Єдиний унікальний номер 205/3109/20
Провадження № 1-кп/205/939/20
У Х В А Л А
15 вересня 2020 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження № 0000728 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, який має середню технічну освіту, не одруженого, не працевлаштованого, має на утриманні малолітню дитину 2015 року народження, зареєстрований у АДРЕСА_1 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю учасників судового провадження

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні, під час вирішення питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор ОСОБА_4 просив продовжити ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що є достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_3 може вжити заходів щодо перешкоджання судовому розгляду кримінального провадження, зокрема може незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні та переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки він не має постійного місця роботи та проживання, зареєстрований за межами Дніпропетровської області, за місцем реєстрації не проживає, не має стійких соціальних зв`язків.

Захисник адвокат ОСОБА_6 , у судовому засіданні заперечувала проти продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просила змінити останньому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт з застосуванням електронних засобів контролю, посилаючись на недоведеність прокурором зазначених ризиків, зазначаючи, що обвинувачений ОСОБА_3 має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання за місцем проживання його цивільної дружини, за яким може виконувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, має постійну роботу, незважаючи, що офіційно не працевлаштований.
Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника та просив суд змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на те, що у нього є постійне місце проживання та стійкі соціальні зв`язки, зокрема, що він перебуває у фактичних шлюбних відносинах тривалий час та має дитину, а також має роботу на виробництві металоконструкцій.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні просив суд продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання від вартою, зазначивши, що він вважає, що перебуваючи на свободі останній може вдатися неправомірної поведінки щодо до нього або його родини, як особисто так і через своїх знайомих чи друзів. Проте, потерпілий ОСОБА_5 вказав, що це його особисте припущення, побудовано на розумінні, що ОСОБА_3 зловживає алкоголем та наркотиками та під їх дією може вдаватися до неадекватної поведінки. Проте, фактів або доказів такої можливої поведінки з боку обвинуваченого він надати не може.

Суд, вислухавши доводи прокурора, заслухавши думку обвинуваченого та захисника, потерпілого, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Так, відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд враховує у сукупності всі обставини, а саме вік обвинуваченого, стан його здоров`я, відсутність у нього соціальних зав`язків, відсутність родини та неповнолітніх дітей.

Суд приходить до висновку про доведеність ризиків переховування обвинуваченого ОСОБА_3 від суду, оскільки встановлено, що ОСОБА_3 офіційно у шлюбі не перебуває, не має постійного місця роботи та навчання, а також постійного доходу, зареєстрований поза межами Дніпропетровської області, в м. Дніпро не має постійного місця проживання. Окрім того, в судовому засіданні було встановлено, в тому числі з пояснень самого ОСОБА_3 , що останній, після подій кримінального правопорушення, залишив місце події та декілька днів вживав заходи переховування від органів поліції, достеменно знаючи, що працівниками поліції вживаються заходи щодо встановлення його місцезнаходження.

Крім того, суд вважає доведеними ризики того, що, ОСОБА_3 перебуваючи на свободі може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні шляхом їх залякування, оскільки останніх він знає особисто, а також знає місце їх проживання.

Також, в ході розгляду питання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 судом не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відпала.

З огляду на викладене, суд вважає неможливим застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Інші, більш м`які запобіжні заходи, на думку суду не спроможні забезпечити належний розгляд провадження відносно ОСОБА_3 та виконання останнім процесуальних обов`язків обвинуваченого у кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст.110, 177, 182, 183, 331, 369, 371, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24-00 години 11 листопада 2020 року включно.

Ухвала може бути оскаржена, шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1