провадження №11-сс/991/1022/20
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року м.Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю захисників підозрюваного ОСОБА_5 адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Києві апеляційну скаргу захисників підозрюваного ОСОБА_5 адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 12 грудня 2020 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000651 від 19 жовтня 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного рішення і встановлені судом обставини.

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 12 грудня 2020 року частково задоволено клопотання сторони обвинувачення та застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 год 37 хв 08 лютого 2021 року з визначенням застави у розмірі 1000 (одна тисяча) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 102 000 (два мільйони сто дві тисячі) грн., із покладенням на підозрюваного відповідних обов`язків.

При ухваленні судового рішення слідчий суддя вказав на доведеність стороною обвинувачення доводів щодо необхідності застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував наявність обґрунтованої підозри, доведеність стороною обвинувачення наявності ризиків того, що підозрюваний зможе переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, знищити, приховати чи спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а встановлений розмір застави на думку слідчого судді здатен забезпечити виконання покладених обов`язків, проте застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить їх належного виконання.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою слідчого судді, посилаючись на неповноту судового розгляду, вважаючи її незаконною, необґрунтованою та такою, що прийнята з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства України, захисники підозрюваного ОСОБА_5 адвокати ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , 16 грудня 2020 року звернулись з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову про відмову у застосуванні до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування апеляційної скарги захисники зазначають, що суд, ухвалюючи рішення, не врахував відсутність обґрунтування підозри ОСОБА_5 у тій мірі, яка б доводила необхідність застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскількизазначені у клопотанні обставини та додані документи кримінального провадження у своїй сукупності жодним чином не підтверджують існування фактів та інформації, які переконують в тому, що ОСОБА_5 міг вчинити інкримінований йому злочин.

Так, на думку захисників, наявні розсекречені матеріали проведених негласних слідчих (розшукових) дій, що слугували підставою повідомлення про підозру ОСОБА_5 , не містять жодних підтверджуючих даних або доказів причетності або вчинення саме ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК, оскільки уся інформація, отримана за результатами таких дій, інтерпретована прокурором та безпідставно врахована слідчим суддею при винесені оскаржуваної ухвали.

Також, слідчим суддею на думку захисників, не враховано дії іншого фігуранта кримінального провадження ОСОБА_10 , яка на переконання захисників фактично діяла, як провокатор вчинення злочину, інкримінованого ОСОБА_5 .

Крім того, слідчим суддею не прийнято до уваги доводи сторони захисту щодо хронологічної невідповідності викладених у повідомленні про підозру, клопотанні про застосування запобіжного заходу дій підозрюваного та уповноважених осіб органу досудового розслідування щодо часу отримання ОСОБА_11 грошових коштів та часу затримання останнього.

Також захисники підозрюваного наводять доводи, що слідчим суддею не надано оцінку тій обставині, що посада в.о. директора ДП «МТП «Чорноморськ», яку обіймав ОСОБА_5 , не належить до переліку посад осіб, які займають особливо відповідальне становище, а тому інкриміновані стороною обвинувачення дії ОСОБА_5 невірно кваліфіковані за ч.4 ст.368 КК.

Обґрунтовуючи свої вимоги захисники також вказують на необґрунтованість висновків слідчого судді в частині наявності існування ризиків переховування від органів досудового розслідування чи суду, незаконного впливу на свідків, можливості знищення, приховування чи спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення у цьому кримінальному провадженні.

До того ж, не погоджуються захисники і з розміром визначеної слідчим суддею застави, оскільки на їх думку судом не враховано дані про грошові зобов`язання підозрюваного та необґрунтовано визначено такий розмір застави, який для підозрюваного та його родини є вочевидь непосильним та завищеним.

Позиції учасників судового провадження.

Захисники підозрюваного ОСОБА_5 адвокати ОСОБА_6 , ОСОБА_9 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити у повному обсязі з зазначених у ній підстав.

Прокурор ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу захисників - без задоволення.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, проте за задоволеним судом клопотанням захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_9 за положеннями ч.4 ст.405 КПК апеляційний розгляд проведено за відсутності підозрюваного.

Мотиви суду.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст.2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу відповідно до ч.2 ст.177 КПК є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосовування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За вимогами ч.1 ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Також, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки (ст.178 КПК).

Колегією суддів встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя у повному обсязі належним чином дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального закону.

Так, з наданих суду матеріалів судового провадження вбачається, що наведені у клопотанні детектива підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу слідчим суддею при розгляді клопотання належним чином перевірялись, при цьому у судовому засіданні заслухані доводи прокурора, заперечення підозрюваного ОСОБА_5 та його захисників, досліджені письмові матеріали клопотання детектива та письмові заперечення з додатками сторони захисту, з`ясовані всі необхідні обставини, які повинні бути встановлені при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

На виконання вимог ст.178 КПК слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 , відомості про його особу в їх сукупності з врахуванням сімейного та матеріального стану, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, обставини вчинення правопорушення за пред`явленим повідомленням про підозру.

З доданих до клопотання матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК, а саме в одержанні неправомірної вигоди в особливо великому розмірі для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Колегія суддів вважає, що надані слідчому судді стороною обвинувачення докази на обґрунтування підозри є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку щодо ймовірної можливості вчинення ОСОБА_5 вищевказаного кримінального правопорушення, тобто про те, що підозра є обґрунтованою.

При вирішенні питання щодо встановлення обґрунтованої підозри слід застосувати стандарт доказування «обґрунтована підозра», який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, 30 August 1990, §32). При цьому, обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Merabishvili v. Georgia, 28 November 2017, §184). Тому, цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

За таких умов, всупереч доводам апеляційної скарги захисників, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, в тому числі розсекречені матеріали проведених негласних слідчих (розшукових) дій, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до правильного висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК, які свідчать про обґрунтованість на час розгляду клопотання підозри ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити вищевказане кримінальне правопорушення за викладеними у повідомленні про підозру обставинами, тобто про те, що підозра на даному етапі є обґрунтованою.

Натомість, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При цьому суд зауважує, що обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину, а тому вказані доводи апеляційної скарги розцінюються як позиція сторони захисту щодо невинуватості підозрюваного в інкримінованому йому злочину.

Так, на думку колегії суддів, в матеріалах судового провадження наявна сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_5 може бути причетним до вчинення інкримінованого йому злочину, а саме:

- в протоколі допиту свідка ОСОБА_10 від 07 грудня 2020 року, 09 грудня 2020 року, 10 грудня 2020 року містяться відомості про вчинення активних дій ОСОБА_5 , скерованих на створення умов для одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_10 за посередництва ОСОБА_11 , а також факт передачі 10 грудня 2020 року коштів в сумі 250 тисяч доларів США - предмету неправомірної вигоди - ОСОБА_11 як довіреній особі ОСОБА_5 з питання отримання неправомірної вигоди, і що після цього ОСОБА_11 телефонував ОСОБА_5 і повідомив про отримання коштів;

- в протоколі допиту свідка ОСОБА_12 від 10 грудня 2020 року містяться відомості про те, що ОСОБА_5 обізнаний щодо ситуації із заборгованістю ТОВ «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн» перед ДП «МТП «Чорноморськ» та його активну позицію у вирішенні питання подальшої діяльності ТОВ «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн» в ДП «МТП «Чорноморськ»;

- в документах - копіях наказів Мініфраструктури від 02 листопада 2020 року , від 18 листопада 2020 року № 83-ос, статуту ДП «МТП «Чорноморськ», витягу з ЄДРПОУ щодо ДП «МТП «Чорноморськ», договору оренди від 13 червня 2018 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та ТОВ «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн» про оренду термінала № 2, що знаходиться на території ДП «МТП «Чорноморськ», ухвал Господарського суду Одеської області від 29 травня 2020 року, 07 жовтня 2020 року, - містяться відомості щодо обставини, за яких обговорювалася можливість затвердження плану санації ТОВ «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн», а також наявність посадових повноважень у ОСОБА_5 , функціональних можливостей в рамках діяльності ДП «МТП «Чорноморськ», та можливістю впливати на прийняття рішень комітетом кредиторів у справі про банкрутство ТОВ «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн»;

- в протоколі про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - спостереження за особою від 08 грудня 2020 року містяться відомості про зустрічі 05 грудня 2020 року ОСОБА_5 та ОСОБА_11 у кафе безпосередньо після того, як у цьому ж кафе відбулася зустріч і домовленість ОСОБА_11 з ОСОБА_13 ;

- в протоколах про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій - аудіоконтролю особи від 08 грудня 2020 року містяться відомості про обізнаність ОСОБА_5 щодо посередництва ОСОБА_11 про детальну обізнаність ОСОБА_11 щодо подальших дій які плануються у процедурі банкрутства, щодо уповноваження з боку ОСОБА_5 особи для ведення переговорів із ОСОБА_10 , а також щодо обізнаності ОСОБА_11 стосовно змісту розмов ОСОБА_5 та ОСОБА_10 ;

- протокол огляду та вручення грошових коштів особі від 10 грудня 2020 року, ухвала про надання дозволу на проведення обшуку від 09 грудня 2020 року та протокол обшуку від 10 грудня 2020 року за адресою: м. Одеса, вул. Романа Кармена, 21 містять відомості про вручення ОСОБА_10 грошових коштів, які в подальшому передані в якості неправомірної вигоди ОСОБА_11 , який мав передати їх ОСОБА_5 , та які були вилучені в ході проведення обшуку в ОСОБА_11 ;

- в протоколі обшуку банківського відділення АТ «Укрсиббанк» від 10 грудня 2020 року містяться відомості про те, що з приміщення АТ "Укрсиббанка" по вул.Кармена Романа, 21А м.Одеса вилучені грошові кошти, які перебували у пакеті поряд з ОСОБА_11 у сумі 250 тисяч доларів США, а також договір від 10 грудня 2020 року найму індивідуального сейфу між ОСОБА_11 та АТ "Укрсиббанком".

Крім того, доводу сторони захисту про необґрунтованість підозри ОСОБА_5 через хронологічну невідповідність викладених у клопотанні дій осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, слідчим суддею надано оцінку в оскаржуваній ухвалі та обґрунтовано відхилено, оскільки, як встановлено під час розгляду клопотання та перевірено під час розгляду апеляційної скарги, у тексті повідомлення про підозру ОСОБА_5 щодо часу отримання коштів ОСОБА_11 допущена описка, оскільки ці дії вчинені приблизно о 16 год 20 хв., а не 17 год. 40 хв. Такі пояснення прокурора узгоджуються із відомостями у дослідженому протоколі обшуку від 10 грудня 2020 року, в якому вказано, що проведення обшуку за адресою: м. Одеса, вул. Романа Кармена, 21, - за місцем отримання грошових коштів ОСОБА_11 - розпочалося о 16 год 26 хв, і що адвокат останнього ОСОБА_14 прибув на обшук о 17 год 12 хв (т. 2 а.с. 14).

Щодо викладених в апеляційній скарзі доводів захисників про те, що слідчим суддею не надано оцінки діям ОСОБА_10 , як провокатора вчинення злочину, інкримінованого ОСОБА_5 , колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості, встановлення факту провокації злочину саме для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень.

Доводи, викладені захисниками у апеляційній скарзі, про ненадання слідчим суддею оцінки тій обставині, що посада в.о. директора ДП «МТП «Чорноморськ», яку обіймав ОСОБА_5 не належить до переліку посад осіб, які займають особливо відповідальне становище, а тому інкриміновані стороною обвинувачення дії ОСОБА_5 не вірно кваліфіковані за ч.4 ст.368 КК є неприйнятними, оскільки не впливають на обґрунтованість повідомлення про підозру ОСОБА_5 за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.368 КК, а саме в одержанні неправомірної вигоди, яка за матеріалами провадження складає 250 000 доларів США, що станом на 10 грудня 2020 року становить 7 018 750 грн. 00 коп., що у п`ятсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та є особливо великим розміром неправомірної вигоди, відповідно до пункту 1 примітки до ст.368 КК.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, у відповідності до вимог законодавства за наслідками розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 дійшов обґрунтованого висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги захисників підозрюваного ОСОБА_5 адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , щодо необґрунтованості висновків слідчого судді в частині наявності існування ризиків, суд враховує наступне.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Перевіряючи обґрунтування слідчого судді щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК, а саме того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, знищити, приховати чи спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення колегія суддів встановила належне та детальне обґрунтування слідчим суддею наявності кожного із зазначених ризиків в оскаржуваній ухвалі, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , фактичні обставини провадження та дані про особу підозрюваного, в тому числі про його сімейний, майновий стан та стан здоров`я, а також інші обставини, передбачені ст.178 КПК.

Щодо посилань захисників про необґрунтованість висновку слідчого судді про наявність ризику того, що підозрюваний зможе переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, вбачається, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.368 КК, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, яке в разі визнання винуватим повинне бути призначене до реального відбування без можливості застосування правил ст. 69, 75 КК, тобто існує ймовірність притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Зазначена слідчим суддею обставина, з якою погоджується колегія суддів, підвищує ризик переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності. Крім того, як вбачається із матеріалів клопотання та надано відповідну оцінку слідчим суддею, ОСОБА_5 має документи для виїзду за кордон та у період часу з 2016 року 19 разів перетинав державний кордон України, що вказує на звичність виїзду за межі України, а також на наявність упродовж останніх років відповідних фінансових ресурсів для виїзду і перебування за кордоном. Також у підозрюваного та його близьких родичів, зокрема дружини ОСОБА_15 , наявні значні грошові активи, які ОСОБА_16 може використати для переховування від органу досудового розслідування чи суду, зокрема для проживання в будь-якому населеному пункті України або за кордоном, придбання житла за кордоном, що у переважній більшості країн є підставою для отримання посвідки на постійне проживання.

Зазначена обставина сама по собі може свідчити про можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду у поєднанні з тяжкістю можливого покарання. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема позицією, викладеною у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Відтак, сама по собі тяжкість злочину не є єдиною визначальною умовою при встановленні ризику, проте разом з іншими обставинами повинна враховуватись слідчим суддею під час вирішення розгляду клопотання про обрання особі запобіжного заходу.

Отже, враховуючи тяжкість можливого покарання, у сукупності із майновим станом та процесуальною поведінкою підозрюваного, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку щодо існування ризику переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду.

Не залишилась без оцінки суду і позиція сторони захисту про відсутність доказів, які б обґрунтовували наявність ризику можливості ОСОБА_5 незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Так, як вбачається з оскаржуваної ухвали, при оцінці існування цього ризику слідчий суддя виходив із передбаченої КПК процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до якої спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Крім цього, слідчим суддею також правомірно враховано ту обставину, що на ОСОБА_5 на даний час покладено виконання обов`язків директора ДП «МТП «Чорноморськ», у зв`язку із чим він у силу займаної посади, кола своїх особистих і професійних зв`язків, сфери діяльності, може володіти інформацією про персональні дані (місця проживання, членів сімей) осіб, - працівників ДП «МТП «Чорноморськ» або осіб, що перебувають у службовій залежності від нього чи мають товариські відносини з ним, - які можуть дати показання щодо нього, його дій та рішень як свідки у цьому кримінальному провадженні. Тому в ОСОБА_5 є можливість, протиправно використовуючи такі відомості, підбурювати свідків до дачі неправдивих показань для уникнення кримінальної відповідальності чи незаконно впливати на них.

З цих підстав слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку, що на теперішній час існує загроза того, що підозрюваний може здійснити дії, спрямовані на вплив у позапроцесуальний спосіб на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою ненадання ними органу досудового розслідування достовірних показань щодо участі та ролі ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення для уникнення останнім кримінальної відповідальності.

Також суд вважає наявним ризик можливого знищення, приховування або спотворення речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 , виконуючи обов`язки директора ДП «МТП «Чорноморськ», має доступ до службової та іншої документації підприємства, що створює ризик її приховування, спотворення або знищення, адже під час досудового розслідування для встановлення окремих обставин істотне значення мають документи, що знаходяться в ДП «МТП «Чорноморськ» та які не були відшукані та вилучені 10 грудня 2020 року під час проведення обшуку приміщення цього підприємства через їх відсутність за місцем зберігання. Також не було відшукано оригінали плану санації ТОВ «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн» та договору із адвокатом ОСОБА_12 , який представляв ДП «МТП «Чорноморськ» на зборах кредиторів у справі про банкрутство ТОВ «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн». Разом з тим, ОСОБА_5 має доступ до електронної поштової скриньки підприємства, тому це створює ризик знищення наявних у ній електронних документів, що можуть мати значення для досудового розслідування.

При цьому, під час обшуку службового кабінету ОСОБА_5 в ДП «МТП «Чорноморськ» 10 грудня 2020 року знайдено та вилучено мобільний телефон, пошкоджений шляхом розлому на дві частини, водночас мобільний телефон, належний ОСОБА_5 , під час особистого обшуку знайдений не був.

Тому колегія суддів зазначає, що за таких обставин, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що на час вирішення клопотання про застосування запобіжного заходу є достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 має реальну можливість вчинити дії, спрямовані на знищення, приховування або спотворення речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин у даному кримінальному провадженні у випадку обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із ізоляцією.

Відтак, приймаючи до уваги вищенаведені ризики, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК, яке є особливо тяжким злочином, відомості щодо особи підозрюваного, я саме середній вік підозрюваного та його стан його здоров`я, які не виключають можливість його тримання під вартою, наявність у ОСОБА_5 постійного місця проживання в м. Чорноморськ Одеської області, що на даний час на нього покладено виконання обов`язків директора ДП «МТП «Чорноморськ» і ця робота є джерелом його доходів, його родинні відносини - одружений, має двох малолітніх дітей, має мати похилого віку, 1949 р.н., яка перенесла тяжке захворювання у 2017 році і яка не зазначена у щорічній декларації як член сім`ї, що ОСОБА_5 раніше не судим, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження, а застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не здатне забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти вищевказаним ризикам.

Колегія суддів зазначає, що можливо вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, має високий ступінь суспільної небезпеки, за обставинами провадження наявні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК, при цьому рішення суду за результатами розгляду питання щодо можливості застосування запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що при визначенні розміру застави слідчим суддею надано оцінку відповідним обставинам, враховано тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 та його суспільну небезпеку; вид і розмір покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим; розмір коштів, що були предметом неправомірної вигоди; сімейний стан підозрюваного та, відповідно до відомостей, відображених у щорічній декларації за 2019 рік (том 3 а.с. 45-86), податкових деклараціях, державних реєстрах майнових прав, наявність у підозрюваного та близьких осіб на праві власності об`єктів нерухомого майна, транспортного засобу, грошових коштів тощо, у зв`язку з чим слідчим суддею обґрунтовано визначено заставу, розмір якої, на думку колегії суддів, всупереч доводам апеляційної скарги не є завідомо непомірним для підозрюваного.

Таким чином суд констатує, що надані із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою матеріали доводять наявність правових підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 зазначеного запобіжного заходу, а також те, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують саме такий обсяг втручання у права та інтереси підозрюваного з метою досягнення дієвості цього провадження, що з дотриманням процесуальних норм правомірно встановлено слідчим суддею.

В апеляційній скарзі містяться також інші аргументи сторони захисту, які не потребують детального аналізу колегії суддів та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини стаття 6§1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод зобов`язує суди надавати підстави для винесення рішень, однак не передбачає детальної відповіді на кожний аргумент (VandeHurk v. theNetherlands, 19 April 1994, §61), проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені (Boldea v. Romania, 15 February 2007§30). При цьому міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі RuizTorija v. Spain від 09 грудня 1994 року, № 303-A, § 29; рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04, § 58).

Відтак, під час постановлення оскаржуваної ухвали слідчим суддею повністю дотримано вимоги кримінального процесуального закону, порушень норм КПК, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, в тому числі за вимогами та обставинами, викладеними захисниками підозрюваного в апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін, а відтак вимоги апеляційної скарги сторони захисту підлягають залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 392, 404, 422, 532 КПК, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисників підозрюваного ОСОБА_5 адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 12 грудня 2020 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000651 від 19 жовтня 2020 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

___________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3