Справа № 216/4442/20
Провадження № 1-кп/216/869/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.08.2020 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження № 0000028 від 13 липня 2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянки України, яка має середню освіту, не працює, заміжня, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судима, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

10 травня 2017 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлений) ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, 27а, маючи на те законне право, звернулась до уповноваженої особи вказаного управління з заявою для призначення допомоги малозабезпеченим сім`ям, в якій зазначила, що зобов`язується надати відомості про доходи та майно, що вплинули або могли вплинути на прийняте рішення щодо надання соціальної допомоги. При цьому всупереч взятих на себе зобов`язань ОСОБА_3 приховала й не повідомила управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради про факт отримання стипендії з листопада 2016 року до червня 2017 року в Міжрегіональному центрі професійної підготовки звільнених у запас військовослужбовців (далі - МЦППВ).

Так, ОСОБА_3 , діючи з корисливих мотивів, маючи злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), а саме грошовими коштами з державного бюджету України у вигляді допомоги малозабезпеченим сім`ям, всупереч об`єктивній дійсності, внесла до змісту вищезгаданої заяви завідомо неправдиві відомості, приховавши від адміністрації управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради факт отримання стипендії з листопада 2016 року до червня 2017 року у МЦППВ, оскільки відповідно до наказу Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства економіки та з питань Європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України, Державного комітету статистики України, Державного комітету України у справах сім`ї та молоді від 15.05.2003 року № 123/23/357/138/451 «Про затвердження змін до Методики обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги» їй було б відмовлено у надання зазначеної соціальної допомоги. Однак ОСОБА_3 подала недостовірні відомості уповноваженій особі управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, що в подальшому стало підставою для нарахування їй у період з 01.05.2017 року до 31.12.2017 року допомоги малозабезпеченим сім`ям у сумі 1 399 грн 38 коп.

За результатами проведеної спеціалістами управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради перевірки був виявлений факт отримання доходу, а саме отримання стипендії з листопада 2016 року до червня 2017 року у МЦППВ, після чого було припинено призначення допомоги.

Таким чином, ОСОБА_3 у період часу з 01.05.2017 року до 31.12.2017 року шляхом обману заволоділа грошовими коштами з державного бюджету України на загальну суму 1 399 грн 38 коп.

Судом встановлено, що учасники судового провадження, отримавши копії матеріалів дізнання, не оспорюють встановлені досудовим розслідуванням обставини, ознайомлені з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч. 1 ст. 394 КПК України, та подали до суду відповідні заяви про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні за їх відсутності. При цьому обвинувачена ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_5 , беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, тому у суду не має сумнівів у добровільності її позиції.

За встановлених обставин розгляд обвинувального акта здійснюється у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

З огляду на наведене, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , остання беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку, фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені правильно та не оспорюються учасниками судового провадження, тому винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, доведена поза будь-яким розумним сумнівом.

Ураховуючи викладене, зазначені дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 190 КК України за ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання, яке має бути призначено обвинуваченій ОСОБА_3 , суд відповідно до статей 50, 65 КК України виходить із меж, установлених у санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинено діяння, яке згідно із ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження обвинувачена ОСОБА_3 раніше не судима, не працює, перебуває у відпусті для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, заміжня, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебувала й не перебуває (а.к.п. 74-77).

Разом з тим суд бере до уваги, що завдана кримінальним проступком шкода обвинуваченою не відшкодована.

Суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання згідно зі ст. 66 КК України, щире каяття обвинуваченої.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, при призначенні покарання суд враховує фактичні обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, спосіб його вчинення та мотиви, обстановку вчинення проступку та його наслідки, ставлення обвинуваченої до вчиненого, перед і пост кримінальну поведінку останньої та наведені дані про її особу, зокрема, перше притягнення до кримінальної відповідальності, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, перебування у відпусті для догляду за дитиною, не перебування на обліках, не відшкодування завданої шкоди, а також наявність однієї пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючих обставин.

З огляду на наведене, ураховуючи всі зазначені вище обставини в їх сукупності, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку, що для досягнення мети покарання, виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень останній необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 190 КК України у виді громадських робіт.

Більш м`яке покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу, суд не може застосувати до обвинуваченої ОСОБА_3 , оскільки остання не працює.

За таких обставин саме покарання у виді громадських робіт, на переконання суду, буде справедливим та адекватним характеру вчиненого діяння, його небезпечності й даним про особу винної, а також необхідним і достатнім для її виправлення та попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_3 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити їй покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку учасниками судового провадження, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1