Номер провадження:1-кс/521/3644/20
У Х В А Л А

07 серпня 2020 року м. Одеса
Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_3 , розглянувши скаргу представника потерпілої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 08.05.2014 року за № 0003960 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :
Адвокат ОСОБА_3 , яка є представником потерпілої ОСОБА_4 , звернулася до суду зі скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області ОСОБА_5 від 17.07.2020 року про закриття кримінального провадження № 0003960, посилаючись на її необґрунтованість. Представник потерпілої зазначила, що вважає постанову незаконною та винесеною передчасно, оскільки не були здійснені необхідні слідчі дії: допити осіб, одночасні допити, не зібрані необхідні докази винуватості особи, яка вчинила злочин, досудове розслідування здійснено поверхнево, одностороннє та не об`єктивно.

В судовому засіданні представниця потерпілої підтримала викладені у скарзі вимоги.

Прокурор та слідчий, належним чином повідомлені про час та місце розгляду скарги, до судового засідання не з`явились, про поважність причин неявки не повідомили, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши наявні матеріали, приходжу до наступних висновків.

08.05.2014 року Малиновським ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області зареєстровано кримінальне провадження № 0003960 за ознаками ч. 1 ст. 382 КК України.

17.07.2020 року слідчим Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0003960 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю в діянні особи складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Оскаржувана постанова ґрунтується на тому, що в ході досудового розслідування не здобуто доказів вчинення будь-якою особою діянь, які б утворювали умисне невиконаня вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню. Слідчий зробив висновок, що правовідносини, які досліджувалися у цьому кримінальному провадженні і які виникли між ОСОБА_4 та іншими особами, мають характер цивільно-правових і не містять ознак кримінально караних діянь.

Як вбачається зі змісту скарги, заявниця вважає, що в ході досудового розслідування не були здобуті всі докази, які мав би отримати слідчий.

Слідчий, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, виклав у постанові інформацію про здобуті ним докази і зробив висновок про те, що ці докази не встановлюють ті обставини, які підлягають доказування відповідно до ст. 91 КПК України.

Також в постанові слідчий послався на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 09.04.2015 року, яким касаційна скарга на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 07.05.2013 року у відмові задоволення адміністративного позову ОСОБА_4 про скасування рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №455 від 22.04.2008 «Про прийняття в експлуатацію жилих будинків літ. «В», літ. «У», що належать ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 », залишено без змін.

Тобто, на підставі наявних у кримінальному провадженні доказів, слідчий зробив висновок, про відсутність ознак складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Інших обставин, які б підтверджувалися належними і допустимими доказами, досудовим розслідуванням встановлено не було. Потерпілою та її представником також не було надано таких доказів.

Не дивлячись на заходи, виконані органом досудового розслідування, та в результаті проведених слідчих дій такі докази здобуті не були.

Відповідно до положень ст. 92 КПК України, тягар доказування обставин, визначених ч. 1 ст. 91 КПК України, у тому числі винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, покладається на слідчого та прокурора. Ці особи здійснюють збирання доказів на підставі і в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 93 КПК України. Разом з тим, інші учасники провадження також не позбавлені права вчиняти або ініціювати процесуальні дії, які здатні забезпечити подання слідчому, прокурору, суду належних і допустимих доказів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчим були виконані покладені на нього ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язки щодо доказування та вичерпані можливості для подальшого здобуття доказів.

Враховуючи закріплений у практиці ЄСПЛ принцип affirmanti incumbit probatio (той, хто заявляє про факт порушення, повинен довести такий факт порушення), суд ніяким чином не перекладає обов`язок доказування на потерпілу. Разом з тим суд зважає на те, що потерпіла та її представник, заявляючи про необхідність поновлення кримінального провадження, не вказують, які ж саме слідчі дії необхідно провести для здобуття доказів вини особи у вчиненні злочину.

Виходячи з положень ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Слідчий суддя вважає що органом досудового розслідування вичерпані засоби для здобуття доказів у кримінальному провадженні, а заявницею не надано відомостей про наявність доказів події злочину та не обґрунтована необхідність проведення конкретних слідчих (розшукових) дій.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 284 КПК України слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялось про підозру.

Оскаржувана постанова відповідає зазначеним вимогам, а також вимогам ст. 110 КПК України.

За таких обставин скарга адвоката ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 306, 307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А :
Скаргу представника потерпілої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 08.05.2014 року за № 0003960 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1