КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши матеріали кримінального провадження № 000610 по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 2 листопада 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 2 листопада 2020 року
ОСОБА_2 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Шкотово-17, Приморський край, Російської Федерації, громадянин України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- вироком Апеляційного суду Київської області від 19 січня 2011 року, яким вирок Васильківського районного суду Київської області від 27 вересня 2010 року за ч. 2 ст. 286 КК України скасовано в частині призначеного покарання та постановлено в цій частині новий вирок, до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки;

- вироком Дарницького районного суду м. Києва від 18 липня 2019 року за ч.2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1700 гривень (дані про відбуття покарання відсутні),

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі.
На підставі ст. 72 КК України, вирок Дарницького районного суду м. Києва від 18 липня 2019 року, яким ОСОБА_2 засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до покаранняу виді штрафу в розмірі 1700 гривень, - виконується самостійно.

Цим же вироком суду вирішено питання цивільного позову та судових витрат.

Не погоджуючись з вироком суду, 1 грудня 2020 року ОСОБА_3 поштовим відправленням подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 2 листопада 2020 року у справі № 752/20612/20 містить виклад подій, що не мають прямого відношення до нього. Однак показання, які надав суду ОСОБА_2 , та які судом першої інстанції прийняті та при цьому належним чином не досліджені та не перевірені, вказують на можливу винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України. Для перевірки вищевказаних показань ОСОБА_2 під час судового розгляду не допитано ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які допитувалися слідчим під час досудового розслідування кримінального провадження № 000610.

Перевіривши подану ОСОБА_3 апеляційну скаргу на відповідність вимогам КПК України, доходжу до висновку про повернення апеляційної скарги, особі, яка її подала, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 393 КПК України апеляційну скаргу мають право подати:
1) обвинувачений, стосовно якого ухвалено обвинувальний вирок, його законний представник чи захисник - в частині, що стосується інтересів обвинуваченого;
2) обвинувачений, стосовно якого ухвалено виправдувальний вирок, його законний представник чи захисник - в частині мотивів і підстав виправдання;
3) підозрюваний, обвинувачений, його законний представник чи захисник;
4) законний представник, захисник неповнолітнього чи сам неповнолітній, щодо якого вирішувалося питання про застосування примусового заходу виховного характеру, - в частині, що стосується інтересів неповнолітнього;
5) законний представник та захисник особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного характеру;
6) прокурор;
7) потерпілий або його законний представник чи представник - у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції;
8) цивільний позивач, його представник або законний представник - у частині, що стосується вирішення цивільного позову;
9) цивільний відповідач або його представник - у частині, що стосується вирішення цивільного позову;
91) представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, - у частині, що стосується інтересів юридичної особи;
92) фізична або юридична особа - у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про долю речових доказів, документів, які були надані суду; третя особа - у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про спеціальну конфіскацію;
10) інші особи у випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, кримінальним процесуальним законом чітко регламентований та визначений перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, та коло осіб, які мають таке право.

Однак, з наявних матеріалів кримінального провадження № 010310 не вбачається процесуального статусу ОСОБА_3 .

Таким чином, з урахуванням положень ст. 393 КПК України ОСОБА_3 не є особою, яка має право подавати апеляційну скаргу на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 2 листопада 2020 року.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 399 КПК України якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу, то апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, а тому апеляційна скарга подана ОСОБА_3 підлягає поверненню останньому.

Керуючись ст. 399 КПК України, суддя апеляційного суду,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргуОСОБА_3 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 2 листопада 2020 року, повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали та апеляційну скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка її подала.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 3 місяців з дня її оголошення.

Суддя
Київського апеляційного суду ОСОБА_1