Справа № 308/6794/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 липня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчої слідчої групи у кримінальному провадженні № 00 00037 слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором ОСОБА_7 , про арешт майна,

встановив:

З клопотання вбачається, що в провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.02.2020 за № 0000037 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.229 КК України.

Підставою для початку досудового розслідування та внесення відповідних відомостей до ЄРДР стала заява представника Дзе Проктер енд Гембл Компані ОСОБА_8 . В ході досудового розслідування встановлено, що на території Закарпатської області здійснюється фасування та розповсюдження, в тому числі через мережу Інтернет, широкого асортименту побутової хімії з ознаками фальсифікації з використанням зареєстрованих торговельних марок « ІНФОРМАЦІЯ_1 », « ІНФОРМАЦІЯ_2 », « ІНФОРМАЦІЯ_3 », « ІНФОРМАЦІЯ_4 », Vizir, Head & Shoulders, права на які належать Procter & Gamble . В ході подальшого досудового розслідування слідчими слідчої групи та працівниками ВПК в Закарпатській області ДКП Національної поліції України, в ході проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій встановлено, що до вчинення вищеописаних кримінальних правопорушень причетна група осіб в склад якої входить: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_11 та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_12 .

24 липня 2020 року органом досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатській області ОСОБА_1 від 15.07.2020 у справі № 308/6794/19 проведено обшук транспортного засобу марки «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого згідно з відомостей з інформаційного ресурсу ДП «Національні інформаційні системи» є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_13 . В ході проведення обшуку автомобіль марки «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 вилучено та поміщено на штраф майданчик Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області, так як вказаний автомобіль використовувався злочинцями під час вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, а тому 25.07.2020 року відповідно до ст. 98 КПК України визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню.

Слідча в клопотанні зазначає, що вищевказаний транспортний засіб підпадає під ознаки перераховані в ч. 1 ст. 98 КПК України, а тому є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні й у органу досудового розслідування є необхідність в накладенні арешту на вилучене під час обшуку майно з метою збереження такого як речового доказу.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засідання клопотання підтримав та просив таке задовольнити.

Представник власника майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечував щодо накладення арешту на транспортний засіб марки «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки такий не містить ознак речового доказу. Транспортний засіб набутий законним шляхом й належить ОСОБА_4 правомірно.

Власник майна ОСОБА_4 підтримав позицію свого адвоката ОСОБА_5 .

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, заслухавши учасників розглядуваного клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України: арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

У відповідності до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення

У відповідності до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з витягу з ЄРДР ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000037 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст.229 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР від 14.02.2020.

На підставі ухвали від 15.07.2020, постановленої слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду у справі №308/6794/20, працівниками поліції проведено обшук транспортного засобу марки «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно з постановою слідчого від 25.07.2020 вказаний транспортний засіб визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

З системного аналізу вказаних норм кримінального процесуального закону можна дійти висновку, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину, є знаряддям вчинення злочину, зберегло на собі його сліди, є об`єктом кримінальних-протиправних дій чи набуто протиправним шляхом.

Однак у частині накладення арешту на транспортний засіб марки «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 слідчим не доведено, що вказане відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Згідно з відомостей з інформаційного ресурсу ДП «Національні інформаційні системи» власником транспортного засобу марки «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_13 .

Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Практика Європейського суду з прав людини та положення ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів на втручання в право власності.

Тож слідчий суддя зазначає, що арешт вилученого транспортного засобу може призвести до обмеження права власності особи, в якої він був вилучений, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Враховуючи вищевикладене клопотання до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні клопотання або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні клопотання слідчої слідчої групи у кримінальному провадженні № 0000037 слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 про накладення арешту на вилучений 24.07.2020 в ході проведення обшуку транспортний засіб марки «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого згідно відомостей з інформаційного ресурсу ДП «Національні інформаційні системи» є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , відмовити.

Ухвала про відмову у накладенні арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1