Єдиний унікальний номер 243/7707/18
Провадження номер 1-кп/243/153/2020
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року м. Слов`янськ

Судова колегія Слов?янського міськрайонного суду Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі судового засідання Слов`янського міськрайонного суду Донецької області матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001585 від 08.06.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Слов`янська Донецької області, громадянина України, не працюючого, раніше не судимого в силу ст.89 КК України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.149, ч.ч.1,2 ст.156, ч.2,3 ст.153, ч.3,4,5 ст.301, ч.3 ст.302, ч.1 ст.304 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.149, ч.ч.1,2 ст.156, ч.2,3 ст.153, ч.3,4,5 ст.301, ч.3 ст.302, ч.1 ст.304 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 строком на 2 місяці, оскільки термін дії запобіжного заходу спливає, в той же час посилаючись на існування ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України, які продовжують існувати і на теперішній час, оскільки є достатні підстави вважати, що він може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, вчинити інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник заперечували проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважали що прокурором не доведено наявність ризиків, захисник просила суд застосувати відносно ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вислухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, судова колегія приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень частин 1 та 3 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до пунктів 61 та 62 Рішення Європейського Суду з прав людини від 24.07.2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинуватості, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р. вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Аналогічна правова позиція викладена і у рішенні ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 р.

Судовою колегією приймається до уваги, що ОСОБА_7 утримується під вартою з 01.03.2018 р., тому, розглядаючи можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судова колегія вважає необхідним перевірити можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 раніше не судимий в силу ст.89 КК України, до затримання працевлаштованим не був, не одружений. В той же час він обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, за які чинним законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

Судова колегія зазначає, що реальна небезпека здійснення впливу на потерпілих чи свідків може мати місце лише на початку кримінального провадження, тобто до моменту їх допиту в суді, тому, оскільки кримінальне провадження 09.09.2019 р. було передано на автоматизований розподіл для заміни головуючого судді у складі суду, після якого судовий розгляд розпочався спочатку, судом встановлено порядок дослідження доказів, згідно з яким станом на час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою досліджуються письмові докази, а потерпілі ще не допитані.

Тобто, застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту не спроможне запобігти доведеному ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки обставини, встановлені судом, з високим ступенем ймовірності свідчать про можливість ОСОБА_7 переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілих.

Вказані обставини у сукупності та дані про особу ОСОБА_7 , який переховувався від органу досудового розслідування і був затриманий на підставі ухвали слідчого судді 01.03.2018 р., сталих соціальних зв`язків не має, за місцем мешкання характеризується негативно, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень, свідчать про наявність на даний час ризиків, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, тому є достатні підстави вважати, що він може переховуватися від суду, та незаконно впливати на потерпілих, оскільки зазначені особи ще не допитані у судовому засіданні, у зв`язку з чим недостатньо застосовувати відносно нього більш м?який запобіжний захід для запобігання цим ризикам, з моменту обрання запобіжного заходу і до теперішнього часу ризик переховування від суду не зменшився, тому судова колегія вважає, що є законні підстави для продовження терміну дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів. Обмеження права ОСОБА_7 на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним, через неможливість в жодний інший спосіб запобігти його втечі та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.
У світлі положень ст. 28 КПК України, з урахуванням специфіки інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_7 злочинів, дане кримінальне провадження є вочевидь складним. Відповідно, колегія суддів не вбачає надмірної тривалості тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.
Підсумовуючи вищенаведене, судова колегія приходить до переконання, що для запобігання вищезазначеним ризикам, які продовжують існувати станом на теперішній час, недостатньо застосовувати відносно нього більш м?який запобіжний захід, тому наявні законні підстави для продовження обраного відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, бо саме такий запобіжний захід може у подальшому забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177-178, 181, 183, 194, 197, 201, 202, 331, 371-372, 376, 395 КПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченомуу вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.149, ч.ч.1,2 ст.156, ч.2,3 ст.153, ч.3,4,5 ст.301, ч.3 ст.302, ч.1 ст.304 КК України, строк тримання під вартою в Бахмутській УВП № 6 Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, на 60 діб, тобто до 01 листопада 2020 року включно.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та направити начальнику Бахмутської УВП № 6 Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.
Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом семи днів з дня її постановлення.
Ухвалу постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.
Повний текст ухвали виготовлено 03.09.2020 о 12-00 год.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3