Дата документу 23.12.2020 Справа № 311/1651/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/1683/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 311/1651/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.3 ст.187 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 11 вересня 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, який має середню освіту, не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітніх і неповнолітніх дітей не має, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 11.01.2007 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 76, п.п.3, 4 ст.104 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

- 28.10.2008 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.187 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.01.2007 року і призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. 04.03.2013 року звільнився з Бердянської ВК Запорізької області №77 по відбуттю строку покарання;

- 09.10.2014 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 2 роки;

обвинувачується за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 09.11.2020 включно.

Згідно з матеріалами провадження, в провадженні Василівського районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000199 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.3 ст.187 КК України.
У підготовчому засіданні прокурор ОСОБА_9 клопотав суд продовжити обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки, він обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину, покарання за вчинення якого передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від 7 років до 12 років з конфіскацією майна.
Усвідомлюючи покарання, яке загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, і перебуваючи на волі, ОСОБА_7 може переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обвинувачений не працевлаштований, соціальних зв`язків не має, має непогашену в установленому порядку судимість. ОСОБА_7 неодноразово вчиняв корисливі злочини, що свідчить про те, що злочинна діяльність стала для обвинуваченого стала звичайним способом життя.
Суд першої інстанції враховуючи матеріали кримінального провадження та особу обвинуваченого прийшов до висновку, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду, а також продовжити свою злочинну діяльність та незаконно вливати на потерпілого, свідків, тобто суд першої інстанції встановив наявність ризиків, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України. Застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого не буде ефективним і не сприятиме своєчасному розгляду кримінального провадження.

В апеляційній скарзі захисник вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Захисник обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що в ухвалі Василівського районного суду Запорізької області від 11.09.2020 року при продовженні запобіжного заходу, відносно обвинуваченого не перераховано докази, які підтверджують наявність ризиків, відповідно до ст.177 КПК України, а тому не має законних підстав вважати, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення або незаконно впливати на потерпілого і свідків. В ухвалі суду лише абстракті посилання на те, що ОСОБА_7 має низький рівень соціальних зв`язків, постійного місце проживання не має, з дружиною не проживає, дітей не має. Окрім того, в судовому засіданні прокурором та судом першої інстанції не було надано оцінки про те, що більш м`який запобіжний захід не може запобігти ризикам, передбаченим у ст.177 КПК України.

Просить апеляційний суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; обвинуваченого та захисника, які підтримали який апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги; дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Згідно з ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

У відповідності до ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, обвинуваченому; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Для обрання запобіжного заходу, суд повинен дослідити всі факти «за» та «проти» існування реальних ризиків для обрання запобіжного заходу. Такі доводи повинні бути не загальними і абстрактними, в усіх випадках, суд повинен надати оцінку ризикам.

За вимогами ст.110, ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів погоджується з висновками суду і вважає, що ухвала є законною, обґрунтованою і вмотивованою, при цьому не вбачає достатніх підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, оскільки на переконання колегії суддів доводи захисника обвинуваченого є необґрунтованими.

Зокрема, доводи апеляційної скарги спростовується матеріалами провадження, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 , офіційно не працевлаштований, будь-якою суспільно-корисною працею не займається. Тривалий час на досудовому розслідуванні перебував в розшуку, що підтверджується відомостями з реєстру матеріалів досудового розслідування. Обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово судимий за злочини проти власності, злочинна діяльність для обвинуваченого стала звичайним способом життя, що вказує на небажання останнього ставати на шлях виправлення.

Тому встановлені ще на стадії досудового розслідування ризики, передбачені ст.177 КПК України на теперішній час не зменшилися та продовжують існувати.

Суд дав належну оцінку наявним доказам, прийняв до уваги всі обставини, які мають бути враховані при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано послався на необхідність продовження запобіжного заходу з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Також суд врахував дані, які характеризують особу обвинуваченого, конкретні обставини вказаного кримінального провадження, наявність ризиків, передбачених п.1, п.2, п.3 ч.1 ст.177 КПК України (основними і очевидними є ризики переховування від суду та продовжити злочинну діяльність, впливати на свідків і потерпілого).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що враховуючи тяжкість інкримінованого злочину, відсутність у обвинуваченого тяжких захворювань, які б унеможливлювали перебування останнього в ізоляції, данні про особу обвинуваченого, який був раніше неодноразово судимий та обвинувачується в скоєні злочину, вчиненого в період умовно-дострокового звільнення, для запобігання ризикам, передбаченим п.1, п.2, п.3 ч.1 ст.177 КПК України.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вказані в апеляційній скарзі доводи не тягнуть за собою підстав для скасування ухвали суду.

Отже, вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 суд дотримався вимог ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. За наведених обставин, підстав для скасування ухвали суду, колегія суддів не вбачає.

З огляду на зазначене та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.
Ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 11 вересня 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді триманні під вартою, відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4