Провадження № 1-кп/344/29/20
У Х В А Л А

29 вересня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд в складі головуючої-судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , секретаря судового засідання ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачених: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 , який обвинувачується у вчиненні злочинів передбачених ст.305 ч.3, ст.307 ч.3, ст.311 ч.3, ст.313 ч.3, ст.317 ч.2 КК України, ОСОБА_11 , який обвинувачується у вчиненні злочинів передбачених ст.305 ч.3, ст.307 ч.3, ст.311 ч.3, ст.313 ч.3 КК України, ОСОБА_12 , який обвинувачується у вчиненні злочинів передбачених ст.305 ч.1, ст.305 ч.3, ст.309 ч.1, ст.311 ч.3 КК України, ОСОБА_13 , який обвинувачується у вчиненні злочинів передбачених ст.305 ч.3, ст.311 ч.3 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Прокурор в судовому засідання подав письмові клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 днів з визначенням розміру застави мотивуючи його тим, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, експертів та інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, та про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави щодо обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , оскільки ухвала суду в частині носіння електронного засобу контролю обвинуваченими не виконувалась, обвинувачені усвідомлюють можливість застосування до них суворого покарання у виді позбавлення волі, а тому можуть переховуватися від суду, незаконного впливати на свідків, експертів та інших обвинувачених в цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вказаним ризикам.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_8 заперечила щодо клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає його необґрунтованим, формальним, прокурором не наведено нових ризиків, до клопотання не надано жодного доказу, який би підтверджував наявність вказаних ризиків, саме клопотання по формі та змісту не відповідає вимогам КПК України, тому просить відмовити в задоволенні поданого клопотання та змінити запобіжний захід на інший більш м`який.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_9 просить відмовити в клопотанні прокурора, вважає наведені ризики необґрунтованими, не підтвердженими жодними доказами, просить врахувати практику ЄСПЛ та змінити обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_10 просить клопотання прокурора не розглядати оскільки таке клопотання не було йому вручено раніше ніж за десять днів до його розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_11 вважає, що прокурорм порушено строк вручення такого клопотання, а тому просить не розглядати його.

Обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , підтримують думку захисників.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали кримінального провадження, наявні в розпорядженні суду з цього приводу, колегія суддів звертає увагу, що на даний час судове провадження ще не розглянуто.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За змістом закону, тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст.177 КПК. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоб запобігти їхньому настанню.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в судовому засіданні, суд враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення ЄСПЛ від 09 жовтня 2014 року у справі «Чанєв проти України», згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, не допускається тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого без судового рішення, що виключає можливість, в тому числі, і «автоматичного» продовження застосування такого запобіжного заходу.

Зокрема, при продовженні строку тримання під вартою суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин справи.

Згідно ч.3 ст.199 КПК України, обставиною, яка є підставою для продовження строку тримання під вартою є те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Оцінивши в сукупності обставини, визначені ст.178 КПК України, необхідні для врахування при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, суд вважає, що інший, більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою, не здатний забезпечити процесуальну поведінку обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , та уникнення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме щодо можливості переховування обвинувачених від суду, незаконно впливати на свідків в цьому ж кримінальному провадженні, котрі ще не допитані в судовому засіданні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, оцінюючи в сукупності всі обставини провадження, суд вважає, що застосування запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у виді тримання під вартою слід продовжити. Також, на переконання суду, виключно застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою здатен забезпечити запобігання ризику переховування обвинувачених від суду.

Разом з тим, нормами частини 3 ст.183 КПК України передбачено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ст.182 ч.4 КПК України, розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.3 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи дані, що характеризують обвинувачених, стан здоров`я, тяжкість вчинених злочинів та те, що утримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, колегія суддів вважає за необхідне визначити обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 заставу відповідно до п.3 ч.5 ст.182 КПК України в межах 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі зможе гарантувати виконання обвинуваченими покладених на них обов`язків.

Застава може бути внесена як обвинуваченими, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Обвинувачений або заставодавець має право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_10 наступні обовязки:

- прибувати до суду із встановленою періодичністю;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

- утримуватись від спілкування зі свідками по даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до Управління ДМС в Івано-Франківській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченим, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок суду коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у звязку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

При цьому, судом досліджено питання щодо зменшення ризиків, які існували на момент обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак доказів, які б спростовували наявні ризики та вказані обставини, суду не надано та не зазначено про їх існування.

Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 р. у справі «Воляник проти України»). Крім цього, судом взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 р. у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Обставини, що слугували підставою застосування обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не змінилися, інших обставин, котрі давали б підстави до зміни чи скасування запобіжного заходу, судом не встановлено.

Беручи до уваги те, що судове провадження ще не розглянуто, ризики викладені у попередніх ухвалах суду про обрання та продовження запобіжного заходу, передбачені ст.177 КПК України не зменшились, колегія суддів вважає за необхідне продовжити по відношенню до обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_10 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки інший запобіжний захід, зокрема більш м`який запобіжний захід, в тому числі домашній арешт, особисте зобов`язання чи особиста порука, не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у ст.177 КПК України.

Крім того суд зауважує, що запобіжний захід обвинуваченим тримання під вартою застосовано з визначенням розміру застави, яка може бути внесена як обвинуваченими так і іншою особою в будь-який момент під час розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.176-178, ст.ст.182-183, 194, ст.331, ст.ст.369-372 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави задоволити частково.

Продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_10 до 27 листопада 2020 року включно, визначивши розмір застави обвинуваченому ОСОБА_10 в межах 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168 160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) гривень.

Продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_11 до 27 листопада 2020 року включно, визначивши розмір застави обвинуваченому ОСОБА_11 в межах 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168 160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) гривень.

Копію ухвали для виконання направити керівнику Івано-Франківської установи виконання покарань №12 та вручити обвинуваченим і прокурору негайно після її оголошення, інші учасники судового провадження мають право отримати її копію в суді.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Головуюча-суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3