Справа № 459/958/20
Провадження № 1-кп/444/177/2020
УХВАЛА
судового засідання
м. Жовква Львівської області 10 грудня 2020 року

Жовківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретар судового засідання ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

потерпілої ОСОБА_10

під час проведення судового засідання в залі суду в м. Жовкві Львівської області у кримінальному провадженні, внесеному до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000137,

щодо обвинуваченого ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, проживаючого та зареєстрованого АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта середня, не працює, не одружений, не адвокат, не депутат, раніше не судимий,

у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, яке обгрунтовує тим, що ОСОБА_6 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого з хуліганських мотивів, що підтверджується зібраними доказами, які на даний час в ході розгляду справи судом не досліджено жодним чином, ОСОБА_6 може покинути місце свого проживання, так як переховувався від органів слідстіва впродовж тривалого періоду часу 19-ти років, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10-ти до 15 років або довічне позбавлення волі, може впливати на свідків, потерпілих. Зазначає, що обгрунтованість обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які на даний час не досліджені.

ОСОБА_6 та його захисники у судовому засіданні заперечили проти клопотання прокурора, вважають таке безпідставним та необгрунтованим, зазначають, що прокурором не подано жодних доказів на підтвердження своїх тверджень, а тому і відсутні ризики передбачені ст. 177 КПК України. Просять відмовити в задоволені даного клопотання.

Потерпіла просила клопотання прокурора задовольнити.

Заслухавши сторони кримінального провадження, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. Сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який. Оцінюючи особу обвинуваченого, з огляду наявності обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, суд вважає, що ризики, передбачені п. п. 1, 3 ст. 177 КПК України, які слугували підставою для обрання та неодноразового продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою є актуальними та не відпали, зокрема:
- ОСОБА_6 може переховуватися від суду. Даний ризик підтверджується тим, що тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі ( ОСОБА_6 загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі) може стимулювати обвинуваченого ОСОБА_6 до втечі. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_6 19 років переховувався від органів досудового розслідування та перебував у розшуку.

Відповідно по п. 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», Європейський суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілих, свідка та експертів, шляхом їх переконання та залякування і схилити їх до зміни даних ними показань, що підтверджується насильницьким характером злочину, в якому ОСОБА_6 обвинувачується.

Зокрема, про неможливість запобігти такому ризику свідчить і той факт, що обвинувачений зареєстрований у одному населеному пункті із потерпілою та свідками у кримінальному провадженні, що суттєво спрощує йому можливість чинити тиск на останніх, оскільки, з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК України) такі ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу вироку відносно нього.

Як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів (п. 35 рішення ЄСПЛ №12369/86 від 26.06.1991 року «Летельє проти Франції»).

Стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу із визначенням строку.

Тяжкість злочину, в якому обвинувачує ОСОБА_6 хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не є єдиною підставою для законності тримання особи під вартою.

Таким чином, враховуючи наведене вище, за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистостей обвинуваченого (характеру, моральних якостей), сімейних зв`язків, працевлаштування, поведінки під час розслідування злочину, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, може впливати будь-яким чином на свідків, потерпілих чим перешкоджати встановленню істини у справі чи продовжити вчиняти нові кримінальні правопорушення. У зв`язку з наведеним, а також тим, що підстав для обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу не має, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до двох місяців.

Керуючись ст.ст. 177, 325, 327, 331, 350 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, дата закінчення дії запобіжного заходу - 08.02.2021 року.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику та направити начальнику СІЗО УДПСУ в Львівській області.

На ухвалу суду протягом 7-ми діб з дня її оголошення може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Головуючий: ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3