ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/5709/15-к
Провадження № 1-кп/210/260/20

"19" листопада 2020 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого, - адвоката: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, кримінальне провадження №0002080 від 02 серпня 2015 року, за зміненим обвинуваченням, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с. Заградівка Високопільського району Херсонської області, українця за національністю, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працюючого, одруженого, не маючого на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, та інших непрацездатних осіб, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за правовою кваліфікацією у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.15 ч.3 ст.185 ч.3 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

02 серпня 2015 року, близько о 06 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи на території ФОП « ОСОБА_8 », розташованої по АДРЕСА_2 , де свою підприємницьку діяльність здійснює ФОП « ОСОБА_9 », з метою таємного викрадення чужого майна, діючи умисно, переслідуючи корисливу мету, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ввів в оману ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , завіривши їх в належності йому майна та в законності його вивезення, а саме ОСОБА_10 в тому, що він буде перевозити особисте своє майно, а ОСОБА_11 в тому, що він працівник ОСОБА_9 і має право доступу до майна, отримавши від останнього ключі від воріт та приміщення цеху. Після чого, реалізуючи свій злочинний намір, на вантажному автомобілі марки «Мерседес», д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_10 , та належного останньому, відкривши ворота, заїхав на територію ФОП « ОСОБА_8 », розташованої по АДРЕСА_2 , де здійснює свою діяльність ФОП « ОСОБА_9 » та під`їхав до складу зі зберігання цементної продукції, що належить ФОП « ОСОБА_9 », де ОСОБА_6 , скористався відсутністю контролю з боку потерпілої, свідків та очевидців, і з метою реалізації свого злочинного наміру, пов`язаного з викраденням чужого майна і подальшим оберненням його на свою користь, проник до приміщення вищевказаного складу, звідки ОСОБА_6 власноруч виніс та завантажив до багажного відділення вказаного транспортного засобу пакунки із цементом марки «Портландцемент ПЦ ІІ/А-400» в кількості 25 штук, вартість одного на підставі висновку товарознавчої експертизи №143 від 03 грудня 2015 року, становить 22,50 гривні, на загальну суму 562,50 гривні, що належить громадянці ОСОБА_9 , в результаті чого ОСОБА_6 вчинив усі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, однак був викритий та затриманий громадянкою ОСОБА_9 .

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.15 ч.3 ст.185 ч.3 КК України, за ознаками незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням в інше приміщення, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 вину у пред`явленому звинуваченні визнав частково, пояснив, що він 02 серпня 2015 року заїхав на територію підприємства, завантажив цемент та чекав на квитанцію. Вину визнає частково, бо заїхав та завантажив машину цементом без дозволу, але виїжджати він не збирався. Домовленості з потерпілою про відвантаження цементу не було, він домовився про машину, у водія було мало часу, тому приїхали рано. Офіційно працював у потерпілої до грудня 2014 року, потім їздив на заробітки. У квітні 2015 року вийшов на роботу, працював по договору з 08 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин, договору на руках немає. Працював і у вихідні, заробітна плату була відрядна, намагався підзаробити. Сторожу сказав, що хоче взяти цементу до зарплати, він при виїзді перевіряє документи і машину. Була неділя, там працював чоловік на ім`я « ОСОБА_12 ». Він завантажив 25 мішків цементу, намагався додзвонитися до ОСОБА_9 , але не встиг. 02 серпня 2015 року він ще працював на підприємстві. Разом ще з трьома чоловіками на бетономішалці виготовляли з цементу розчин, виливали шлакоблоки, огорожі. Раніше також відвантажував цемент, давали квитанцію, а потім з заробітної плати відраховували гроші за нього.

Допитана в ході судового розгляду потерпіла ОСОБА_9 суду пояснила, що обвинувачений працював раніше на її підприємстві з 2006-2007 року по грудень 2014 року, стосунки після того, що сталося неприязні, але вона робила обвинуваченому тільки добро, тому на таке ставлення не розраховувала. У серпні 2015 року їй на телефон надходили СМС-повідомлення з невідомих номерів, потім анонімні дзвінки щодо того, що у неї з цеху відбуваються крадіжки один раз на три дні, хто саме не казали. Вона провела перевірку та дійсно виявила нестачу. У неділю (неробочий день) 02 серпня 2015 року зранку вони з чоловіком приїхали до цеху, стали неподалік воріт та спостерігали. Трохи згодом до воріт під`їхав зелений «Мерседес», який вона знала, як автомобіль знайомого ОСОБА_6 . Вийшов ОСОБА_6 , зайшов у ворота. Згодом ворота відчинилися повністю і мікроавтобус заїхав на територію, на якій орендують цехи ще інші підприємці. Сторож закрив ворота за ними. Вони підійшли до сторожа, вона залишилася чекати, а її чоловік пішов на територію, де побачив, як ОСОБА_6 грузить у машину цемент. Через декілька хвилин ОСОБА_6 подзвонив сторожу, але вона не дозволила відповісти на дзвінок, тому ОСОБА_6 прийшов сам до сторожа. Коли побачив її, став проситися, казав, що відпрацює, але вона не погодилася і викликала поліцію. Вважає, що це була не перша крадіжка, оскільки за 10 хвилин машина вже була завантажена, вимкнена камера відео спостереження - все відпрацьовано та продумано. Після того, як обвинувачений звільнився з роботи, він їздив на заробітки до іншої країни, по приїзді купив будинок, робив ремонт, вона йому відпускала цемент безкоштовно. Йому потрібна була огорожа, він відпрацював за неї з травня по липень 2015 року, вони з ним розрахувалися. Взагалі вона до нього як до працівника зауважень не має, менш за все могла допустити з його сторони такі дії, але того дня була крадіжка, бо він не працював вже у неї і дозволу на вивіз цементу вона йому не давала. У вихідні - субота та неділя, вона на роботу не виходить, в край рідко можлива робота у суботу (один раз на місяць), а того дня була неділя шоста година ранку, вона приїздить на роботу о восьмій годині ранку, не раніше. Працюють у будні дні з 08:00 години ранку до останнього клієнта. Клієнти заїжджають на території по дзвінку, сторожа попереджають про це. Після відвантаження товару видається видаткова накладна чи чек, з датою та печаткою. Ключі від цеху обвинувачений взяв у сторожа, у якого є ключі від усіх цехів на випадок пожежі. Коли їх нема у цеху, сторож знає про це, і нікого не пускає. Сторож, коли побачив її, одразу просив вибачення, казав «біс поплутав», хотів підзаробити. Усього 02 серпня 2015 року обвинуваченим було відвантажено 25 мішків цементу - 625кг на суму 18000,00грн. Чи повертали їй цемент не пам`ятає, машину з цементом забрали до поліції. Викрадений цемент був маркований заводом-виробником, її маркування на мішках не було. Машина заїхала на територію пуста, це видно по тому, як вона рухається. Чоловік бачив, як обвинувачений грузив цемент, автомобіль вже завантажений стояв біля цеху. Покарання просила призначити на розсуд суду.

Допитаний в ході судового розгляду свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що з обвинуваченим знайомий, потерпіла - його дружина. Пояснив, що був присутній при крадіжці, його дружині надійшов анонімний дзвінок, щодо викрадення цементу. Надходили дзвінки і раніше, намагалися спіймати викрадачів, але марно. 02 серпня 2015 року вони приїхали з дружиною зранку близько шостої години, стали поодаль, спостерігали. Приїхав зелений мікроавтобус, з нього вийшов ОСОБА_6 і пішов до сторожа, який впустив його з машиною на територію підприємства. Через три хвилини вони пішли слідом, запитали у сторожа, що відбувається, той почав вибачатися. Потім він, свідок, стежкою пішов до цеху. Водій стояв, а ОСОБА_6 завантажував машину цементом. Він вернувся до сторожа, якому у той час телефонував ОСОБА_6 , але вони сказали не відповідати йому, тому ОСОБА_6 прийшов сам. Потім пішов до водія, попросив відкрити машину та сфотографував цемент у машині. Викликали поліцію.

Явку свідка ОСОБА_10 під час судового провадження стороною обвинувачення забезпечено не було.

Згідно з ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч.3 ст.23 КПК України сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.

При цьому суд за клопотанням прокурора неодноразово відкладав судові засідання для виклику свідка ОСОБА_10 , роз`яснюючи прокурору про те, що забезпечення явки вказаного свідка в судове засідання покладено на сторону обвинувачення.

Однак у судові засідання свідок ОСОБА_10 не з`являвся, клопотань про здійснення приводу вказаного свідка прокурор не заявляв.

При цьому, суд зауважує, що останній не вправі вживати активних дій для забезпечення явки свідків обвинувачення, оскільки це суперечитиме засаді об`єктивності та неупередженості суду, відображеної, зокрема, у частині 6 статті 22 КПК України.

В подальшому прокурор вважав за недоцільне викликати зазначеного свідка для допиту в силу неможливості встановлення місця перебування останнього.

Про виклик та допит інших свідків сторона обвинувачення та захисту не клопотала перед судом.

У відповідності до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а обов`язок доказування вини покладено на прокурора (ст.91 ч.2 КПК України, ст.92 ч.1 КПК України).

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. При цьому, жоден доказ не має наперед встановленої сили (ст.94 КПК України).

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини, його провина повністю підтверджується показами потерпілої та свідка, допитаних в ході судового розгляду, та матеріалами кримінального провадження №0002080 від 02 серпня 2015 року, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 02 серпня 2015 року, згідно якого працівниками Дзержинського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області (на теперішній час, - Металургійного ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області) від потерпілої ОСОБА_9 було прийнято заяву, в котрій вона просила працівників правоохоронних органів провести перевірку відносно виявленого незаконного знаходження автомобіля марки «Мерседес», д.н. НОМЕР_1 , зеленого кольору, 02 серпня 2015 року, о 06 годині 00 хвилин, з цементом, належним СПД «Пресс Брук», розташованого по вул. Цимлянського, 3, що в Дзержинському (на теперішній час Металургійному) районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (арк. крим. пров.№8);

- протоколом огляду місця події від 02 серпня 2015 року, та фото таблицею до нього, об`єктом огляду якого є територія підприємства «Пресс Брук», розташованого по вул. Цимлянського, 3, що в Дзержинському (на теперішній час Металургійному) районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, де здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_9 . На місці події виявлено автомобіль, мікроавтобус марки «Мерседес Бенц» Спрінтер-312, зеленого кольору, д.н. НОМЕР_1 , належний на праві власності ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому знаходилося 25 мішків з цементом марки «Портландцемент ПЦ ІІ/А-400» (арк. крим. пров.№9-11), котрі згідно постанови слідчого від 02 серпня 2015 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні (арк. крим. пров.№12), та згідно розписки від 02 серпня 2015 року передано на зберігання потерпілій ОСОБА_9 (арк. крим. пров.№13);

- заявою про злочин від 02 серпня 2015 року, в котрій потерпіла ОСОБА_9 просила правоохоронні органи притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий 02 серпня 2015 року, приблизно о 06 годині 00 хвилин, перебуваючи на території СПД ОСОБА_9 , розташованого по АДРЕСА_2 , намагався викрасти належні їй 25 мішків цементу марки «Портландцемент ПЦ ІІ/А-400», на загальну суму 788,00 гривень, котрі він погрузив до салону вантажного автомобіля марки «Мерседес», д.н. НОМЕР_1 (арк. крим. пров.№14);

- договором оренди №01/02/2015 від 01 квітня 2015 року, згідно котрого, приміщення, з яких було здійснено спробу викрадання цементу, орендуються потерпілою ОСОБА_9 як суб`єктом підприємницької діяльності (арк. крим. пров.№№19-20, АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 );

- видатковою накладною №617 від 02 липня 2015 року, згідно котрої викрадені 25 мішків цементу марки «Портландцемент ПЦ ІІ/А-400», належить потерпілій, ФОП ОСОБА_9 (арк. крим. пров.№24);

- протоколом огляду предметів від 21 листопада 2015 року, та фото таблицею до нього, об`єктом огляду якого є 25 мішків цементу марки «Портландцемент ПЦ ІІ/А-400» (арк. крим. пров.№25-28);

- висновком товарознавчої експертизи №143 від 03 грудня 2015 року, згідно висновків котрого, вартість викраденого майна, 25 мішків цементу марки «Портландцемент ПЦ ІІ/А-400», на момент скоєння злочину складає 562,50 гривні (арк. крим. пров.№34);

- формою трудового договору між працівником і фізичною особою від 07 вересня 2009 року, укладеного між потерпілою ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_6 , котрий містить у собі відмітку про його розірвання 01 листопада 2014 року (арк. крим. пров.№55).

Зазначені вище докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому КПК та Конституцією України.

Надаючи правову оцінку показам допитаних в ході судового розгляду потерпілої, свідка та обвинуваченого, та матеріалів кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Так, потерпіла ОСОБА_9 підтвердила той факт, що на час вчинення кримінального правопорушення з обвинуваченим ОСОБА_6 не перебувала в трудових правовідносинах, в тому числі неофіційно, домовленості щодо вивезення ОСОБА_6 належного їй цементу між ними не було, їй останній з цього приводу не телефонував.

Свідок ОСОБА_13 , котрий є чоловіком потерпілої ОСОБА_9 також підтвердив той факт, що його дружина не перебувала з обвинуваченим у трудових правовідносинах на час вчинення кримінального правопорушення, в тому числі неофіційно, ніяких домовленостей щодо вивезення ОСОБА_6 цементу також не існувало, та з цього приводу останній їй не телефонував.

Що стосується показів наданих самим обвинуваченим ОСОБА_6 під час судового розгляду, то до них суд відноситься критично, та розцінює їх як такі, що направлені на ухилення від передбаченої кримінальним законом відповідальності.

Так, що стосується показів останнього, що він неофіційно перебував у трудових правовідносинах з потерпілою на час вчинення кримінального правопорушення, то вказана обставина нічим окрім як показів самого обвинуваченого, не підтверджується, та спростовується показами потерпілої, свідка, котрі спростували даний факт, та наявною в матеріалах справи формою трудового договору між працівником і фізичною особою від 07 вересня 2009 року, укладеного між потерпілою ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_6 , котрий містить у собі відмітку про його розірвання 01 листопада 2014 року, тобто на час вчинення кримінального правопорушення вже не діяв, інших трудових договорів суду надано не було.

Що стосується пояснень обвинуваченого в частині того, що він після завантаження цементу до автомобіля очікував потерпілу, щоб повідомити останній про свої дії, також не заслуговують на увагу, оскільки судом встановлено, що 02 серпня 2015 року, був неробочим днем, та свої дії ОСОБА_6 вчиняв у неробочий час, о 06 годині 00 хвилин ранку, підприємство того дня не працювало, та потерпіла не мала бути на місці роботи, якби їй анонімно не повідомили по телефону про розкрадання належного їй майна. По телефону останній потерпілу про свої наміри не повідомляв. Також ОСОБА_6 про свої дії не повідомляв інших осіб, яким надано право розпоряджатися даним майном, без оплати та оформлення будь-яких документів.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, які суд вважає належними та допустимими, аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілої, свідка, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_6 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ст.15 ч.3 ст.185 ч.3 КК України, за ознаками незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням в інше приміщення, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , виходячи з вимог закону про достатність покарання для його виправлення, запобігання скоєнню нових злочинів, суд враховує ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), його матеріальний стан, тощо, а тому при призначенні покарання суд враховує також особу обвинуваченого.

Керуючись вимогами ст.65 КК України, при призначенні покарання ОСОБА_6 , суд враховує, що він вчинив злочин, який відповідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, від вчинення котрого є потерпіла, матеріальні збитки відносно котрої попереджено в силу недоведеності злочину до кінця, провину визнав частково, одружений, не має на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, та інших непрацездатних осіб, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував та не перебуває, характеризується задовільно.

Згідно досудової доповіді, складеної Інгулецьким РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, орган пробації дійшов висновку, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, обвинувачений ОСОБА_6 може бути виправлений без ізоляції від суспільства.

Пом`якшуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_6 обставин, згідно ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_6 обставин, згідно ст.67 КК України, судом також не встановлено.

Згідно ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст.8 ч.2 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При розгляді справи судом також враховано п.65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».

Зі змісту закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст.50 КК України випливає, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Також, слід зазначити, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо дотримуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

На підставі викладеного, враховуючи обставини справи, характеризуючи дані про особу обвинуваченого, думку потерпілої щодо призначення покарання, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в межах санкції ст.15 ч.3 ст.185 ч.3 КК України, у вигляді позбавлення волі, та на підставі ст.75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Підстав для призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за правилами ст.69 КК України, суд не вбачає.

У відповідності до вимог ст.65 КК України, покарання має бути призначене у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, а більш м`яке покарання може бути призначене лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Відповідно до змісту положень ст.50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Суд, керуючись ст.ст.50, 65 КК України вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню скоєнню нових злочинів.

Матеріальні збитки відносно потерпілої ОСОБА_9 попереджено. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено, право потерпілій на пред`явлення позову роз`яснено.

Питання про речові докази вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Судові витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого в рамках кримінального провадження не обирався, а тому питання про його дію суд не вирішує.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.368, 370, 371, 374-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.15 ч.3 ст.185 ч.3 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 03 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням строком на 01 (один) рік, зобов`язавши його на підставі ст.76 ч.1 п.п.1, 2 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, та згідно зі ст.76 ч.3 п.2 КК України, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази перераховані на арк. крим. пров.№12, а саме мішки із цементом марки «Портландцемент ПЦ ІІ/А-400», загальною кількістю 25 одиниць, котрі згідно розписки від 02 серпня 2015 року повернуто потерпілій ОСОБА_9 , залишити у останньої за належністю.

Матеріали кримінального провадження за №0002080 від 02 серпня 2015 року, залишити при обвинувальному акті, справа №210/5709/15-к, провадження №1-кп/210/260/20.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Засудженому, його захиснику та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1