Справа № 352/2578/20
Провадження № 1-кп/352/143/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2021 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000364 від 08.09.2019, по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Надвірна, Івано-Франківської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого контролером у Яремчанському РЕМ ПАТ «Прикарпаттяобленерго», одружений, раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ст.128 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

07.09.2019 у невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_6 на своєму мотоциклі заїхав на територію АЗС «Шелл», що по вул. Надвірянська, 86 в с. Черніїв, Тисменицького району, Івано-Франківської області, де зупинився неподалік від газової колонки.

Того ж дня, близько 19 години 30 хвилин до ОСОБА_6 підійшов оператор заправних станцій АЗС «Шелл» ОСОБА_4 , який зробив останньому зауваження з приводу зупинки мотоцикла в забороненому місці, в результаті чого між ними виник словесний конфлікт. У цей час, у ОСОБА_6 , на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_6 , діючи умисно, з єдиним умислом, спрямованим на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , без попередження, не маючи наміру на заподіяння ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, хоча повинен був і міг передбачати можливість їх настання, перебуваючи поблизу газової колонки на території АЗС «Шелл», наніс один удар кулаком правої руки в ділянку обличчя ОСОБА_4 , внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження потерпілому у вигляді садна в ділянці лівої брови, яке відповідно до висновку судово-медичної експертизи відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Від нанесеного ОСОБА_6 удару, ОСОБА_4 втратив рівновагу та впав на бруківку, якою покрита територія АЗС «Шелл» та в результаті падіння на бруківку отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого вколоченого перелому шийки правої стегнової кістки, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я та не є небезпечними для життя в момент спричинення.

Отже, ОСОБА_6 , в результаті злочинної недбалості, не маючи умислу на спричинення ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, хоча повинен був і міг передбачити можливість їх настання від нанесеного ним удару, спричинив потерпілому необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_6 наніс умисне легке тілесне ушкодження та наніс необережне середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто вчиненив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 125 та ст. 128 КК України.

09.02.2021 року до суду надійшла заява від потерпілого ОСОБА_4 про відмову від обвинувачення за ч.1 ст.125 КК України, яку він у судовому засіданні підтримав, просив закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 . Повідомив, що наслідки закриття кримінального провадження потерпілому відомі та зрозумілі.

Обвинувачений ОСОБА_6 подав заяву від 09.02.2021 в якій не заперечив проти закриття провадження у даному кримінальному провадженні за ч.1 ст.125 КК України на підставі п.7 ст.284 КПК України. В судовому засіданні її підтримав. Наслідки закриття кримінального провадження зрозумілі.

Окрім того 09.02.2021 року від обвинуваченого ОСОБА_6 надійшло клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності за ст.128 КК України у зв`язку з примиренням із потерпілим.

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник просили клопотання задовольнити та закрити кримінальне провадження за ст. 128 КК України на підставі ст. 46 КК України.

Потерпілий ОСОБА_4 просив закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за ст. 128 КК України на підставі ст. 46 КК України.

Прокурор в судовому засіданні погодилася з поданими клопотаннями та не заперечували щодо їх задоволення, висловила думку про наявність підстав для закриття кримінального провадження, оскільки потерпілий відмовився від обвинувачення у формі приватного обвинувачення за ч. 1 ст.125 КК України, а обвинуваченим подано клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності за ст.128 КК України у зв`язку з примиренням із потерпілим.

Розглянувши клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали обвинувального акту, суд вважає, що клопотання підлягають задоволенню.

Судом встановлено і не заперечується сторонами кримінального провадження, що діяння, які поставлено обвинуваченому ОСОБА_6 в вину, дійсно мали місце та містять склад кримінального правопорушення, передбачені ч.1 ст. 125 та ст. 128 КК України і він винний у їх вчиненні.

Так, відповідно до вимог ст.477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є, зокрема, провадження яке було розпочате на підставі заяви потерпілого щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 (умисне легке тілесне ушкодження) КК України.

Згідно з п.7 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Положеннями ч.4 ст.26 КПК України визначено, що відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Враховуючи те, що потерпілий добровільно відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення за ч.1 ст.125 КК України, що не порушує права третіх осіб, дане кримінальне правопорушення не пов`язане з домашнім насильством, та оскільки будь-які перешкоди до задоволення заяви потерпілого відсутні, суд приходить до висновку, що дане кримінальне провадження за ч.1 ст.125 КК України слід закрити у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Стосовно клопотання обвинуваченого про закриття кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за ст. 128 КК України на підставі ст. 46 КК України судом встановлено наступне.

За змістом статті 46 КК особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Підставами звільнення особи від кримінальної відповідальності за цією статтею є два складових елементи, взятих у своїй єдності, а саме: 1). примирення особи, яка вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, з потерпілим від цього кримінального правопорушення; 2). відшкодування зазначеною особою завданих нею збитків або усунення заподіяної шкоди.

Для закриття справи на підставі згаданої статті необхідна вся сукупність наведених у законі умов, відсутність хоча б одного із цих складових елементів виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», при наявності передбачених статтею 46 КК підстав, суд зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності. При цьому, примирення винної особи з потерпілим належить розуміти як акт прощення її ним в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь - який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторони була ініціатором, та з яких мотивів.

Таким чином з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК відноситься до нетяжких злочинів, судимості не має. При цьому, він щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував потерпілому збитки та примирився з ним.

Одночасно суд враховує, що згідно з п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04 червня 2010 року "Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки" згідно зі статтями 45 - 48, частиною першою статті 97 КК однією з умов передбачених ними різновидів звільнення від кримінальної відповідальності є вчинення особою злочину відповідного ступеня тяжкості вперше. Тому особу, в діях якої вбачається повторність, реальна сукупність, рецидив злочинів або яка має непогашену чи незняту судимість за попередній, у тому числі і необережний злочин, звільняти від кримінальної відповідальності на підставі цих статей не можна. Водночас не може бути перепоною для звільнення від кримінальної відповідальності на підставі статей 45 - 48, частини першої статті 97 КК вчинення одним діянням кількох злочинів відповідного ступеня тяжкості.

Судом встановлено, що кримінальні правопорушення за ч.1 ст.125 КК України та за ст.128 КК України вчинені одним діянням, а саме: ОСОБА_6 наніс один удар кулаком правої руки в ділянку обличчя ОСОБА_4 , внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження потерпілому у вигляді садна в ділянці лівої брови, яке відповідно до висновку судово-медичної експертизи відноситься до легких тілесних ушкоджень, а від нанесеного ОСОБА_6 удару, ОСОБА_4 втратив рівновагу та впав на бруківку та в результаті падіння на бруківку отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого вколоченого перелому шийки правої стегнової кістки, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я та не є небезпечними для життя в момент спричинення.

Відтак діяння ОСОБА_6 , які йому ставляться у вину, а саме заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження та необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження ОСОБА_4 , утворюють ідеальну сукупність кримінальних правопорушень, а відтак обвинувачений може бути звільнений від кримінальної відповідальності за ст.128 КК України на підставі ст. 46 КК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 284 КПК України, якщо обставини, передбачені пунктами 5,6,7,8 ч. 1, ч.2 цієї статті, виявляються під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

З огляду на зазначені обставини суд приходить до переконання, що кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 підлягає закриттю.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовано.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Витрати на залучення експерта відсутні.

На підставі викладеного ст.46 КК України, керуючись п.7 ч.1, ч.2 ст.284, п.1 ч.1 ст.477, ст.ст. 369-372, 392 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_6 та ОСОБА_4 задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000364 від 08.09.2019, за обвинуваченням ОСОБА_6 у частині вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, - закрити у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ст. 128 КК України на підставі ст. 46 КК України, а кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000364 від 08.09.2019, у цій частині - закрити.

Речовий доказ оптичний носій інформації на якому розміщено відеозапис з камер зовнішнього відео спостереження території АЗС «Шелл» в с. Черніїв вул. Надвірнянська,86 за 07.09.2019, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги, якщо її не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1