КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЙІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 16 січня 2020 року, яким було визнано винуватим ОСОБА_5 у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ з Київським СІЗО),

в с т а н о в и л а :

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 16 січня 2020 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1
визнано винуватим у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.
Згідно з вироком суду ОСОБА_5 , 18 листопада 2017 року, приблизно о 20 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», н.з. НОМЕР_1 та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухався по проїзній частині Великої кільцевої дороги зі сторони просп. Мінський в напрямку вул. Міська в м. Києві, та виїхавши на регульоване перехрестя з вул. Газопровідна, на дозволяючий сигнал світлофора, розпочав виконувати маневр повороту ліворуч. В цей же час в другій смузі зустрічного для нього напрямку до зазначеного перехрестя на зелений сигнал світлофора наближався автомобіль «Daewoo Nubira», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 . Під час руху ОСОБА_5 допустив порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 підпункт «б», 2.9 підпункт «а», 10.1 та 16.6 Правил дорожнього руху України.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху з боку водія ОСОБА_5 виявились в тім, що він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «Volkswagen Passat», н.з. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині Великої кільцевої дороги зі сторони просп. Мінський в напрямку вул. Міська в м. Києві, та виїхавши на регульоване перехрестя з вул. Газопровідна, на дозволяючий сигнал світлофора, проявив неуважність до дорожньої обстановки і її змін, перед початком зміни напрямку руху пов`язаного з виконанням маневру повороту ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав дорогу автомобілю «Daewoo Nubira», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який рухався назустріч, а продовжив рух з виїздом на перехрестя Великої кільцевої дороги та вул. Газопровідна, де скоїв зіткнення з вказаним автомобілем.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля «Daewoo Nubira», н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості,а пасажири автомобіля «Volkswagen Passat», н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_12 та ОСОБА_13 отримали тяжкі тілесні ушкодження.

Порушення вимог п. п. 1.5, 2.3 підпункту «б», 2.9 підпункту «а», 10.1 та 16.6 Правил дорожнього рухуУкраїни водієм автомобіля «Volkswagen Passat», н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Подільського районного суду м. Києва від 16 січня 2020 року року в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим через суворість та призначити покарання без ізоляції від суспільства та позбавлення волі із наданням іспитового строку.
Апелянт вказуючи на те, що він визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, вказує, що вироком суду визнано лише щире каяття.
Разом з тим суду належало врахувати наявність на утриманні обвинуваченого неповнолітньої дитини та дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за новонародженою дитиною, позитивну характеристику обвинуваченого за місцем проживання.
Окрім того, апелянт стверджує, що відбуваючи реальну міру покарання, він не матиме змоги відшкодувати заподіяну шкоду потерпілим, розмір якої не визначено, оскільки цивільні позови заявлені не були.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_5 та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України в апеляційній скарзі обвинуваченого не оспорюються.
При призначенні покарання ОСОБА_5 суд врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, позиції потерпілих, які наполягали на призначенні покарання у виді реального позбавлення волі, та дані про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України є не судимим, проживає в цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню дитину, 2019 року народження, не офіційно працює слюсарем на СТО, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебував, мав постійне місце проживання та реєстрації, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття, обставину, яка обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, та обґрунтовано призначив ОСОБА_5 основне покарання у виді позбавлення волі і додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

Отже, суд першої інстанції врахував обставини щодо особи обвинуваченого та його ставлення до вчиненого правопорушення, на які посилався у своїй апеляції обвинувачений ОСОБА_5 .

Посилання апелянта на неможливість відшкодування заподіяної потерпілим шкоди, у разі його перебування в місцях позбавлення волі, не може бути підставою для пом`якшення покарання, призначеного ОСОБА_5 судом першої інстанції, як за відсутністю підстав для відшкодування шкоди, так і з огляду на те, що можливість обвинуваченого відшкодувати шкоду, завдану злочином, не підлягає врахуванню при призначенні покарання відповідно до вимог ст. 65 КК УКраїни.

Колегія суддів, враховуючи те, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, тяжкі наслідки вказаного правопорушення, внаслідок якого трьом потерпілим завдано середньої тяжкості тілесні ушкодження, а двом - тяжкі тілесні ушкодження, а також враховуючи думку потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які наполягали на максимальному розмірі покарання, передбаченого вказаною статтею (а.п. 68), не вбачає підстав для пом`якшення покарання, призначеного ОСОБА_5 вироком Подільського районного суду м. Києва від 16 січня 2020 року.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :

Вирок Подільського районного суду м. Києва від 16 січня 2020 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_14 ОСОБА_3

[1] Справа 11-кп/824/1631/2020

Доповідач ОСОБА_1
Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_15