб, відносно яких проводились негласні слідчі (розшукові) дії; виконати інші слідчі дії, необхідність в яких виникне під час проведення досудового розслідування; виконати вимоги ст. ст. 290-291 КПК України. Проведення вищевказаних слідчих (розшукових) та процесуальні дій потребує додаткового часу, а їх значення для судового розгляду має вирішальний характер, у зв`язку з тим, що після їх виконання шляхом повного, всебічного та неупередженого аналізу всіх обставин кримінального провадження, буде прийнято остаточну кваліфікацію дій підозрюваних. З урахуванням обсягу вищевказаних процесуальних дій є необхідність у продовженні строків досудового розслідування до 4 (чотирьох) місяців.

В судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання, просив його задовольнити.

Захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та підозрювані ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання про продовження строку досудового розслідування, вказавши на необґрунтованість, безпідставність та невмотивованість поданого клопотання, не доведеність того, що зазначені слідчим дії не могли бути здійснені чи завершені раніше з об`єктивних причин. Також стороною захисту було вказано на необґрунтованість підозри та відсутність належних доказів, необхідність закриття кримінального провадження.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Слідчим суддею встановлено, що Першим слідчим відділом Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000207 від 25.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що оперуповноважений Управління боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми Головного управління Національної поліції України в Одеській області ОСОБА_6 та старший оперуповноважений в ОВС Управління боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми Головного управління Національної поліції України в Одеській області ОСОБА_7 , будучи відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», ч. 3 ст. 18 КК України, примітки 1 до ст. 364 КК України службовими особами правоохоронного органу, у порушення вимог статей 19, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 18, 23 Закону України «Про Національну поліцію», ст.ст. 3, 22 Закону України «Про запобігання корупції», діючи за попередньою змовою, у період з 19.05.2020 по 15.07.2020 вимагади та одержали від ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 грошові кошти загальною сумою 65 225 (шістдесят п`ять тисяч двісті двадцять п`ять) гривень за непритягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 181-1 КУпАП (заняття проституцією) за наступних обставин.

Відповідно до ст.ст. 19, 68 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України (далі - поліція) це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до ст.ст. 2, 18 Закону України «Про Національну поліцію» основними завданнями та обов`язками поліції, окрім іншого, є охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності, неухильне дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійне виконання своїх службових обов`язків відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків.

У своїй діяльності, відповідно до ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція, відповідно до покладених на неї завдань, окрім іншого, здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчинення правопорушень, виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходи щодо їх усунення, вживає заходи з метою виявлення кримінальних правопорушень, здійснює досудове розслідування кримінальних правопорушень у межах визначеної підслідності.

Служба в поліції, відповідно до ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію», є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

У відповідності до вимог п.п. 3 п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», на працівників Національної поліції поширюється дія вказаного закону.

Згідно п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3, ст. 22, ч. 1 ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами відповідальності за вчинення корупційних правопорушень є уповноважені на виконання функцій держави, зокрема поліцейські, які в установленому законом порядку притягаються до кримінальної відповідальності. Вказаним особам забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб. Зазначені особи зобов`язані вживати невідкладно заходи щодо запобігання одержанню неправомірної вигоди визначені у ст. 24 цього Закону.

В силу наявного досвіду роботи в органах поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 знали та розуміли, що вимогами статей 3, 22 і 65 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700-VII, поліцейським заборонено використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, вони зобов`язані вживати невідкладно заходи щодо запобігання одержанню неправомірної вигоди визначені у ст. 24 цього Закону.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23.12.1993, правоохоронними органами є органи прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Управління боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми входить до структури ГУ НП в Одеській області, яке є складовим підрозділом міністерства внутрішніх справ, правоохоронним органом, який здійснює правозастосовні та правоохоронні функції, а його працівники, які виконують вказані функції, працівниками правоохоронного органу.

У зв`язку із прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прийняли присягу працівника Національної поліції України вірно служити Українському народові, дотримуватись Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Під час службової діяльності оперуповноважені УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у своїй службовій діяльності керуються та повинні знати Конституцію України і закони України, Укази Президента України та розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти МВС України та Національної поліції України, основні засади державної політики у сфері діяльності поліції, правила ділового етикету та професійної етики.

Проте, незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно-правових актів, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , усупереч обов`язку їх неухильного дотримання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення стали на шлях злочинної діяльності та умисно вчинили корисливий корупційний злочин при наступних обставинах.

Так, навесні 2020 року, але не пізніше 04.05.2020, у ОСОБА_6 , який у зв`язку із проходженням служби спільно зі старшим оперуповноваженим в ОВС УБЗПТЛ в Одеській області ОСОБА_7 мав з останнім добрі відносини, виник спільний з ОСОБА_7 злочинний умисел, спрямований на особисте незаконне збагачення шляхом вимагання та одержання грошових коштів від інших осіб за непритягнення таких осіб до адміністративної відповідальності за заняття проституцією та не припинення їх протиправної діяльності.

З цією метою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 почали відшукувати у мережі Інтернет, зокрема у мессенджері Telegram, оголошення про надання інтимних послуг на території м. Одеси.

На виконання заздалегідь розробленого плану вони створили у мессенджері Telegram аккаунт під назвою «V». З цього аккаунту вони почали писати повідомлення авторам оголошень про надання платних інтимних послуг.

Так, 04.05.2020, о 16 год. 12 хв., ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надіслали повідомлення на аккаунт під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який належав ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем та неможливістю офіційно працевлаштуватись була вимушена надавати платні інтимні послуги за місцем свого мешкання.

Домовившись про дату та час зустрічі, 19.05.2020, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 о 19 год. 30 хв. прибули за місцем мешкання ОСОБА_9 , а саме до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , начебто з метою отримання платних інтимних послуг.

Прибувши до вказаної квартири, представившись співробітниками УБЗПТЛ в Одеській області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 почали погрожувати ОСОБА_9 притягненням до адміністративної відповідальності, розголошенням близьким особам та родичам про зайняття ОСОБА_9 проституцією та внесення інформації про ОСОБА_9 до державних баз даних.

Після цього ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вивели ОСОБА_9 з будинку, та, знаходячись на вулиці біля будинку за адресою: м. Одеса, м. Філатова, 24, почали вимагати від ОСОБА_9 за невчинення дій, що входять до їх посадових обов`язків, а саме за непритягнення останньої до адміністративної відповідальності, грошові кошти, на що ОСОБА_9 погодилась, та передала співробітникам поліції наявні в неї 400 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.05.2020 складало 10 628 (десять тисяч шістсот двадцять вісім) гривень.

Після отримання неправомірної вигоди ОСОБА_6 та ОСОБА_7 поїхали у невідомому напрямку.

Надалі, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за допомогою мессенджера Telegram, 22.05.2020 та 02.06.2020 зв`язались з ОСОБА_9 та запропонували ОСОБА_9 у подальшому продовжити свою протиправну діяльність у вигляді заняття проституцією під їх протекцією, яка полягала у наступному. ОСОБА_9 , за адресою свого мешкання, спільно ще з трьома своїми знайомими дівчинами повинна була б надавати платні інтимні послуги, та за таку діяльність повинна сплачувати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 неправомірну вигоду у розмірі 300 доларів США в місяць за кожну дівчину. За наслідком отримання такої неправомірної вигоди співробітники УБЗПТЛ в Одеській області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не вживали б заходів адміністративного характеру до ОСОБА_9 , та її знайомих, а також прикривали б їх незаконну діяльність у випадку виникнення проблем з іншими працівниками поліції.

Також, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 висунули вимогу, що подальшу передачу неправомірної вигоду у вигляді грошових коштів необхідно організовувати за допомогою безготівкових банківських переказів на платіжну картку сервісу інтернет-банкінгу Monobank щомісяця.

З цією метою, 17.06.2020 ОСОБА_9 передала ОСОБА_6 у мессенджері Telegram відомості про реквізити банківської картки, на яку вона буде перераховувати грошові кошти, а 22.06.2020 передала ОСОБА_7 саму банківську картку сервісу інтернет-банкінгу Monobank, а саме картку № НОМЕР_1 .

Надалі, 23.06.2020 ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_9 та повідомив, що їй необхідно поповнити рахунок банківської карти на суму 1200 (одна тисяча двісті доларів США), тобто 300 доларів США за безперешкодне заняття проституцією ОСОБА_9 , та 900 доларів США за безперешкодне заняття проституцією її знайомими, що надавали платні іннтимні послуги за адресою її мешкання.

25.06.2020, ОСОБА_9 , на виконання вимог ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 перевела на банківську картку сервісу інтернет-банкінгу Monobank, а саме картку № НОМЕР_1 грошові кошти загальною сумою 32 197 гривень, які вона вважала еквівалентом 1200 доларів США.

Крім того у телефонній розмові ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_9 , що у подальшому розрахунки вона повинна здійснювати до 15 числа кожного місяця.

Надалі, 15.07.2020, ОСОБА_9 , на виконання протиправних вимог ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перевела на банківську картку сервісу інтернет-банкінгу Monobank, а саме картку № НОМЕР_1 грошові кошти у сумі 24400 гривень, які вважала еквівалентом 900 доларів США, тобто із розрахунку 300 доларів США за 3 дівчини, що надавали інтимні послуги за адресою її мешкання.

15.07.2020 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 368 КК України.
Згідно ч. 3 ст. 368 КК України передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.
Отже, згідно ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України, є тяжким.
Ухвалами Заводського районного суду міста Миколаєва від 16.07.2020 року було застосовано до підозрюваних ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що полягає в забороні підозрюваним залишати житло у певний період доби з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, свідчать про обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , це, зокрема, дані: рапорту ст. о/у в ОВС 2 сектору 2 відділу ГВ БКОЗ УСБУ в Одеській області ОСОБА_10 від 18.02.2020 року; листа заступника начальника управління - начальника ГВ БКОЗ ОСОБА_11 від 03.03.2020 року №65/4/1524; протоколів допитів свідка ОСОБА_9 ; листа т.в.о. заступника начальника управління - начальника ГВ БКОЗ ОСОБА_12 від 01.07.2020 року №65/4/4141; розсекреченого протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії за кримінальним провадженням №0000207 від 28.05.2020 року.

Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 могли вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.
Згідно ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене: 1) протягом сімдесяти двох годин - у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або затримання особи в порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 КПК України; 2) протягом двадцяти діб - у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку у випадках, якщо підозрюваний не визнає вину або необхідності проведення додаткових слідчих (розшукових) дій, або вчинення кримінального проступку неповнолітнім; 3) протягом одного місяця - у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку, якщо особою заявлено клопотання про проведення експертизи у випадку, передбаченому частиною другою статті 298-4 КПК України; 4) протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
За змістом ч. 4 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати: 1) одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку у випадках, передбачених пунктами 1 і 2 частини третьої цієї статті; 2) шести місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні нетяжкого злочину; 3) дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Згідно ч. 3 ст. 294 КПК України, якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 4 частини третьої статті 219 КПК України, такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 КПК України: 1) до трьох місяців - керівником місцевої прокуратури, керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступником Генерального прокурора; 2) до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора; 3) до дванадцяти місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим із Генеральним прокурором чи його заступниками.
Відповідно до ч. 4 ст. 294 КПК України, строк досудового розслідування злочину може бути продовжений до трьох місяців, якщо його неможливо закінчити внаслідок складності провадження, до шести місяців - внаслідок особливої складності провадження, до дванадцяти місяців - внаслідок виняткової складності провадження.
Згідно ч. 1 ст. 2951 КПК України, випадках, передбачених статтею 294 КПК України, продовження строку досудового розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, постановленої за відповідним клопотанням прокурора або слідчого.
За змістом частин 4 та 5 ст. 2951 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про продовження строку досудового розслідування до повідомлення особі про підозру у разі його протиправності та необґрунтованості.

Крім підстав, передбачених частиною четвертою цієї статті, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про продовження строку досудового розслідування після повідомлення особі про підозру, якщо слідчий не доведе, що додатковий строк необхідний для отримання доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду, або для проведення чи завершення проведення експертизи, за умови що ці дії не могли бути здійснені чи завершені раніше з об`єктивних причин, а також якщо досліджені під час вирішення цього питання обставини свідчать про відсутність достатніх підстав вважати, що сталася подія кримінального правопорушення, яка дала підстави для повідомлення про підозру, та/або підозрюваний причетний до цієї події кримінального правопорушення.

В судовому засіданні прокурором доведено, що закінчити досудове розслідування протягом двох місяців неможливо, оскільки необхідно: отримати та долучити до матеріалів провадження відповідь на доручення слідчого оперативному підрозділу Управління СБУ в Одеській області про проведення слідчих (розшукових) дій; розсекретити у визначений законодавством порядок матеріали отриманих за наслідками проведення негласних (слідчих) розшукових дій (матеріальних носіїв інформації) та ухвали слідчого судді; допитати в якості підозрюваного ОСОБА_6 та ОСОБА_7 після їх ознайомлення з результатами негласних слідчих (розшукових) дій; повідомити осіб, відносно яких проводились негласні слідчі (розшукові) дії; виконати інші слідчі дії, необхідність в яких виникне під час проведення досудового розслідування; виконати вимоги ст. ст. 290-291 КПК України.

Проведення вищевказаних слідчих (розшукових) та процесуальні дій потребує додаткового часу, а їх значення для судового розгляду має вирішальний характер, у зв`язку з тим, що після їх виконання шляхом повного, всебічного та неупередженого аналізу всіх обставин кримінального провадження, буде прийнято остаточну кваліфікацію дій підозрюваних.

Згідно ч. 2 ст. ст. 2951 КПК України, слідчий, прокурор зобов`язані зазначити у відповідному клопотанні найкоротший строк, достатній для потреб досудового розслідування.
Слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні доведено, що найкоротший строк, достатній для потреб досудового розслідування для проведення та завершення процесуальних дій, складає чотири місяці з моменту повідомлення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про підозру. Згідно ч. 3 ст. 294 КПК України такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 КПК України,лише слідчим суддею.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що провести вищевказані слідчі дії у передбачений законом строк є неможливим з об`єктивних причин, враховуючи тривалість проведення необхідних процесуальних дій, ступень складності кримінального провадження, особливості розслідуваного злочину, а за такого клопотання підлягає задоволенню. При цьому суд враховує, що продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні сприятиме досягненню виконання завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України, та виконанню вимог ст. 9 КПК України.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 219, 294, 295, 295-1, 370, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Продовжити строк досудового розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесені 25.02.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000207, за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, до чотирьох місяців, а саме: до 15.11.2020 року.

Ухвала слідчого судді, прийнята за результатами розгляду клопотання про продовження строку досудового розслідування, оскарженню не підлягає.
Заперечення проти ухвали слідчого судді, що не підлягають оскарженню, можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Повний текст ухвали оголошено 18.09.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1