ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2020 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_8 , на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 13 серпня 2020 року в кримінальному провадженні № 0001602 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, працюючого оператором автоматичних та напівавтоматичних ліній верстатів та установок в МПП «Максим+», вдівця, має на утриманні неповнолітнього сина, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01.11.2018 року за ч.1 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн., штраф сплачено,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,-

ВСТАНОВИЛА :
Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 13 серпня 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України і за його вчинення призначено йому покарання у вигляді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

На вказаний вирок суду І інстанції подана апеляційна скарга прокурором Чернівецької місцевої ОСОБА_8 , в якій вона просить вирок районного суду відносно ОСОБА_6 за ст.126-1 КК України в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити йому покарання у виді арешту терміном на 5-ть місяців.

Провадження №11кп/822/440 /20 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_9
Категорія ст126-1 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1 .

Посилається на те, що не заперечуючи кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини у скоєному вважає, що вирок районного суду підлягає скасуванню із - за м`якості призначеного обвинуваченому покарання, яке не відповідає тяжкості скоєного злочину та особі засудженого.

Так, на думку апелянта суд першої інстанції, приймаючи рішення про призначення обвинуваченому покарання у вигляді громадських робіт не врахував того, що ОСОБА_6 є раніше неодноразово судимою особою за вчинення умисних корисливих злочинів, свою вину у скоєному не визнав, з потерпілою не примирився, тобто належних висновків для себе не зробив.

Вважає, що при таких обставинах призначена ОСОБА_6 міра покарання являється надто м`якою та не є достатньою для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу повністю та просила її задовольнити, вислухавши обвинуваченого та його захисника, які просили вирок районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, розглянувши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як було встановлено вироком суду першої інстанції та апеляційним судом при розгляді кримінального провадження в апеляційній інстанції, що ОСОБА_6 21.07.2019 року приблизно о 18 год. 00 хв. перебував за місцем проживання в квартирі АДРЕСА_2 та вчинив відносно своєї матері ОСОБА_10 психологічне насильство, яке полягало у словесних образах, приниженні її гідності, у формі нецензурного висловлювання, залякування та погрозах фізичної розправи над нею.
З 2017 року ОСОБА_6 здійснює протиправні дії по відношенню до своєї матері ОСОБА_10 . Факт системного протиправного насильницького правопорушення зі сторони ОСОБА_6 підтверджується постановами Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05.07.2017 року, від 18.04.2018 року, від 06.12.2018 року, від 28.03.2019 року, від 14.08.2019 року та від 21.05.2019 року, згідно з якими ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 та ч.2 ст.173-2 КУпАП.
Зазначене підтверджує неодноразові умисні протиправні дії з боку ОСОБА_6 по відношенню до своєї матері ОСОБА_10 , що призвели до фізичних та психологічних страждань потерпілої, погіршення якості її життя, яке полягало у формі втоми, фізичного дискомфорту, негативних переживань, втрати повноцінного сну та відпочинку, в тому числі втрати позитивних емоцій.
Таким чином, ОСОБА_6 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Районний суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу та дослідивши інші докази по справі, надав їм належну оцінку та навівши відповідні доводи, дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, оскільки останній своїми умисними діями вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства відносно матерів ОСОБА_10 , що призвело до психологічних страждань, розладів здоров`я, погіршення якості життя останньої.
Дані обставини справи ні прокурором, ні обвинуваченим, ні іншими учасниками судового провадження не оспорюються.
Оскільки подія злочину, доведеність винуватості та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі не оспорюються, то колегія суддів, керуючись ст.404 КПК України , не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорено в апеляційній скарзі.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що наявні підстави для скасування вироку.

Так, відповідно ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною цієї статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Викладені в апеляційній скарзі доводи прокурора про те, що суд, приймаючи рішення про призначення ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт не дотримався всіх вимог закону, не врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого є обґрунтованими.

Так, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції хоч і вказано, однак не враховано у вироку того, що обвинувачений будучи раніше судимим за умисні корисливі злочини, на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин проти життя та здоров`я особи.

Також апеляційним судом встановлено, що обвинувачений по місцю проживання характеризується посередньо, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства по відношенню до потерпілої, перебуває на обліку у лікаря нарколога, зловживає алкогольними напоями, що свідчить про ступінь суспільної небезпеки обвинуваченого та його схильність до вчинення нових кримінальних правопорушень.
Колегія суддів звертає увагу і на те, що обвинувачений після скоєного будь яких активних дій по примиренню з потерпілою не вчинив.

Навіть в апеляційній інстанції при розгляді справи обвинувачений не висловив жалю з приводу скоєного та не бажає виправити ситуацію, яка склалася.

Крім того, колегія суддів враховує і обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого, а саме те, що останній вчинив злочин щодо особи похилого віку.

Таким чином, доводи прокурора в апеляційній скарзі з приводу не врахування судом першої інстанції при призначенні покарання всіх обставин справи ОСОБА_6 , знайшли своє підтвердження в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.
Враховуючи вищенаведене, перевіривши дані про особу обвинуваченого, врахувавши обставини справи, колегія суддів вважає призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в межах санкції ст.126-1 КК України у вигляді арешту, оскільки таке покарання, буде достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Статтею 409 ч.2 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в апеляційній інстанції є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За таких обставин, судова колегія вважає, що вирок суду у частині призначеного покарання ОСОБА_6 підлягає скасуванню на підставі ст.ст. 409, 414 КПК України у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та відповідно з постановленням свого вироку в цій частині, а апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 407,409,414, 418, 420 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 13.08.2020 р. щодо ОСОБА_6 за ст.126-1 КК України в частині призначення йому покарання скасувати.

ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання за даною статтею у виді 5-ти (п`яти) місяців арешту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня фактичного його затримання.

В іншій частині вирок районного суду щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Вирок апеляційного суду може бути оскаржено в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_2