Номер провадження: 11-сс/813/1803/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одесивід 23.10.2020 року про обрання запобіжного заходу в кримінальному провадженні №0001205від 16.10.2020 року,-

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 19.12.2020 року з визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатної особи, тобто у сумі 630600 (шістсот тридцять тисяч шістсот) гривень, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ново-Мирівка Березнеговатського району, Миколаївської області, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -
підозрюваного в кримінальному провадженні №0001205від 16.10.2020 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч.2 ст.15, ч.4 ст.190, ч.1 ст.368-4 КК України.

Як убачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СУ ГУНП в Одеській областіперебуває кримінальне провадження №0001205внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.10.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченихч.2 ст.15, ч.4 ст.190, ч.1 ст.368-4 КК України, за наступних обставин.

Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 підозрюється в тому, що на початку жовтня 2020 року, більш точну дату в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_11 вступив у змову з ОСОБА_8 та невстановленими слідством особами спрямовану на заволодіння чужим майном та придбання права на майно шляхом обману, а саме будівлею АДРЕСА_3 загальною площею 2196,8 кв. м., яка з 01.09.2017 року перебуває у державній власності в особі Державної фіскальної служби України, після чого склали план та розподілили між собою ролі.
З цією метою невстановлені слідством особи у невстановлений час та у невстановленому слідством місці, діючи згідно розробленого плану та відведеної ролі, виготовили завідомо підроблені документи, у які внесли завідомо неправдиві відомості, а саме:
- протокол № 031319/11 проведення аукціону з реалізації нерухомого майна, яке належить Державній податковій службі України (ДПС України), затверджений заступником Голови ДПС України ОСОБА_12 від 07 листопада 2011 року, згідно якого нібито ОСОБА_8 визнаний переможцем аукціону з реалізації нерухомого майна, яке належить Державній податковій службі України, а саме будинку загальною площею 2196,8 квадратних метрів за адресою: м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 20, та підписали від імені ліцитатора ОСОБА_13 та ОСОБА_8 :
- акт приймання-передачі майна від 09 листопада 2011 року, згідно якого Державна податкова служба України в особі заступника Голови ДПС України ОСОБА_12 нібито передала об`єкт нерухомого майна будівлю загальною площею 2196,8 квадратних метрів за адресою: м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 20, а ОСОБА_8 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) прийняв його, яке придбав на аукціоні від 07.11.2011 року, та оплата здійснена у повному обсязі.
Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на незаконне заволодіння державною власністю, діючи умисно, із корисливих мотивів, з метою державної реєстрації права власності на нерухоме майно на ім`я ОСОБА_8 , 15.10.2020 року, приблизно о 16:00 год., ОСОБА_11 прибув в офіс приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_14 , розташований за адресою: АДРЕСА_4 .
Далі, знаходячись у зазначеному приміщенні, ОСОБА_11 пред`явив нотаріусу для ознайомлення завідомо підроблені документи, але на відповідь останнього, що надані документи не відповідають вимогам діючого законодавства запропонував приватному нотаріусу ОСОБА_14 , який є спеціальним суб`єктом, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і який має печатку такого реєстратора, неправомірну винагороду за державну реєстрацію права власності на вказане майно за ОСОБА_8 .
Реалізуючи злочинний умисел, спрямований на заволодіння державним майном, 20.10.2020 року, приблизно о 14:00 год., ОСОБА_11 разом з ОСОБА_8 прибули до офісу приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_14 розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , та надали останньому завідомо підроблені документи, до яких внесені завідомо неправдиві відомості, а саме:
- протокол № 031319/11 проведення аукціону з реалізації нерухомого майна, яке належить Державній податковій службі України (ДПС України), затверджений заступником Голови ДПС України ОСОБА_12 від 07 листопада 2011 року, згідно якого нібито ОСОБА_8 визнаний переможцем аукціону з реалізації нерухомого майна, яке належить Державній податковій службі України, а саме будинку загальною площею 2196,8 квадратних метрів за адресою: м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 20, та підписані від імені ліцитатора ОСОБА_13 та ОСОБА_8 :
- акт приймання-передачі майна від 09.11.2011 року, згідно якого Державна податкова служба України в особі заступника Голови ДПС України ОСОБА_12 нібито передала об`єкт нерухомого майна будівлю загальною площею 2196,8 квадратних метрів за адресою: АДРЕСА_3 , а ОСОБА_8 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) прийняв його яке придбав на аукціоні від 07.11.2011 року, та оплата здійснена у повному обсязі, як документи, що служать підставою для державної реєстрації права власності за ОСОБА_8 .
Далі, 20.10.2020 року, о 14:58 год., приватним нотаріусом ОСОБА_14 зареєстрована заява про державну реєстрацію прав на нерухоме майно від імені ОСОБА_8 №42052620 та роздрукована у двох примірниках, а також підготовлена заява на видачу свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів та свідоцтво, після чого, невстановлена слідством особа від імені ОСОБА_11 передала приватному нотаріусу ОСОБА_14 40000 (сорок тисяч) доларів США, в якості неправомірної винагороди за видачу свідоцтва та реєстрацію права власності на ім`я ОСОБА_8 на будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 .
Крім того, приватний нотаріус ОСОБА_14 на бланку НМК233185 виготовив свідоцтво, відповідно до якого ОСОБА_8 належить на праві власності нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_3 , яке він придбав на аукціоні за 926018,84 грн., яке раніше належало державі в особі Державної Фіскальної службі України, та разом з технічним паспортом передав ОСОБА_8 .
У подальшому, 20.10.2020 року, о 16:32 год., ОСОБА_8 та ОСОБА_11 в приміщенні офісу приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_4 , були затримані працівниками поліції.
Дані про вчинення вказаних кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.4 ст.190, ч. 1 ст. 368-4 КК України було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001205від 16.10.2020 року.
20.10.2020 року ОСОБА_8 затримано, в порядку ст.208 КПК України.
21.10.2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.4 ст.190, ч.1 ст.368-4 КК України.
22.10.2020 року, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , мотивуючи його тим, що за відсутності менш суворого запобіжного заходу, підозрюваний перебуваючи на свободі матиме можливість переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки не має міцних соціальних зв`язків, не працюючий, може вчинити інші кримінальні правопорушення, буде незаконно впливати на потерпілого чи свідків, або впливати на інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, може знищити будь-які речі чи документи або іншим чином перешкоджати органу досудового розслідування у встановленні істини у провадженні та повному, всебічному дослідженні всіх доказів.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 23.10.2020 року клопотання слідчого задоволено та підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатної особи, тобто у сумі 630600 (шістсот тридцять тисяч шістсот) гривень, строком до 19.12.2020 року.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій захисник посилається на відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих йому злочинів, стверджує про відсутність ризиків, просить скасувати ухвалу та відмовити у задоволенні клопотання слідчого. В обґрунтування апеляційної скарги, захисник вказує на те, що ухвала слідчого судді постановлена всупереч вимогам КПК України та не відповідає фактичним обставинам справи, крім того захисник стверджує про непомірність визначеного розміру застави. Також у своїй апеляційній скарзі сторона захисту вказує на те, що підозрюваного ОСОБА_8 було незаконно затримано, оскільки він підозрюється в особливо тяжких злочинах, але захисник не був присутнім при затриманні.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень; обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК .
Відповідно до вимог ст. 177 КПК , підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Прийняте рішення слідчий суддя мотивував наявністю в матеріалах провадження обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбаченихч.2 ст.15, ч.4 ст.190, ч.1 ст.368-4 КК України, тяжкістю покарання яке загрожує останньому в разі визнання його винуватим, а також наявністю ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що останній, перебуваючи на свободі може продовжити злочинну діяльність та може переховуватись від органів досудового слідства чи суду, впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, тяжкість покарання, не працевлаштований, неодружений, що свідчить про відсутність у ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків, у зв`язку з чим більш м`які запобіжні заходине забезпечать належної поведінки підозрюваного.
З викладеного вбачається, що слідчий суддя, приймаючи рішення про доцільність застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором.

Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, зокрема: протокол огляду місця події від 20.10.2020 року, протокол проведення аукціону з реалізації нерухомого майна, яке належить Державній податковій службі України від 07.11.2011 року, акт приймання-передачі від 09.11.2011 року; заява ОСОБА_8 від 20.10.2020 року; протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 17.10.2020 року, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.10.2020 року, протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_14 від 20.10.2020 року та інші матеріали кримінального провадження в їх сукупності, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками та конкретними обставинами справи, зокрема фактом інкримінування підозрюваному у тому числі особливо тяжкого злочину, на думку апеляційного суду, виключають собою можливість обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Погоджуючись з рішенням слідчого судді щодо обґрунтованості підозри та вважаючи доводи апеляційної скарги сторони захисту, щодо непричетності до інкримінованих ОСОБА_8 злочинів, необґрунтованими, апеляційний суд враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Апеляційний суд констатує, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті. При цьому підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч.2 ст.87 КПК, стороною захисту апеляційному суду не наведено.

Крім того, апеляційний суд враховує той факт, що в судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_8 фактично не спростовував обґрунтованість підозри, оскільки в своїх поясненнях заявив суду, що вчинив необдумані дії, за які на даний час шкодує.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, в якому ОСОБА_8 оголошено про підозру у вчиненні в тому числі особливо тяжкого злочину та практики ЄСПЛ, апеляційний суд вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої останньому підозри у вчиненні інкримінованих йому дій, а тому доводи сторони захисту в частині відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає безпідставними.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи захисника щодо непомірного розміру застави апеляційний суд визнає непереконливими, оскільки розмір застави визначений в межах ст.182 КПК.

Також є непереконливими доводи сторони захисту щодо можливості забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом обрання йому запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки стороною захисту не надано належних документів, які свідчать про можливість проживання підозрюваного за будь-якою адресою на законних підставах. За таких обставин, на даній стадії, апеляційний суд позбавлений можливості перевірити та надати оцінку доводам захисника щодо наявності у підозрюваного житла, де він може відбувати домашній арешт, та, більш того, обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Апеляційний суд вважає, що тяжкість та обґрунтованість пред`явленої на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 підозри, яка була пред`явлена у відповідності до вимог Глави 22 Кримінального процесуального закону України, необхідність завершення досудового розслідування, а також існування ризиків, а саме те, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків; продовжити злочину діяльність, виправдовуютьпродовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_8 , та дають апеляційному суду можливість прийти до висновку про обґрунтованість рішення слідчого судді про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Апеляційний суд звертає увагу сторони захисту, що у разі проведення органом досудового розслідування всіх необхідних слідчих дій, з якими пов`язані існуючи ризики (допит свідків та проведення судових експертиз тощо), сторона захисту не позбавлена можливості надати слідчому судді або суду докази на підтвердження обставин, які свідчать про можливість обрання підозрюваному запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Доводи захисника про незаконність затримання підозрюваного, з посиланням на відсутність при затриманні захисника, апеляційний суд також вважає непереконливими, оскільки сторона захисту не оскаржувала затримання ОСОБА_8 з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Також, доводи захисника в частині недотримання органом досудового розслідування порядку затримання підозрюваного та забезпечення його права на захист спростовуються матеріалами справи, у відповідності до яких підозрюваний був затриманий правоохоронним органом безпосередньо після вчинення злочину, після чого невідкладно йому були роз`яснені його права та призначений захисник.

З урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, колегія суддів вважає, що обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 у виді тримання під вартою в даній справі відповідає вимогам КПК та узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Апеляційний суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування, по даній конкретній справі, з урахуванням особи підозрюваного та тяжкості можливого покарання, яке загрожує у разі доведеності вини та визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за рішенням суду, з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя прийшов до вірного висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Апеляційний суд звертає увагу, що доцільність необхідності подальшого утримання підозрюваного під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.199 КПК, в тому числі і з урахуванням результатів досудового розслідування, під час якого також будуть перевірені доводи сторони захисту щодо можливості запобігання існуючим ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу.

Матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою. Стороною захисту апеляційному суду не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування підозрюваного під вартою за станом здоров`я.

Таким чином, доводи захисника щодо необґрунтованості оскаржуваної ухвали є непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні у тому числі особливо тяжкого кримінального правопорушення, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання під вартою підозрюваного.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одесивід 23.10.2020 року, якою підозрюваному ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0001205від 16.10.2020 року обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4