Справа № 347/760/17
Провадження № 11-кп/4808/402/20
Категорія ст. 199 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5

з участю секретаря ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 29.07.2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , -

за участю: прокурора ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу суду як незаконну скасувати, ухвалити нову, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистої поруки. Вказує, що зі змістом ухвали він ознайомився на сайті єдиного державного реєстру судових рішень 31.07.2020 року, оскільки копію судового рішення він не отримував. Вважає, що прокурором не доведено наявності жодних з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки відсутні обґрунтування кожного ризику. Вказує на те, що прокурор не ознайомив його із клопотанням. Звертає увагу суду на те, що строк дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою сплинув 30.07.2020 року о 15-00 год., проте нове клопотання подано прокурором з порушенням 5-денного строку до закінчення дії попередньої ухвали, а саме 28.07.2020 року. Стверджує, що ним було подане клопотання 20.07.2020 року про погіршення стану здоров`я обвинуваченого з підтвердженням медичними довідками, яке у порушення строку 72 годин, було призначене до розгляду на 29.07.2020 року, та, у подальшому, було проігнороване суддею, з вказівкою на те, що вказане клопотання буде предметом розгляду у наступному судовому засіданні 18.09.2020 року. Апелянт звертає увагу суду на те, що в умовах слідчого ізолятору хвороба ОСОБА_8 прогресує, оскільки процес лікування його хвороби здійснюється тільки вузькопрофільними спеціалістами з дотриманням спеціальної дієти, режиму відпочинку та максимальним перебуванням на відкритому повітрі.

Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 29.07.2020 року продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції врахував тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_8 , а також те, що заявлені ризики, передбачені ст.177 КПК України, що стали підставою для обрання щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися і виправдовують обраний запобіжний захід, для запобігання ризикам, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що обвинувачений знаходячись на волі може незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні. Суд також дійшов висновку, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав її безпідставною, просив ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги належить відмовити, ухвалу суду - залишити без змін, з таких підстав.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисних дій, які виразились у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Як вбачається з матеріалів справи, питання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою було вирішено на етапі судового розгляду.

З огляду на ст.ст. 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

В той же час, при вирішенні питання про продовження строків тримання обвинуваченого під вартою в суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПк україни.

При цьому, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У цьому контексті необхідно зазначити, що підхід Європейського суду з прав людини до розгляду доцільності продовження строків тримання особи під вартою впродовж досудового розслідування ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне клопотання про продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання у право особи на свободу.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше його перебування під вартою.

Суддя продовжив строк тримання під вартою ОСОБА_8 з урахуванням тих доводів, що були наведені у клопотанні прокурора в обґрунтування ризиків, зокрема: 1) тяжкості кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_8 , за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, що усвідомлює обвинувачений, та ця обставина дає підстави вважати, що перебуваючи на волі останній може переховуватись від суду з метою ухилення від покарання; 2) відсутності офіційного працевлаштування, тобто відсутності постійного джерела доходів, що може бути ризиком для продовження останнім займатися злочинною діяльністю тощо.

Розглядаючи питання продовження застосування запобіжного заходу ОСОБА_8 у виді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПк України та практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), врахував як тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні якого обвинувачується останній, так й обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На думку колегії суддів, суддя, мотивувавши свої висновки в контексті кримінального провадження та в співставленні з даними про особу обвинуваченого, обґрунтовано дійшов висновку, що запобігти наявним у справі ризикам може лише найбільш суворий запобіжний захід.

Як вбачається з ухвали суду, суддя дійшов висновку про те, що ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 не зменшилися, та перебуваючи на волі обвинувачений може незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, яких не було допитано в судовому засіданні.

На думку колегії суддів, висновки судді про недостатність застосування на даний період часу більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_8 є обґрунтованими, виходячи з того, що обвинувачений усвідомлює неминучість та тяжкість покарання, а тому може переховуватись від суду.
Крім того, переглядаючи оскаржувану ухвалу суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги в частині продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів вважає, що з урахуванням наведеного вище існує також ризик вчинення ОСОБА_8 інших аналогічних кримінальних правопорушень.

Матеріали провадження не містять переконливих відомостей, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою та апелянтом в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення, зазначивши, що обраний стосовно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою на даний час відповідає його особі, характеру та тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, предметом злочину якого є життя та здоров`я людини.

Оцінюючи наведені вище відомості, а також суворість можливого покарання ОСОБА_8 , колегія суддів визнає за реальну небезпеку можливого його ухилення від правосуддя у разі зміни обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисту поруку, як про це наголошує захисник в апеляційній скарзі.

Також, при прийняття такого рішення колегія суддів враховує, що в межах вказаного кримінального провадження, ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 12.07.2019 року ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

21.08.2019 року ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області обвинуваченому ОСОБА_8 було продовжено вказаний вище запобіжний захід до 19.10.2019 року (а.п. 23-24).

Вказаний запобіжний захід продовжувався ухвалами місцевого суду до 02.02.2020 року.

Разом з тим, під час дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_8 його порушив, та 11.01.2020 року йому повідомлено про нову підозру за ч. 2 ст. 345 КК України та, в подальшому, обвинувальний акт скеровано на розгляд Коломийського районного суду Івано-Франківської області (а.п. 29-30).

Такі обставини колегія суддів вважає даними, що негативно характеризують особу обвинуваченого.

Враховуючи наведене, підстав для застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема й запропонованого захисником особистої поруки, колегія суддів не вбачає.

На думку колегії суддів, таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи апелянта про те, що прокурором не доведено наявності жодних з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки відсутні обґрунтування кожного ризику, виходячи з наведено вище, не є слушними.

Посилання апелянта на те, що суддею не розглянуто його клопотання від 20.07.2020 року про погіршення стану здоров`я обвинуваченого з підтвердженням медичними довідками, не є предметом розгляду вказаного провадження.

Посилання апелянта на те, що прокурор не ознайомив його із клопотанням, не свідчить про незаконність прийнятого судом першої інстанції рішення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст. 2 ст. 184 КПК України копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.

Вказаних вимог закону було дотримано, а тому твердження апелянта про порушення стороною обвинувачення строків подачі клопотання до суду не порушує право на захист.

Доводи апелянта про погіршення стану здоров`я обвинуваченого та неможливості його перебування в місцях позбавлення волі в насідок того, що процес лікування його хвороби здійснюється тільки вузькопрофільними спеціалістами з дотриманням спеціальної дієти, режиму відпочинку та максимальним перебуванням на відкритому повітрі, не є безумовною підставою для задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не порушує прав обвинуваченого ОСОБА_8 гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому суд дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
З огляду на наведене, підстав для скасування ухвали суду, колегія суддів не вбачає, внаслідок чого апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.
Керуючись вимогами ст.ст. ст.ст. 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 29.07.2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5