Справа № 386/686/20
Провадження № 1-кп/386/119/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2020 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6

ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Голованівськ обвинувальний акт у кримінальному провадженні №1-кп/386/119/20, дані про яке внесені до ЄРДР №0000213 від 30.06.2020 року відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, росіянина, гр. України, освіта вища, стан здоровя задовільний, пенсіонера, одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні та пільг не має, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніш не судимого:

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 скоїв порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого при слідуючих обставинах:

29.06.2020 у світлу пору доби ОСОБА_4 керував технічно-справним автомобілем «Dacia Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на праві приватної власності, рухався по автомобільній дорозі Н-24 Благовіщенське - Миколаїв зі сторони м. Первомайськ, Миколаївської області в напрямку до м. Благовіщенське, Кіровоградської області. Рухаючись в зазначеному напрямку, водій ОСОБА_4 проявив власну необережність та недбалість до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, чим грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху України.

Відповідно до вимог п. 1.5 Правил дорожнього руху України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно до вимог п. 2.3. Правил дорожнього руху України , для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним., стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну.... і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, щоб мати можливість постійно контролювати напрямок свого руху.

Під час подальшого руху, близько о 15 год. 35 хв. на 42 км. + 370 м. автомобільної дороги Н-24, на території Голованівського району Кіровоградської області, ОСОБА_4 , керуючи вищевказаним автомобілем, при цьому маючи об`єктивну можливість завчасно виявити рух транспортних засобів, які рухалися за ним в попутному напрямку, в порушення вимоги п.п. 10.1, 14.2 (а) Правил дорожнього руху України, а саме п. 10.1 Правил дорожнього руху України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та п. 14.2 Правил дорожнього руху України, перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що: а) жоден з водіїв транспортних засобів, які рухаються за ним і яким може бути створено перешкоду, не розпочав обгону, без нагальної на те потреби, не пов`язаної із забезпеченням безпеки дорожнього руху, не переконався у безпечності маневру обгону та відсутності транспортних засобів у попутному напрямку, які вже розпочали здійснювати обгін, виїхав на зустрічну смугу руху, по якій вже рухався невстановлений слідством мотоцикл та в цей момент перебував на рівні із керованим ОСОБА_4 автомобілем.

Зазначеними однобічними діями ОСОБА_4 , створив передумови, що призвели до раптового здійснення ним маневру відвороту вправо автомобіля, та як наслідок, допустив виїзд керованого ним транспортного засобу за межі проїзної частини дороги з його подальшим перекиданням.

Таким чином, порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 (б) і (д), 10.1, 14.2 (а) Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, що сталась, в результаті якої, пасажир автомобіля ОСОБА_8 , яка знаходилась в салоні даного автомобілі та сиділа на задньому сидінні з правої сторони, отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 39 від 21.07.2020 року в своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння та в даному випадку призвели до смерті останньої.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілої ОСОБА_8 визнав повністю, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, надав показання та підтвердив фактичні обставини вчиненого ним кримінального правопорушення вказані у обвинувальному акті.

У скоєному щиро розкаюється, просить вибачення у потерпілих, просив не позбавляти його волі.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що ОСОБА_8 , яка загинула під час дорожньо-транспртної пригоди, являлась його дружиною. Про смерть дружини він дізнався в той же день від своєї дочки ОСОБА_7 . Рахує, що ОСОБА_4 винен в смерті його дружини.

Вважав, що покарання обвинуваченому повинно бути реальним в межах санкції передбаченої ч.2 ст.286 КК України. Цивільний позов у справі не заявляв.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 суду пояснила, що ОСОБА_8 являлась її матір`ю, про те, що її матір загинула в результаті дорожньо-транспортної пригоди (ДТП) дізналась від свого чоловіка, якому на його мобільний телефон подзвонила якась особа з мобільного телефону її матері. Вона була на місці ДТП. Відрізок автодороги де відбулась ДТП там була дуже хороша. До обвинуваченого цивільний позов не заявляла. Вважала за необхідне призначити обвинуваченому міру покаранні у виді позбавлення волі строком на 8 років.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину в інкримінованому йому досудовим слідством кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, прокурор фактичні обставини провадження не оспорював, учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви щодо добровільності їх позицій відсутні , положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в разі не дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку їм роз`яснені, вислухавши думку учасників судового провадження, які пропонували здійснювати розгляд кримінального провадження в порядку , передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

По місцю попередньої роботи обвинувачений ОСОБА_4 характеризується позитивно а/п. 79, стан його здоров`я задовільний а/п. 83-84,115, одружений а/п.82, пенсіонер а/п.87, раніш не судимий а/п.80-81.

У відповідності до наданої суду досудової доповіді Голосіївським районним відділом філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області слідує, що ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як низький а/п.66-68.

Суд, заслухавши обвинуваченого, його захисника, прокурора, потерпілих вивчивши матеріали справи, дійшов до висновку, що вина ОСОБА_4 доведена повністю у вчинені порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, та кваліфікує його дії по ч.2 ст. 286 КК України. Пом`якшуючими покарання обставин відповідно до ст. 66 КК України для обвинуваченого суд, рахує щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності зі ст. 67 КК України, суд не встановив.

Відповідно до ст. 12 КК України, вчинений ОСОБА_4 злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, віднесено законом до категорії тяжких злочинів. Санкцією ч. 2 ст. 286 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, його вид і розмір, суд враховує відповідно до ст.ст. 65-67 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставину, що пом`якшуює його покарання, та відсутність обставин, що обтяжують його покарання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст. 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У відповідності до ст. 8 ч. 1 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що "досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує дані про особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує його покарання, та відсутність обставин, що обтяжує їх покарання, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи позицію прокурора , який орієнтував суд призначити покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяці, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки, думку потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підтримали позицію прокурора щодо запропонованої тим міри покарання обвинуваченому, та думку обвинуваченого і його захисника, які просили суд призначити покарання не повязане з реальним позбавлення волі, та застосувати вимоги ст.ст. 75,76 КК України, до призначеного покарання.

За глибоким переконанням суду, враховуючи національні та Європейські закони, зважаючи на те, що обвинувачений хоча вперше вчинив злочин, злочин не є умисним, вчинений з необережності, дані про його особу та його ставлення до скоєного, з врахуванням постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» та постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд дійшов висновку та вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі, оскільки в результаті порушення правил дорожнього руху загинула людина, наслідки є не зворотними, а тому виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в місцях позбавлення волі.
Підстав для застосування вимог ст. 69 КК України та положень ст.ст. 75, 76 КК України обвинуваченому суд не вбачає.
Суд також рахує за необхідне призначити ОСОБА_4 додаткове покарання, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим призвело до смерті людини.
Обраний обвинуваченому такий вид покарання, за переконанням суду, відповідає тяжкості вчиненого злочину, обставинам кримінального провадження, особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.
Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України, відсутній, цивільний позов не заявлено.
Відповідно до ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України, процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експерта на загальну суму 8172 грн. 00 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Питання про долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 та ч. 4 ст. 174 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.100, 124, 174, 368, 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити ОСОБА_4 покарання по ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 (один) рік.
Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання, після вступу вироку в законну силу.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 на користь держави процесуальні витрати по кримінальному провадженню за проведення судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи № 2879/20-27 від 14.07.2020, судової інженерно-транспортної (транспортно-трасологічної) експертизи № 2878/20-27 від 15.07.2020, судової інженерно-транспортної експертизи № 3008/20-27 від 16.07.2020, судової інженерно-транспортної експертизи № 3009/20-27 від 17.07.2020, судової інженерно-транспортної експертизи № 3163/20-27 від 29.07.2020, та судової інженерно-транспортної експертизи № 3202/3103/20-27, на загальну суму 8172 (вісім тисяч сто сімдесят дві) грн.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.07.2020 року на автомобіль марки «Dacia Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні:

Автомобіль марки Dacia Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_4 , який знаходиться на зберіганні - території майданчику для тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Кіровоградській області, за адресою м. Кропивницький вулиця Юрія Бутусова,22-б, - повернути власнику ОСОБА_4 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду через Голованівський районний суд на протязі 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутній в залі судового засідання, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1