УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року м. Володимир-Волинський

Слідчий суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши клопотання слідчого СВ Володимир-Волинського відділу поліції ГУ НП у Волинській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Володимир-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000204, відомості про яке, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 березня 2019 року:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк Волинської області, громадянина України, з вищою освітою, працюючого приватним підприємцем, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3ст.185, ч.ч.1, 3 ст.357 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Володимир-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_8 звернувся в суд із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтував тим, що 22.03.2019 року близько 10 години у м. Володимир-Волинський Волинської області, ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_9 , перебуваючи в сквері по вулиці Князя Василька, реалізовуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення з автомобіля чужого майна, шляхом використання заздалегідь заготовленого спеціального технічного засобу, який зчитує сигнал охоронної сигналізації автомобіля при його постановці під охорону, відімкнув (відключивши сигналізацію та відчинивши центральний замок) дверцята автомобіля марки «Volkswagen Touran», р.н.з. НОМЕР_1 , котрий був припаркований на краю проїзної частини вулиці поблизу будинку №14, після чого проник у салон автомобіля, звідки повторно таємно викрав портативний акумулятор марки «Xiaomi 5000 MA» вартістю 183, 33 грн. та мультиінструмент марки «NEO Tols» вартістю 453, 30 грн., внутрішнім паспортом громадянина України, серії НОМЕР_2 , та паспортом для виїзду за кордон, серії НОМЕР_3 , на ім`я ОСОБА_10 , котрі знаходились в салоні автомобіля та належать ОСОБА_10 , чим завдав потерпілому майнову шкоду на загальну суму 636, 63 гривень.

22 березня 2019 року відомості про дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000204.
03 вересня 2020 року слідчим, за погодженням з прокурором, складено та в той же день вручено ОСОБА_5 , письмове повідомлення про підозру у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 185, ч. ч. 1, 3 ст. 357 КК України.

Необхідність обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту слідчий мотивував наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.ч. 1, 3 ст.357 КК України, яка підтверджується зібраними у кримінальному проваджені доказами, а саме: протоколами допитів потерпілого ОСОБА_10 , протоколами оглядів місць подій, протоколами допитів свідків, протоколами проведення слідчих експериментів, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, а також встановленням ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені у п. п. 1, 3, 5, ст. 177 КПК України, а саме:

- враховуючи тяжкість злочину, по якому йому повідомлено про підозру, зібраних у провадженні доказів та можливе покарання у виді позбавлення волі, у разі доведення його провини, ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

- з тих же підстав може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні;

- може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів.

Необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обумовлено тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, якими є особисте зобов`язання, особиста порука, застава, не зможе запобігти встановленим та доведеним під час досудового розслідування ризикам.

В судовому засіданні слідчий і прокурор підтримали клопотання з підстав, що викладені у ньому.

Сторона захисту клопотання заперечила. Підозрюваний заявив про свою непричетність до вчинення злочину. Захисники вказали на те, що доказами, що були долучені до клопотання жодним чином не обґрунтовується підозра, а в той же час стороною обвинувачення не подано суду доказів на підтвердження хоча б одного ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Ствердили, що провадження у справі триває понад рік, і за цей час підозрюваний не ухилявся від слідства, не впливав на свідків чи потерпілого. Звернули увагу на те, що першочергово розслідування у справі проводилось за ч.1 ст.185 КК України і було закрите у зв`язку із закінченням строків провадження, проте прокурором постанову слідчого було скасовано, діяння перекваліфіковано на ч.3 ст.185 КК України поза межами строків досудового розслідування. Вважають, що за таких обставин сторона обвинувачення і звернулась до слідчого судді з даним клопотанням поз межами строків досудового розслідування. Підозрюваний за місцем проживання позитивно характеризується, займається підприємництвом на законних підставах, має намір брати участь у виборах до місцевої ОТГ.

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження прийшов до наступного.
Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до положень ч.ч.1 та 2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

У відповідності до ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Відтак, для застосування будь-якого запобіжного заходу прокурор в суді зобов`язаний довести і наявність ризиків, що визначені ч.1 ст.177 КПК України.
Згідно положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
За змістом ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.
Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.
Згідно наданих суду матеріалів клопотання слідчого, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186, ч.ч. 1 та 3 ст.357 КК України, які вчинені в ідеальній сукупності та за повідомленням про підозру кваліфікуються як: крадіжка, вчинена повторно за попередньою змовою групою осіб та поєднана із проникненням у інше сховище, а також викрадення офіційних документів і незаконне заволодіння паспортом.
Слідчим в судовому засіданні вказано на описку щодо кваліфікації дій ОСОБА_5 за повторністю, у зв`язку з чим суд не приймає вказану кваліфікуючу обставину до уваги, в той же час вона не підтверджена жодним чином за матеріалами клопотання.
Обґрунтованість підозри є самостійним і досить важливим елементом доказування на стадії досудового розслідування кримінальних правопорушень.
Лише за умови наявності обґрунтованої підозри кримінальний процесуальний закон передбачає застосування запобіжних заходів.
Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена, зокрема у п.175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).
Зазначеним, ЄСПЛ встановив мінімальні гарантії, яких мають дотримуватись правоохоронні органи саме під час здійснення невідкладних дій задля попередження вчиненню злочинів чи відвернення негативних наслідків вже вчиненого злочину.
В цьому ж п.175 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» ЄСПЛ зазначає - «однак, вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри».
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п.п.3-5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
У своєму клопотанні слідчий вказує на те, що підозра ОСОБА_5 обґрунтована протоколами оглядів місць подій, протоколами допитів свідків, протоколами проведення слідчих експериментів, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та іншими матеріалами кримінального провадження.
При визначенні критерію наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, судом прийняті до уваги показання потерпілого ОСОБА_10 від 23 березня 2019 року, який вказав на предмети, які були викрадені із його автомобіля 22 березня 2019 року; протокол огляду місця події від 22 березня 2019 року, в ході якого були виявлені викрадені у потерпілого ОСОБА_10 предмети та документи у автомобілі «Daewoo Nexia», р.н. НОМЕР_4 ; протоколи допитів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які в сукупності із протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, містять інформацію про пересування ОСОБА_5 автомобілем «Daewoo Nexia», р.н. НОМЕР_4 , незадовго до моменту виявлення у ньому викрадених у потерпілого ОСОБА_10 предметів та документів.
Поняття «інші матеріали кримінального провадження є абстрактним, не носить жодного змістовного та юридичного значення у процесі доказування. Разом з тим жодних клопотань від слідчого чи прокурора про дослідження в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження також до суду не надходило.
За таких обставин суд на етапі розгляду даного клопотання позбавлений можливості надати оцінку вказаним доказам в аспекті визначення їх значимості для аналізу обґрунтованості повідомленої ОСОБА_5 підозри.
Суд зважає на те, що у кримінальному провадженні на етапі досудового розслідування кваліфікація правопорушення є виключною прерогативою сторони обвинувачення, яка зобов`язана висувати версії, перевіряти їх на предмет достовірності обставин, збирати докази на підставі яких кваліфікувати дії особи, що вчинила правопорушення у відповідності до положень Кримінального та Кримінально-процесуального законодавства України. Проте при обранні підозрюваному запобіжного заходу зобов`язаний надати оцінку сукупності доказів, якими обґрунтовується підозра у вчиненні злочину, для врахування можливості застосування того чи іншого запобіжного заходу.
Не вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_5 та правильність кваліфікації кримінального правопорушення, виходячи лише з фактичних даних, зазначених у доданих до клопотання документів, приходжу до висновку про наявність підстав підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин.
Питання належності, допустимості та достатності доказів для доведення вини і засудження підозрюваного не є предметом судового розгляду на даному етапі кримінального провадження, проте зважаючи на усталену практику ЄСПЛ (про яку згадувалось вище) в даному випадку суд констатує, що поданих стороною обвинувачення суду доказів достатньо для виправдання подальшого розслідування, доцільності здійснення контролю за поведінкою підозрюваного правоохоронним органом з метою недопущення шкоди кримінальному провадженню, однак не достатньо для необхідності цілодобового позбавлення права та свободи пересування підозрюваного.
Слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні заявлено ризики того, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
До матеріалів клопотання слідчим долучено рапорт поліцейського про відмову ОСОБА_5 12 червня 2020 року отримати повістку до органу досудового розслідування.
Проте стороною захисту надано також суду копії повісток, за якими ОСОБА_5 з`являвся до слідчого, 03 вересня 2020 року отримав повідомлення про підозру, інших слідчих дій з його участю відповідно долученим до клопотання матеріалів не проводилось. Крім того, ОСОБА_5 самостійно, без будь-якого примусу, з`явився до суду та взяв участь у розгляді даного клопотання.
Про підозру ОСОБА_5 повідомлено майже через півтори роки після вчинення інкримінованих правопорушень, а за цей час не було встановлено фактів його впливу на свідків, потерпілого; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення ОСОБА_5 інших правопорушень, підозрюваний з`являвся для проведення слідчих дій за викликами та не ухилявся від слідства.
Також суд приймає до уваги те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, не має постійного місця проживання за місцем знаходження органу розслідування, не одружений та дітей не має, а тому слідчий суддя прийшов до висновку, що його домашній арешт у нічний період буде достатнім запобіжним заходом для досягнення мети кримінального провадження, а разом з тим не буде перешкодою підозрюваного в реалізації ним свого права брати участь у місцевих виборах та займатись підприємницькою діяльністю.
Доводи сторони захисту про внесення стороною обвинувачення клопотання про застосування запобіжного заходу поза строками досудового розслідування не зайшли свого підтвердження, спростовуються наявним у справі витягом з ЄРДР, який свідчить, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває. ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , крім підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, також повідомлено про вчинення інших правопорушень, відомості про які до ЄРДР внесені 02 червня 2020 року.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.176-178, 181, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 погоджене з прокурором Володимир-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк Волинської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту терміном на два місяці із забороною без дозволу слідчого або прокурора залишати житло за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. щодня, за винятком випадків необхідних для проведення слідчих (процесуальних) дій.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

- прибувати до службового кабінету слідчого, який здійснює досудове розслідування в даному кримінальному провадженні за першим викликом;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

Строк дії ухвали 2 (два) місяця з дня її оголошення.

Ухвалу передати для виконання у Луцький відділ поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області.
Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 09 вересня 2020 року.

Слідчий суддя (підпис).

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1