Справа №463/859/20
Провадження №1-кс/463/1686/20
У Х В А Л А
про відмову в задоволенні скарги
про скасування постанови
про закриття кримінального провадження

10 вересня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_5 від 13.01.2020 року про закриття кримінального провадження №0000195 від 25.06.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.370 КК України, -

встановив:
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_5 від 13.01.2020 року про закриття кримінального провадження №0000195 від 25.06.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.370 КК України. Просить таку скасувати, а матеріали кримінального провадження скерувати для продовження досудового розслідування.

Скаргу мотивує тим, що оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження №0000195 від 25.06.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.370 КК України слідчим винесено передчасно, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин, є невмотивованою, а тому є незаконною та підлягає скасуванню. Вважає, що слідчий поверхнево, односторонньо підійшов до розслідування даного кримінального провадження і оцінки доказів у відповідності до норм кримінального-проценсуального права, не в повній мірі досліджено усі обставини справи. В ході досудового розслідування не взято до уваги та не надано належної правової оцінки показам свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , не витребувано флеш накопичувачі micro-SD, об`ємом 8 ГБ з відеозаписом проведення негласних слідчих (розшукових) дій за участі ОСОБА_4 та ОСОБА_8 . Слідчим не вчинено усіх необхідних дій для об`єктивного проведення досудового розслідування, а саме не було допитано в якості свідка водія автомобіля марки «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_9 , який за дорученням ОСОБА_4 перевозив металобрухт; не було проведено одночасного допиту ОСОБА_4 та ОСОБА_8 ; не було проведено слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_4 .

Представник скаржника ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 до судового засідання подав заяву про розгляд скарги у його та скаржника відсутності, скаргу підтримують та просять задоволити.
Представник Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, в судове засідання з розгляду даної скарги не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Неявка слідчого відповідно до положень ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скраги. До судового засідання скерував на адресу суду матеріали кримінального провадження №0000195 від 25.06.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.370 КК України. Крім того, подав заперечення на скаргу, згідно яких просив відмовити в задоволенні скарги у зв`язку з її необґрунтованістю та безпідставністю. Зазначив, що в ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні всебічно, повно і неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадження та надано їм належну правову оцінку. Зокрема, враховано вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 26.12.2019 року у справі №164/973/18, яким ОСОБА_4 виправдано за недоведеністю вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України, а також висновки суду щодо недопустимості такого доказу як флеш накопичувача micro-SD, об`ємом 8 ГБ з відеозаписом проведення негласних слідчих (розшукових) дій за участі ОСОБА_4 та ОСОБА_8 . При прийнятті процесуального рішення у вигляді постанови про закриття кримінального провадження слідчим враховано також і положення п.4 ст.17 КПК України та ст..62 Конституції України щодо тлумачення усіх сумнівів на користь особи.

Оглянувши матеріали скарги та додані до неї письмові документи, матеріали кримінального провадження №0000195 від 25.06.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.370 КК України, вважаю, що в задоволенні скарги слід відмовити виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Підстави та порядок закриття кримінального провадження встановлені у ст. 284 КПК, яка, крім іншого, визначає випадки, коли закриття провадження уповноважений здійснювати слідчий, а коли прокурор. Так, відповідно до ч. 4 ст. 284 КПК про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9, 9-1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру. Прокурор приймає постанову про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, крім випадку, передбаченого абзацом четвертим цієї частини.
Судом встановлено, що 25.06.2018 року прокурором прокуратури Волинської області на підставі ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду волинської області від 20.06.2018 року, внесено відомості до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.370 КК України, за фактом можливого вчинення прокурором Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_8 провокації підкупу заявника ОСОБА_4 .

На підставі постанови про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування від 25.06.2018 року, доручено проведення досудового розслідування слідчим СВ УСБУ у Волинській області.

На підставі постанови про визначення підслідності від 18.10.2019 року, прийнятої прокурором прокуратури Волинської області ОСОБА_10 , визначено підслідність кримінального провадження за слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові.

Частиною 2 статті 370 КК України передбачено відповідальність за провокацію підкупу, тобто дії службової особи з підбурення особи на пропонування, обіцянку чи надання неправомірної вигоди або прийняття пропозиції, обіцянки чи одержання такої вигоди, щоб потім викрити того, хто пропонував, обіцяв, надав неправомірну вигоду або прийняв пропозицію, обіцянку чи одержав таку вигоду, вчинене службовою особою правоохоронних органів.
Аналіз оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження свідчить про те, що рішення про закриття кримінального провадження було прийнято слідчим зважаючи на те, що в ході досудового розслідування проведено всі необхідні слідчі дії, досліджено всі обставини справи щодо можливої причетності прокурора Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_8 до провокації підкупу заявника ОСОБА_4 . Зокрема, допитано в процесуальному статусі свідка працівника прокуратури Волинської області ОСОБА_8 , виконуючого обов`язки Маневицького ВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Також допитано в процесуальному статусі потерпілого ОСОБА_4 , проведено слідчий експеримент.

Крім того, як вбачається зі змісту мотивувальної частини оскаржуваної постанови при її винесенні було враховано і вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 26.12.2019 року у справі №164/973/18, яким ОСОБА_4 виправдано за недоведеністю вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК Україн. Зокрема, було враховано висновки суду щодо недопустимості такого доказу, як флеш накопичувача micro-SD, об`ємом 8 ГБ з відеозаписом проведення негласних слідчих (розшукових) дій за участі ОСОБА_4 та ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000116. З огляду на визнання недопустимими доказів, здобутих в результаті НСРД, суд не вдавався до аналізу доводів захисту щодо тих доказів, зокрема, можливої провокатичності дій осіб, що її надавали тощо, оскільки аналіз доводів щодо доказів, які визнано недопустими, позбавлений сенсу та правових наслідків.

Оцінюючи вказані вище висновки слідчого суд вважає такі правдивими, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження та змісту оскаржуваної постанови слідчим дійсно у відповідпості до ч.2 ст.9 КПК України вжито усіх, передбачених КПК України, заходів щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, надано їм належну правову оцінку.
З урахуванням обставин справи суд вважає, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження прийнята у відповідності до вимог чинного КПК України та за наявності відповідних законних підстав для цього, оскільки зазначені ОСОБА_4 в заяві про злочин обставини не знайшли свого підтвердження в ході досудового розслідування, а також закінчилися строки досудового розслідування.

А тому в задоволенні скарги суд відмовляє.

Керуючись вимогами статей 284,303, 306, 307, 372 КПК України, -

постановив:
В скарзі відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в порядку та строки, передбачені ст.395 КПК України.

Слідчий суддя: ОСОБА_1