УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві

клопотання слідчого Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції України в місті Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003788 від 22 липня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
14 серпня 2020 року слідчий Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції України в місті Києві ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим з прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003788 від 22 липня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, про арешт майна, а саме: садового будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта: 000, частки спільної часткової власності на даний об`єкт належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та інша частки спільної часткової власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,; 2) земельної ділянки з кадастровим номером :90:621:0002, площею 0,1200 га на якій розташований будинок за адресою: АДРЕСА_2 , із забороною вчиняти будь-які дії щодо відчуження, розпорядження та користування даним майном.

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні Шевченківського управління поліції ГУ НП України в м. Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003788 від 22 липня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Досудовим слідством встановлено, що в невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, гр. ОСОБА_5 , спільно із гр. ОСОБА_6 , шахрайським шляхом, заволоділи майном, яке належить ОСОБА_7 , а саме: будинок АДРЕСА_3 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20.08.2014, ОСОБА_7 , одружилась разом із ОСОБА_8 та з моменту одруження ділили спільний побут, проживаючи за адресою: АДРЕСА_4 .

В подальшому, 29.12.2019, ОСОБА_8 помер.

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_7 , повідомила, що 10.07.2020, приблизно о 14 год. 00 хв., до подвір`я будинку АДРЕСА_3 , де проживали ОСОБА_7 , разом із ОСОБА_8 , увійшли ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які представились як власники вказаного помешкання, пред`явивши витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права спільної сумісної власності.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , 10.07.2020 р. прибувши з групою агресивно налаштованих осіб та в грубій формі з застосуванням насильства в подальшому виставили ОСОБА_7 на вулицю без будь яких на те причин. На неодноразові прохання припинити свавілля та надати змогу забрати хоча б свої речі, вказані особи ніяким чином не реагували, продовжуючи реалізовувати свої злочинні наміри.

Крім цього, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 є колишньою дружиною покійного ОСОБА_8 , шлюб між якими зареєстровано 22.04.1994 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 19.05.2011 р. Після укладення шлюбу з ОСОБА_5 , ОСОБА_9 взяв її прізвище - ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

12.07.2011 р. шлюб між ними було розірвано та ОСОБА_11 знову взяв собі прізвище ОСОБА_12 , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 12.07.2011 р.

В ході розірвання шлюбу, спільне сумісне майно подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_8 було добровільно поділено між ними.

Так, 26.05.2011 р. ОСОБА_5 уклала з ОСОБА_8 договір про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за яким квартиру АДРЕСА_5 визнано виключно особистою приватною власністю ОСОБА_5 .

Того ж дня, 26.05.2011 р., перебуваючи у приміщенні приватного нотаріуса, ОСОБА_5 уклала з ОСОБА_8 договір дарування земельної ділянки, за яким останній прийняв від ОСОБА_5 в дар земельну ділянку площею 0,1200 га за адресою: АДРЕСА_4 , кадастровий номер :90:621:0002.

Крім того, того ж дня - 26.05.2011 р. ОСОБА_5 взяла у ОСОБА_8 в борг 90000,00 доларів США на строк до 30.09.2011 р., про що надала відповідна розписка.

30.08.2014 р. ОСОБА_8 одружився із ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 30.08.2014 р.

Крім цього встановлено, що за життя ОСОБА_8 , не встиг оформити право власності на будинок, який сам і побудував.

29.06.2019 р. ОСОБА_8 отримав в садовому товаристві «Дніпро» довідку про те, що він фактично проживає в будинку з 2011 року. Приватним нотаріусом ОСОБА_13 19.02.2020 р. було відкрито спадкову справу № 65546138.

В подальшому, 10.07.2020, під час перебування на території, за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_5 , надала довідку про те, що вона являється членом Садового товариства «Дніпро» та згідно рішення загальних зборів членів СТ, а саме протоколом № 7 від 03.1988 р., остання являється власником вказаного будинку.

В клопотанні слідчий зазначає, що вивчивши пред`явлені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 документи про право власності на будинок, можна дійти висновку про незаконність реєстрації за ними права власності на нього.

Крім цього, як видно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності ОСОБА_5 на будинок зареєстровано рішенням приватного нотаріуса Київського нотаріально округу ОСОБА_14 , державна реєстрація прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 52894293 від 30.06.2020 р. на підставі довідки від 04.10.2006 р. № 125, виданої Об`єднанням садівничих товариств масиву «Сади Нижні-2» Дарницького району м. Києва, але земельна ділянка фактично і юридично знаходиться на території Садового Товариства «Дніпро» ЕДРПО 25681001, відповідно вищезгадану довідку має видавати голова Садового Товариства «Дніпро» ОСОБА_15 .

Реалізуючи свій злочинний намір, 09.07.2020 р., ОСОБА_5 , уклала завідомо фіктивний договір дарування зі своїм спільником ОСОБА_6 , за яким він начебто набув право власності на частину будинку, цей договір було посвідчено приватним нотаріусом Київського нотаріально округу ОСОБА_16 .

Крім цього, реєстрація права власності на будинок за ОСОБА_5 відбулася з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі в тексті ухвали Закон) та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. №1127 (далі в тексті ухвали Порядок).

Так відповідно до п. 41 Порядку, для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються:

1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта;

2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;

3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси;

4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність);

5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

Натомість, ОСОБА_5 для реєстрації права власності надала нотаріусу лише довідку від 04.10.2006 р. № 125 про те, що вона є членом садового товариства «Дніпро» і є власником садового будинку за адресою: АДРЕСА_4 , який побудовано господарчим способом і введено в експлуатацію в 1990 році.

Така довідка відповідно до Порядку та Закону не є документом на підставі якого дозволяється реєстрація права власності. Також, при реєстрації було подано копію зазначеної довідки.

Крім того, відповідно до п. 3.2. Договору дарування земельної ділянки від 26.05.2011 р. ОСОБА_5 засвідчила, що на земельній ділянці немає зареєстрованої в органах технічної інвентаризації забудови. Відтак, викликає сумнів вказівка в довідці від 04.10.2006 р. № 125 інформації про введення в 1990 році в експлуатацію садового будинку.

Документ, що підтверджує присвоєння будинку адреси не видавався.

Технічний паспорт, який подано реєстратору виготовлений в 2006 році. При цьому відповідно до примітки Додатку 5 до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24.05.2001 р. № 127, дані технічного паспорта актуальні протягом одного року з дати проведення технічної інвентаризації. Таким чином, відомості що містяться в техпаспорті є неактуальними. До того ж в техпаспорті відсутні обов`язкові реквізити номер інвентаризаційної справи та реєстровий номер.

Таким чином, Законом і Порядком чітко визначено перелік документів, які необхідні для реєстрації права власності на нерухоме майно. Проте ОСОБА_5 для державної реєстрації права власності на будинок подано документ, що не відповідає п. 41, п. 42 Порядку.

Викладене свідчить про незаконність державної реєстрації права власності ОСОБА_5 на будинок, а від так з цього слідує, що вона не мала права на передачу в дар будинку ОСОБА_6 не будучи законним власником майна.

Крім того, слід зазначити, що реєстрацію договору дарування будинку ОСОБА_6 всупереч закону без земельної ділянки, здійснив приватний нотаріус ОСОБА_16 , який також входить до злочинної групи осіб, які заволоділи майном мого померлого чоловіка.

Також, слід зазначити, що в договорі дарування вказаного будинку, кадастровий номер земельної ділянки не вказано і право власності на земельну ділянку до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не переходило, а відтак і право власності на житловий будинок без земельної ділянки не могло бути зареєстровано.

Разом із тим, в ході проведення досудового розслідування, у органів досудового розслідування виникли підстави вважати, що майно, яке належить покійному чоловіку ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , може бути незаконно відчужене ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оскільки наразі існує позовна заява про визнання правочину дійсним та визнання права власності на об`єкт нерухомості, а саме квартири АДРЕСА_6 за ОСОБА_17 , яка ймовірно вступила у злочинну змову із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Таким чином, із матеріалів кримінального провадження слідує, що ОСОБА_5 , якій належить частка садового будинку, відповідно до договору купівлі-продажу та ОСОБА_6 , якому належить інша частка садового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , самовільно, без отримання дозвільних документів на вказаний будинок, тобто вчинили дії, правомірність яких оспорюється та внаслідок таких дій була заподіяна шкода ОСОБА_7 .

Постановою слідчого Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 від 10 серпня 2020 року садовий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта: 000, частки спільної часткової власності на даний об`єкт належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та інша частки спільної часткової власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,; земельну ділянку з кадастровим номером :90:621:0002, площею 0,1200 га на якій розташований будинок за адресою: АДРЕСА_2 , було визнано речовим доказом в кримінальному провадженні №0003788 від 22 липня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.
З метою всебічного, об`єктивного та неупередженого розслідування кримінального провадження та встановлення істини у справі, зважаючи на те, що садовий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта: 000, частки спільної часткової власності на даний об`єкт належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та інша частки спільної часткової власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,; земельну ділянку з кадастровим номером :90:621:0002, площею 0,1200 га на якій розташований будинок за адресою: АДРЕСА_2 , визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, є об`єктом кримінального правопорушення, з метою запобігання злочинним посяганням на вказані об`єкти нерухомого майна під час проведення розслідування, виникла необхідність у накладенні арешту на вказане нерухоме майно.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав з мотивів наведених у ньому та просив його задовольнити.

Враховуючи те, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт не було тимчасово вилучене та розгляд справи без повідомлення власника майна є необхідним, з метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про розгляд вищевказаного клопотання без повідомлення про його розгляд власника майна.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вислухавши пояснення слідчого, вважаю, що воно підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, за фактом вчинення яких розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні слідчого майна, оскільки, як встановлено з матеріалів клопотання та пояснень слідчого, що садовий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта: 000, частки спільної часткової власності на даний об`єкт належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та інша частки спільної часткової власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,; земельна ділянка з кадастровим номером :90:621:0002, площею 0,1200 га на якій розташований будинок за адресою: АДРЕСА_2 , є об`єктами кримінального правопорушення, визнані речовими доказами, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а також з метою запобігання злочинним посяганням на вказані об`єкти нерухомого майна під час проведення розслідування, забезпечення його збереження та недопущення подальшого відчуження.

Крім того, слідчим доведено існування реальних ризиків передачі та відчуження вказаного майна, передбачені абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України.

Однак слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання слідчого в частині заборони розпорядження та користування вказаними об`єктами нерухомого майна, оскільки на переконання слідчого судді мету арешту збереження речових доказів буде досягнуто із позбавленням для власника права на відчуження.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції України в місті Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003788 від 22 липня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, а саме: садовий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта: 000, частки спільної часткової власності на даний об`єкт належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та інша частки спільної часткової власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; земельну ділянку з кадастровим номером :90:621:0002, площею 0,1200 га на якій розташований будинок за адресою: АДРЕСА_2 ; із забороною вчиняти будь-які дії щодо відчуження вказаними об`єктами нерухомого майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1