Справа № 646/6079/19
№ провадження 1-кп/646/424/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.12.2020 м. Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в дистанційному режимі відеоконференції обвинувальні акти в об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001246 від 19.05.2019, № 6000056 від 16.06.2019 за обвинуваченням:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м Зміїв Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, розлученого, який мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
01.10.2004 Зміївським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, 27.06.2007 звільнився по відбуттю строку покарання;
25.09.2007 Зміївським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі;
26.10.2007 Зміївським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі, 19.12.2008 звільнився по відбуттю строку покарання;
01.12.2009 Зміївським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 186, 70 КК України до 5 років позбавлення волі; 10.01.2014 звільнився умовно-достроково на невідбутний строк 4 місяці 15 днів;
20.07.2016 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;
11.04.2017 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, 07.12.2018 звільнився з умовно-достроково на невідбутний строк 1 місяць 9 днів,
11.09.2019 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі,
засудженого 03.12.2019 Зміївським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, ч. 2 ст. 185 КК України,
у присутності обвинуваченого ОСОБА_9 ,
В С Т А Н О В И В :
18.05.2019 приблизно о 14?00 годині ОСОБА_9 діючи умисно, повторно, з корисливого мотиву, з метою незаконного заволодіння чужим майном, маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, перебуваючи в ліфті під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_2 , побачив раніше незнайому ОСОБА_10 , яка також знаходилась в ліфті, та, реалізовуючи свій намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, підійшов до неї та застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, штовхнув її в праве плече та притиснув до стіни ліфту, внаслідок чого ОСОБА_10 вдарилась лівою частиною обличчя та тулубу об стіну ліфту та впала на підлогу. В результаті протиправних дій ОСОБА_9 потерпілій ОСОБА_10 було завдано забій обличчя, шиї, грудної клітини зліва, лівої верхньої кінцівки, лівого стегна, гематоми, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. ОСОБА_9 , продовжуючи дії, направлені на відкрите викрадення чужого майна, різким рухом руки зірвав з шиї ОСОБА_10 золотий ланцюжок, вагою 14,520 грам, з золотим хрестиком, вагою 1,470 грам, загальною вартістю 10 160, 83 грн, після чого дістав з сумки ОСОБА_10 , яка впала на підлогу, гаманець, який не представляє для потерпілої матеріальної цінності, в якому знаходились грошові кошти в сумі 203, 00 грн. Після чого, ОСОБА_9 з місця скоєння кримінального правопорушення з викраденим зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 10 363, 83 грн.
Крім того, 15.06.2019 приблизно о 19?00 годині ОСОБА_9 перебував у приміщенні дачного домоволодіння, розташованому в лісосмузі на відстані приблизно 4 км від с. Першотравневе та приблизно 7 км від с. Мартове Печенізького району Харківської області, та 10 м від Печенізького водосховища, з дозволу власника домоволодіння ОСОБА_11 , де у нього раптово виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, протиправно, повторно, ОСОБА_9 шляхом вільного доступу з приміщення вищевказаного дачного домоволодіння таємно викрав із «барсетки» грошові кошти в сумі 11 800, 00 грн. Після цього ОСОБА_9 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене майно на свою користь і розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 11 800, 00 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 повністю визнав свою вину у даних кримінальних правопорушеннях, надав пояснення про обставини їх скоєння, як вказано вище. Розкаявся у скоєному.

Показання обвинуваченого ОСОБА_9 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.
Обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію підтримала і сторона обвинувачення.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Попередньо суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_9 та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_9 своєї вини, добровільності та істинності його позиції а також те, що сторони не піддають сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, визнав за можливе розглянути дане об`єднане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого та процесуальних документів щодо судових витрат та речових доказів.
Аналізуючи викладене, суд доходить висновку, що вину обвинуваченого повністю доведено під час судового розгляду та кваліфікує його дії за:
- ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;
- ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно.
Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.
Судом вивчено дані, що характеризують особу обвинуваченого, відповідно до яких він раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення аналогічних злочинів, офіційно не працює, розлучений, зареєстрованого місця проживання не має, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає щире каяття.
Обставин, що обтяжує покарання судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд враховує положення ст. 65 КК України, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким та тяжким злочинами, дані про особу обвинуваченого, його ставлення до вчинених кримінальних правопорушень засудження ним своєї поведінки, обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття, що обвинувачений беззаперечно визнав свою вину, фактичні обставини справи.

Суд вважає необхідним і достатнім з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.

Саме таке покарання буде сприяти меті призначення покарання.

Враховуючи, що ОСОБА_9 вчинив вказані у вироку кримінальні правопорушення до постановлення 03.12.2019 вироку Зміївського районного суду Харківської області, тому суд вважає правильним призначити покарання за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України.

Судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого.
Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Цивільні позови у кримінальному проваджені не заявлялися.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 370-371, 373-376 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_9 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за цим вироком у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_9 остаточне покарання шляхом часткового складання покарання, призначеного цим вироком, та покарання, призначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 03.12.2019у виді 4 (чотирьох) років 8 (восьми) місяцівпозбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з 10.12.2020.

В строк покарання, зарахувати покарання частково відбуте за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 03.12.2019 у період з 03.07.2019 по 09.12.2020.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печенізького районного суду Харківської області від 24.06.2019 у кримінальному провадженні № 6000056 від 16.06.2019 та ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.08.2019у кримінальному провадженні № 0001246 від 19.05.2019 скасувати.
Стягнути з ОСОБА_9 у прибуток держави витрати за проведення товарознавчої експертизи № 6/2196СЕ?19 від 30.08.2019 у сумі 628, 04 грн.

Речові докази:
грошові кошти в сумі 11 800, 00 грн у кількості 41 купюри вважати повернутими власнику ОСОБА_11 ;
гаманець «La Tour Eiffel 1887» коричневого кольору, шкіряний вважати повернутим власнику ОСОБА_10 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1