Провадження №11-сс/801/645/2020
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
про відмову у відкритті апеляційного провадження

10 вересня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Вінницької області ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04 вересня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_3 про зміну застосованого судом запобіжного заходу стосовно громадянина США ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) з домашнього арешту на тримання під вартою,

в с т а н о в и в :

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04 вересня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_3 про зміну застосованого судом запобіжного заходу стосовно громадянина США ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) з домашнього арешту на тримання під вартою, для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) та до його фактичної передачі.
На ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04 вересня 2020 року прокурор відділу прокуратури Вінницької області ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати дану ухвалу та постановити нову якою змінити застосований судом запобіжний захід стосовно громадянина США ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) з домашнього арешту на тримання під вартою (екстрадиційний арешт) для забезпечення видачі особи та його фактичної передачі компетентним органам США.
Дослідивши зміст апеляційної скарги приходжу до висновку, що у відкритті провадження за даною апеляційною скаргою слід відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст.24 КПК України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.
В ухвалі Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви № 32671/02 у справах «Скорик проти України», зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.
Така позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини, зокрема, цей Суд у своєму Рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» зазначив, що спосіб, у який ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).
Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання апеляційної скарги на рішення слідчого судді, постановленого за наслідками розгляду скарги, заяви чи клопотання учасника кримінального провадження має відбуватись з дотриманням певних умов.
Відповідно до положень ч.1 ст.1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.
Між тим, кримінальним процесуальним кодексом України встановлений вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскарженими в апеляційному порядку.
Параграфом 2 глави 26 КПК визначено порядок оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування. Частинами 1,2 ст.309 КПК передбачено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути предметом оскарження в апеляційному порядку на стадії досудового розслідування. Крім цього переліку, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді, постановлені у порядку ч.2 ст.117 КПК України (ухвала слідчого судді, суду про поновлення чи відмову в поновленні процесуального строку), ч.7 ст.583 КПК України (ухвала слідчого судді про застосування тимчасового арешту), ч.9 ст.584 КПК України (ухвала слідчого судді про застосування екстрадиційного арешту або відмову у його застосуванні), ч.6 ст.591 КПК України (ухвала слідчого судді про видачу особи (екстрадицію).
Постановлене судове рішення, яке оскаржує прокурор до даного переліку не відноситься, а тому окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Частиною 9 ст.584 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку особою, щодо якої застосовано екстрадиційний арешт, її захисником чи законним представником, прокурором, крім ухвал слідчого судді про затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію) та застосування екстрадиційного арешту, про затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію), відмови особи від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності та застосування екстрадиційного арешту, які оскарженню не підлягають.
Разом з тим, жодна з вищевикладених норм КПК України не наділяє прокурора правом на оскарження ухвали слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання про зміну застосованого судом запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою, для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) та до його фактичної передачі.
Крім того, у даному конкретному випадку прокурор в своїй апеляційній скарзі ставить питання про погіршення правового становища ОСОБА_4 (LANGA CRAIG AUSTIN), виключних обставин, які б свідчили про необхідність невідкладної перевірки судом апеляційної інстанції законності та обґрунтованості вищевказаної ухвали слідчого судді, не вбачається.
Відповідно до ч.4 ст.399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Отже, оскільки апеляційна скарга подана на ухвалу слідчого судді, яка не підлягає оскарженню, згідно з вимогами ч.4 ст.399 КПК України, у відкритті провадження за нею слід відмовити.
Керуючись ст.ст.309, 399 КПК України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Вінницької області ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04 вересня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_3 про зміну застосованого судом запобіжного заходу стосовно громадянина США ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) з домашнього арешту на тримання під вартою, для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) та до його фактичної передачі.
Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу разом з його апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1