Ухвала
30 листопада 2020 року
м. Київ
справа № 126/3602/14-к
провадження № 51 - 5135 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 27 грудня 2019 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 20 липня 2020 року щодо нього,
встановив:
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перевірку зазначених судових рішень у касаційному порядку.
Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 27 жовтня 2020 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК ) та надано п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків.
У вищевказаному рішенні суду касаційної інстанції зазначено про необхідність належного обґрунтування істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуло б за собою безумовне скасування судових рішень.
На виконання ухвали касаційного суду засуджений подав нову касаційну скаргу, перевіривши яку, суд установив, що зазначених в ухвалі Верховного Суду від 27 жовтня 2020 року недоліків не усунуто.
Так, у повторно поданій касаційній скарзі скаржник не обґрунтував у чому саме полягали істотні порушення процесуального закону, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судових рішень, і чому їх (ці порушення) слід відносити до безумовних підстав для їх скасування, відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК.
Крім цього, засуджений вказує на неналежну, на його думку, оцінку доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту та відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, тому відсутність у касаційній скарзі обґрунтування з підстав передбачених у ст. 438 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Крім того, у ст. 284 КПК визначено виключний перелік підстав, за наявності яких кримінальне провадження підлягає закриттю. Проте, порушуючи питання про скасування оскаржуваних судових рішень із закриттям кримінального провадження засуджений ОСОБА_4 в той же час не наводить конкретних підстав для закриття провадження, відповідно до вимог закону.
Таким чином, скаржник недоліків касаційної скарги не усунув, а тому касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.
Залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 27 грудня 2019 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 20 липня 2020 року щодо нього разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3