ВИРОК
Іменем України
07.08.2020 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
законного представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження № 0000097 від 17.01.2020 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Іващуки Радивилівського району Рівненської області, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, раніше не судженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

в с т а н о в и в :

17 січня 2020 року, о 09:10 год., ОСОБА_4 керуючи автомобілем марки «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись у крайній лівій смузі руху вулиці Городоцької у місті Львові та наближаючись ним до нерегульованого пішохідного переходу, що по вулиці Городоцькій, навпроти будинку № 162, порушив вимоги чинних розділів ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями, а саме: п. п. 1.5; 1.10 ( в частині значень термінів «небезпека для руху» та «пішохідний перехід»); 2.3 (підпункту «д»); 12.3 та 18.4, які виразились в тому, що він, керуючи технічно-справним транспортним засобом, проявив неуважність до дорожньої обстановки, відповідно не відреагував на її зміну, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу перед яким у сусідній правій смузі руху зупинився транспортний засіб, своєчасно не зменшив швидкість з подальшою зупинкою до меж нерегульованого пішохідного переходу, щоби переконатися, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена небезпека, натомість продовжував рух, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди наїзду керованим ним автомобілем на малолітнього пішохода ОСОБА_7 , який в цей час перетинав дорогу-вулицю Городоцьку у м.Львові, справа на ліво, відносно напрямку руху автомобіля, в межах нерегульованого пішохідного переходу.

У результаті порушення водієм ОСОБА_4 Правил дорожнього руху, потерпілий ОСОБА_7 , згідно висновку експерта № 24 судово-медичної експертизи від 07.02.2020, отримав відкритий перелом обох кісток лівої гомілки в середній третині із зміщенням, який відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся, пояснення дав аналогічні до фабули обвинувачення. Свої дії пояснив необдуманістю щодо настання негативних наслідків. Просить суворо не карати.

Законний представник потерпілого у судовому засіданні зазначила, щоОСОБА_4 здійснив їм відшкодування завданого матеріального збитку у добровільному порядку та вони між собою примирились. Просить обвинуваченого суворо не карати.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

Згідно ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Згідно п.4 ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України в судовому засіданні не досліджувалися інші зібрані по справі докази, оскільки за згодою учасників процесу, дослідження останніх визнано недоцільним, так як фактичні обставини справи ніким не оспорюються і у суду відсутні сумніви щодо добровільної позиції учасників судового провадження, яким роз`яснено, що у такому випадку вони позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України доведена повністю, його дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення (злочину), дані про особу обвинуваченого: раніше не суджений, має постійне місце проживання, на обліках в психоневрологічному та в наркологічному диспансерах не перебуває та здійснював відшкодування завданого матеріального збитку у добровільному порядку; під час досудового та судового слідства активно сприяв розкриттю злочину; думку прокурора та законного представника потерпілого; обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає повне визнання своєї провини і щире каяття, сприяння слідству та суду у розкритті злочину та встановлення істини по справі та у відповідності до ст.67 КК України, обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції статті за якою кваліфіковано злочин у вигляді позбавлення волі. Однак суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без відбування покарання та рахує за доцільне застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України, з покладенням на його обов`язків на підставі ст.76 КК України, оскільки таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень..

Так, відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті», з послідуючими змінами, у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст.287 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Враховуючи обставини скоєння правопорушення, зокрема, скоєння даного правопорушення у тверезому стані, та з необережносоті, особу обвинуваченого, його щире розкаяння, позитивної характеристика та те, що потерпілій здійснював відшкодування завданого матеріального збитку у добровільному порядку, суд вважає за можливе не застосовувати додаткове покарання у вигляді позбавлення прав керування транспортними засобами.
Витрати пов`язані із залученням експертів у зв`язку з проведенням експертиз на загальну суму 7540,22 грн. стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави
Скасувати дію ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова про арешт мана від 22.01.2020 року у справі №461/568/20, а саме в частині позбавлення права відчуження автомобіля «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Питання речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 370, 373, 374,376 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3(три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Витрати пов`язані із залученням експертів у зв`язку з проведенням експертиз на загальну суму 7540,22 грн. стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави.
Скасувати дію ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова про арешт мана від 22.01.2020 року у справі №461/568/20, а саме в частині позбавлення права відчуження автомобіля «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Речовий доказ по справі, а саме: автомобіль «Renault Kangoo» реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченому, який перебуває під вартою, з моменту отримання його копії.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику та направити потерпілому.
Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя ОСОБА_1