Справа № 372/1709/20
Провадження № 1-кп-247/20
В И Р О К
іменем України

06 серпня 2020 року м.Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представників потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000586 від 20.04.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Обухів Київської області, українця, громадянина України, не працюючого, одруженого, маючий середню повну освіту, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, в силу 89 КК України.

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 20 квітня 2020 року приблизно о 14 годині 00 хвилин, точного часу судом не встановлено, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебував за місцем свого проживання, а саме в одній із житлових кімнат квартири АДРЕСА_2 , де окрім нього перебував ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким останній спільно розпивав спиртні напої. В подальшому, в ході вживання спиртних напоїв, між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_6 , виник умисел, спрямований на завдання тяжких тілесних ушкоджень останньому, та той, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій, та бажаючи настання зазначених наслідків, пішов до приміщення кімнати кухні, де взявши кухонний ніж повернувся до кімнати, де раніше перебував та знаходячись в положенні стоячи лицем до потерпілого, який побачивши того також встав зі стільця та знаходився в положенні стоячи лицем до підозрюваного, тримаючи ніж в правій руці один раз вдарив ним в область черевної порожнини ОСОБА_10 , чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення живота з ушкодженням поперечної ободової кишки, від яких 24.04.2020 року настала смерть потерпілого, яка перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з нанесеними тілесними ушкодженнями ОСОБА_6 .

Відповідно до висновку судової медичної експертизи №129 від 22.05.2020, смерть ОСОБА_10 , 1971 року народження, настала від проникаючого колото-різаного поранення живота з ушкодженням поперечної ободової кишки, яке ускладнилось розвитком фібризно-гнійного перитоніту та поліорганної недостатності, що підтверджується даними судово-гістологічного дослідження. Вказана травма з вищеперерахованими змінами кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, виникла незадовго перед надходженням ОСОБА_10 в стаціонар, внаслідок однократної травматичної дії в ділянку верхньої частини передньої черевної стінки потерпілого гострого предмету, який мав колюче-ріжучі властивості, з направленням травмуючою сили спереду назад.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе у вчиненні указаного злочину визнав повністю, заявив клопотання про обмежене дослідження доказів по справі, та пояснив, що дійсно 20 квітня 2020 року близько 14 години разом зі своєю дружиною, сестрою дружин та її співмешканцем ОСОБА_10 розпивали спиртні напої за місцем його проживання. Під час вживання спиртних напоїв в нього з потерпілим ОСОБА_10 виник конфлікт в результаті якого він взявши на кухні даної квартири ножа вдарив його один раз в область живота покійного. Після чого зрозумівши що він накоїв почав надавати допомогу покійному та кликати на допомогу, а таж хтось з присутній викликав швидку допомогу. Потерпілого ОСОБА_10 забрали до лікарні де він лікувався, але через декілька днів помер. В даний час він розкаюється в скоєному, просить вибачення у потерпілих та просить його суворо не карати, оскільки він належні висновки для себе зробив, та не буде в подальшому скоювати злочини. Заявлений потерпілими цивільний позов він визнає частково, а саме повністю визнає заподіяні матеріальні збитки та частково заявлену моральну шкоду, при вирішенні питання про відшкодування заподіяних моральних збитків покладається на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_11 в судовому засіданні повідомила, що вона є матір`ю покійного ОСОБА_10 . Того дня вона телефонувала сину на він мав на меті на наступний день прийти до неї. Про все що сталося в квартирі де проживав її син з цивільною дружиною вона дізналася зі слів його цивільної дружини. Коли син потрапив до лікарні , вона з іншим сином намагалися його лікувати, однак син помер. Всі витрати щодо лікування та поховання покійного сина були витрачені нею та іншим сином. Потерпіла повідомила, що син був не конфліктний, суперечок ні з ким не мав, на даний час вона залишилась без сина, заявлені вимоги цивільної позовної заяви підтримала в повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_12 в судовому засіданні повідомив, що вона є братом покійного ОСОБА_10 . Про все що сталося в квартирі де проживав його брат з цивільною дружиною він дізнався зі слів його цивільної дружини. Коли брат потрапив до лікарні, він з матір`ю намагався його лікувати, однак брат помер. Всі витрати щодо лікування та поховання покійного брата були витрачені ним та його матір`ю. Потерпілий повідомив , що заявлені вимоги цивільної позовної заяви підтримує в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України впевнившись у добровільності та істинності позиції обвинуваченого, роз`яснивши йому вимоги даної статті, вислухавши думку прокурора, який не заперечив щодо задоволення заяви обвинуваченого про обмежене дослідження доказів по даному кримінальному провадженню, суд вважає за необхідне дану заяву обвинуваченого задовольнити та провести обмежене дослідження доказів по справі шляхом допиту обвинуваченого, потерпілих та дослідження даних характеризуючи обвинуваченого, оскільки обвинувачений не оспорює кваліфікацію своїх кримінальних дій, доведеності його вини, часу , місця вчинення кримінального правопорушення, способу, його умисел на вчинення протиправних дій. При цьому з`ясовано, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вказаного злочину повністю доведена.
- Суд вважає, що дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані по ч.2 ст.121 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразилися у нанесені тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості учиненого злочину, особи винного обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Оцінюючи особу обвинуваченого суд приймає до уваги індивідуальні властивості особи, обставини, що характеризують поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, зокрема вжиття заходів для надання допомоги потерпілому після спричинення тілесних ушкоджень, вжиття заходів для виклику швидкої медичної допомоги, невжиття будь-яких реальних заходів щодо добровільного відшкодування шкоди, критична оцінка скоєного.

З огляду на викладене, відповідно до положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, його характер направлений на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, обстановку, спосіб, місце і час його вчинення, форму, вид, ступінь вини, мотив і мету кримінального правопорушення, обставини, що безпосередньо пов`язані із вчиненням обвинуваченим кримінального правопорушення і характеризують поведінку останнього після вчинення злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується по місцю проживання посередньо, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, з метою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним інших злочинів, суд враховуючи думку потерпілих, які просили призначити покарання у виді позбавлення волі, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції передбаченої ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі, оскільки саме такий вид покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ст. 3 Загальної Декларації прав людини кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканність. Згідно з положеннями ст. 6 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права та ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на життя є невід`ємним правом людини, яке охороняється законом. Зазначені положення міжнародних правових стандартів мають універсальний характер і відображені в Конституції України. Зокрема, у ст. 3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст. 27 Конституції України кожна людина має невід`ємне право на життя, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя, а обов`язок держави захищати життя людини. Формою державного захисту життя та особистої недоторканності людини є встановлення кримінальної відповідальності за злочини проти життя і здоров`я.

Приймаючи таке рішення суд, серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, і на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004.

Вимога додержувати справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Так, ЄСПЛ у рішенні від 17.09.2009 в справі "Скополла проти Італії" зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

На думку суду, призначення такого виду покарання як позбавлення волі забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст.2 КПК України, і буде пропорційним, тобто необхідним, справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення нових злочинів.

Підстав для застосування положень ст.ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає.

Враховуючи обрання обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, запобіжний захід слід залишити під вартою, оскільки клопотань про його зміну ніким з учасників розгляду не заявлялося.

Щодо цивільного позову потерпілої ОСОБА_11 то судом встановлено, що внаслідок винних дій обвинуваченого цивільному позивачу було спричинено моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою відносно її сина з боку обвинуваченого ОСОБА_6 , що призвело до порушення життєвих зв`язків, втраті душевного спокою, зміни звичного способу життя. За таких обставин, з врахуванням характеру правопорушення, матеріального стану обвинуваченого, ступеню його вини, глибини страждань потерпілої, інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає, що виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відшкодуванню підлягає моральна шкода в розмірі 200 000 грн., що відповідає положенням ст.ст. 23, 1167 ЦК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Суд вважає доведеними позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі понесених потерпілою ОСОБА_11 фактичних витрат, які підтверджені відповідними доказами, з яких вбачається, що потерпіла понесла витрати в зв`язку із вчиненням злочину на лікування та поховання сина в розмірі 21780 грн..

Щодо цивільного позову потерпілим ОСОБА_12 , то судом встановлено, що внаслідок винних дій обвинуваченого цивільному позивачу було спричинено моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із протиправною поведінкою відносно його брата, що призвело до порушенням життєвих зв`язків, втраті душевного спокою, зміни звичного способу життя. За таких обставин, з врахуванням характеру правопорушення, матеріального стану обвинуваченого, ступеню його вини, глибини страждань потерпілого, інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає, що виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відшкодуванню підлягає моральна шкода в розмірі 100 000 грн., що відповідає положенням ст.ст. 23, 1167 ЦК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Суд вважає не доведеними позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі понесених витрат, про які вказує у позовній заяві потерпілий, оскільки відсутні відповідні докази.

Зазначений вище розмір задоволених позовних вимог, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинуваченого, з одного боку, та інтересами потерпілих, - з іншого. Крім того, доводи цивільних позовів, зазначений у них розмір заподіяної шкоди під час судового розгляду стороною захисту фактично не оспорювались незважаючи на неаргументоване часткове невизнання обвинуваченим цивільних позовів в частині заподіяння мольної шкоди, будь-яких доводів та доказів на спростування цивільних позовів в цій частині суду не представлено.

За таких обставин, враховуючи принцип диспозитивності і змагальності сторін, суд вважає можливим вимоги цивільних позовів задовольнити частково.

Судові витрати по кримінальному провадженню слід стягнути з обвинуваченого в дохід держави.

Речові докази по справі - DVD-R диск з відеозаписом, зробленим 20.04.2020 під час проведення обшуку квартири АДРЕСА_2 ; DVD-R диск з відеозаписом, зробленим 20.04.2020 під час проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_13 ; DVD-R диск з відеозаписом, зробленим 20.04.2020 під час проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_14 ; DVD-R диск з відеозаписом, зробленим 20.04.2020 під час проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_6 , що зберігається при матеріалах кримінального провадження, слід залишити при матеріалах кримінального провадження; зразок крові ОСОБА_10 , деформований ніж із колодкою чорного кольору, змив рідини бурого кольору, зроблений з підлоги житлової кімнати, контрольний змив, зроблений в житловій кімнаті квартири; змив рідини бурого кольору, зроблений з підлоги коридору поблизу ванної кімнати, блузка рожевого кольору зі слідами речовини бурого кольору, змив рідини бурого кольору, зроблений з підлоги ванної кімнати, рушник рожевого кольору зі слідами речовини бурого кольору, виявлений на підлозі у ванній кімнаті; шорти чорного кольору, виявлені на пральній машині у ванній кімнаті, змиви з правої та лівої рук ОСОБА_6 ; зрізи нігтьових пластин, ОСОБА_6 ; контрольний змив, зразок букального епітелію ОСОБА_6 , спортивні штани сірого кольору, що зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Обухівського ВП, слід знищити.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на сім років.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_6 залишити тримання під вартою в Державній Установі «Київський слідчий ізолятор» до вступу вироку в закону силу.

Час відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту затримання, тобто з 20 квітня 2020 року, зарахувавши йому в термін відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 20 квітня 2020 року по 06 серпня 2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_11 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 21780 грн., та відшкодування моральної шкоди у розмірі 200 000 гривень, а всього стягнути 221780 грн.

Цивільний позов ОСОБА_12 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_12 відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 5041 грн. 04 коп. на користь держави за проведення експертиз.

Речові докази по справі: - DVD-R диск з відеозаписом, зробленим 20.04.2020 під час проведення обшуку квартири АДРЕСА_2 ; DVD-R диск з відеозаписом, зробленим 20.04.2020 під час проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_13 ; DVD-R диск з відеозаписом, зробленим 20.04.2020 під час проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_14 ; DVD-R диск з відеозаписом, зробленим 20.04.2020 під час проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_6 , що зберігається при матеріалах кримінального провадження - слід залишити при матеріалах кримінального провадження; зразок крові ОСОБА_10 , деформований ніж із колодкою чорного кольору, змив рідини бурого кольору, зроблений з підлоги житлової кімнати, контрольний змив, зроблений в житловій кімнаті квартири; змив рідини бурого кольору, зроблений з підлоги коридору поблизу ванної кімнати, блузка рожевого кольору зі слідами речовини бурого кольору, змив рідини бурого кольору, зроблений з підлоги ванної кімнати, рушник рожевого кольору зі слідами речовини бурого кольору, виявлений на підлозі у ванній кімнаті; шорти чорного кольору, виявлені на пральній машині у ванній кімнаті, змиви з правої та лівої рук ОСОБА_6 ; зрізи нігтьових пластин, ОСОБА_6 ; контрольний змив, зразок букального епітелію ОСОБА_6 , спортивні штани сірого кольору, що зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Обухівського ВП - знищити.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1