Провадження № 1-кс/756/2522/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2020 року, слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання начальника відділення СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003227 від 21.05.2020, -

В С Т А Н О В И В:

Начальник відділення СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_4 звернувся з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003227 від 21.05.2020.

В обґрунтування клопотання начальник відділенняпосилається на те, що в провадженні СВ Оболонського УП ГУНП в м. Києві знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003227 від 21.05.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 365-2 КК України.

Прокурор вказує на те, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, за попередньою змовою, незаконно заволоділи квартирними приміщеннями за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 та іншими обєктами нерухомості.

Маючи намір здійснювати таку діяльність протягом тривалого періоду часу до вчинення шахрайства були задіяні й інші особи.

Вказані особи та інші особи на даний час здійснюють незаконне переоформлення об`єктів нерухомості з метою отримання прибутку. Зокрема, вказані особи та інші особи з різних джерел за грошові кошти отримують інформацію про об`єкти нерухомості якими можна незаконно заволодіти, одним з таких джерел є комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва». Вказані об`єкти нерухомості здебільшого являються приміщеннями які залишились після смерті власника в якого не має родичів, або приміщеннями в яких проживають особи які ведуть анти суспільний спосіб життя, інваліди, психічно хворі, люди похилого віку, тобто особи які не можуть відстояти свої права. Після отримання вказаної інформації, відповідні особи звертаються до нотаріусів, які за свої послуги отримують грошові кошти, для підготовки запиту про надання інформації на підставі яких документів зареєстровано право власності на об`єкт нерухомості та хто являється власником, що надається до комунального підприємства Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації» (далі КМ БТІ), що за адресою: АДРЕСА_6 . В подальшому, підставні особи, які за свої послуги отримують грошові кошти, отримують відповідь на вказаний запит, в якому вказані документи на підставі яких зареєстровано право власності та власника. Після отримання вказаної інформації приймається рішення який необхідно підробити документ для подальшої незаконної реєстрації нерухомого майна, після чого виготовляється підроблений документ. В подальшому, на підставі підробленого документу здійснюється реєстрація об`єкту нерухомого майн через підставну особу, яка отримує за це грошові кошти. Реєстраціє здійснюється через приватних нотаріусів, або інших посадових осіб які наділені такими повноваженнями, за що останні отримують грошові кошти. З метою конспірації, підготовка запиту, реєстрація права власності, перереєстрація права власності виконується через різних осіб, також після першої реєстрації можлива подальша повторна перереєстрація. Після чого здійснюється продаж нерухомого майна за ціну значно меншою від ринкової.

Незаконне заволодіння вказаними об`єктами нерухомості та причетність вказаних осіб до скоєння злочину, обґрунтовується:

- показами свідка ОСОБА_8 , від 25.07.2020, який повідомив, що на початку 2019 року він познайомився з ОСОБА_9 та його знайомими від яких він дізнався, що вони займаються незаконним заволодінням об`єктів нерухомості, що знаходяться в м. Києві, з метою подальшого продажу та отримання прибутку. ОСОБА_10 пропонував свідку працювати разом з ним в ході чого він повинен був виконувати його вказівки за що б отримував грошові кошти. ОСОБА_10 , проживає за адресою: АДРЕСА_7 . За вищевказаною адресою ОСОБА_10 проживає спільно з ОСОБА_11 , яка виконує функцію підшукування об`єктів нерухомості. Остання працювала в підприємстві з обслуговування житлового фонду Оболонського району. У ОСОБА_12 одним зі спільників є ОСОБА_13 . В ході спілкування свідка з вищевказаними особами йому стало відомо, що вони заволоділи наступними приміщеннями: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 .

- інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та відповіддю з КМ БТІ відносно приміщення за адресою: АДРЕСА_4 (41.06 кв. м.). 01.01.1993, на підставі свідоцтва про право власності, приміщення було зареєстровано за ОСОБА_14 . 22.07.1996, на підставі договору дарування, дублікат якого видано 13.06.1996, приміщення було перереєстровано на ОСОБА_15 . 24.06.2019, до КМ БТІ надійшов запит від приватного нотаріуса ОСОБА_16 ( АДРЕСА_8 ) за вих. № 25/01-30. 25.06.2019, ОСОБА_17 (документ, що посвідчує особу СТ 075216, телефон НОМЕР_1 ) написала заяву № 24541 (КВ-2019) про надання інформації щодо реєстрації права власності на нерухоме майно, відповідь на яку отримала (не чітко вказана дата). 16.09.2019, до бюро надійшов запит від приватного нотаріуса ОСОБА_18 ( АДРЕСА_9 ) за вих. №-/12-94. 20.09.2019, ОСОБА_19 (документ, що посвідчує особу НОМЕР_2 , телефон НОМЕР_3 ) написав заяву № 36945 (КВ-2019) про надання інформації щодо реєстрації права власності на нерухоме майно, відповідь на яку отримав 26.09.2019. 03.10.2019, державний реєстратор ОСОБА_20 , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: б/н, виданий 09.07.2010, зареєструвала право власності на ОСОБА_21 .

- відповіддю з Київського державного нотаріального архіву, згідно якої приватним нотаріусом ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не було посвідчено договір купівлі-продажу квартири, що за адресою: АДРЕСА_4 , серія та номер: б/н (на підставі якого 03.10.2019 було внесено рішення про реєстрацію права власності на квартиру, за ОСОБА_21 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ). Тобто вказаний договір являється підробленим;

- показами свідка від 22.10.2020, ОСОБА_23 , у яких вона вказала, що квартиру АДРЕСА_10 зачинили працівники комунального підприємства.

Начальник відділу та прокурор подали до суду заяви про розгляд клопотання у їх відсутність, обставини зазначені у клопотанні підтримують і просять задовольнити клопотання з тих підстав, що в ньому викладені, у зв`язку із чим слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду клопотання у відсутність начальника відділу та прокурора.
Дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя встановив наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Як підставу для арешту майна начальником відділу зазначено те, що тільки запобігши реальній загрозі протиправного впливу (відчуження, знищення) на вказане нерухоме майно шляхом накладення арешту можливо досягти мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також настанню будь-яких негативних наслідків.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі"АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
Враховуючи, що клопотання містить достатні дані щодо необхідності накладення арешту, оскільки існують реальні підстави вважати, що нерухоме майно на яке начальник відділу просить накласти арешт є предметом злочинів, може бути відчужено на користь третіх осіб, вважаю, що клопотання начальника відділу підлягає задоволенню, однак оскільки начальником відділу не доведені обставини, які б свідчили про необхідність заборони користуванням вказаним об`єктом нерухомо майна, лише в частині відчуження та розпорядження.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.7, 170, 171, 172, 173, 234, 236, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання начальника відділення СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003227 від 21.05.2020 задовольнити частково.
Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, а саме на приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_21 , шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним нерухомим майном.
У решті вимог відмовити.
Організацію виконання ухвали про арешт майна покласти на Київську місцеву прокуратуру № 5.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1