Номер провадження: 11-кп/813/1103/20
Номер справи місцевого суду: 523/5725/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 19.11.2019 року у кримінальному провадженні № 0001157, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.03.2019 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину за яку виплачує аліменти, офіційно не працюючого, з вищою освітою, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, в останній раз 27.10.2016 року Суворовським р/с м. Одеси за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, звільнився у вересні 2018 року по відбиттю покарання;

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 України та призначено покарання виді 4-х (чотирьох) років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили залишено раніше обрану у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор».

Зараховано ОСОБА_7 , у строк відбуття покарання, строк його попереднього ув`язнення, а саме з 28.03.2019 року по час вступу вироку у закону силу із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вироком також вирішено питання щодо долі речових доказів.

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Зазначеним вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що він 28.03.2019 року, приблизно о 17:10 годині, маючи не зняту та непогашену судимість за злочин проти власності, перебуваючи поблизу будинку №17 по вул. Академіка Заболотного в м. Одесі, побачивши раніше незнайому ОСОБА_8 , яка розмовляла по мобільному телефону, підбіг позаду останньої та застосувавши насилля, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, здійснивши поштовх повалив потерпілу на асфальт та шляхом ривка відкрито викрав мобільний телефон марки «Айфон 8+», імей: НОМЕР_1 з сім-картою мобільного оператора «Київстар» вартістю 28500 гривень, після чого місце вчинення кримінального правопорушення залишив, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав матеріального збитку потерпілій ОСОБА_8 на суму в розмірі 28500 гривень. В подальшому, неподалік від місця злочину він був затриманий співробітниками поліції.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погоджуючись із вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 подав уточнену апеляційну скаргу, посилаючись на те, що в ході проведення досудового розслідування грубо порушено його права, оскільки:
-впізнання проводилось не в присутності обвинуваченої;
-допитані в судовому засіданні свідки не відповіли на провокаційні запитання обвинуваченого, наговорюють на нього та прокурором не доведено, що він застосував насилля щодо потерпілої.
Вказує, що з показами потерпілої та свідків не погоджується частково.

В судове засідання апеляційного суду захисник обвинуваченого ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомленою про дату, місце та час судового розгляду не прибула, про поважні причини неявки апеляційний суд не повідомила.

Обвинувачений в судовому засіданні апеляційного суду вказав,що просить розглядати подану ним апеляційну скаргу за відсутності захисника,на її участі не наполягає.

Зважаючи на наведені вище обставини та думку прокурора, який вважав за можливе провести розгляд за відсутності захисника, враховуючи ту обставину,що участь захисника у даному кримінальному провадженні не є обов`язковою, апеляційний суд вважав за можливе та необхідне провести апеляційний розгляд за відсутності захисника, що не суперечить положенням ст. 52 та 405 КПК України.

Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши: суддю-доповідача; пояснення обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі та уточнивши доводи апеляційної скарги просив скасувати вирок та призначити новий розгляд в суді першої інстанції; думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до практики призначення кримінальних покарань, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 визнав себе винним у інкримінованому злочині частково та пояснив, що дійсно у березні 2019 року він відкрито забрав мобільний телефон білого кольору у дівчини, однак зазначив, що зробив це не застосовуючи насилля, а саме, під час бігу висмикнув мобільний телефон з рук потерпілої та побіг далі. При цьому вказав, що падала потерпіла чи ні, він не бачив, оскільки не обертався. Наполягав на тому, що жодних насильницьких дій відносно обвинуваченої він не скоював, просто забрав телефон та побіг.

Однаке провина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення. яке йому інкримінують повністю підтверджується дослідженими під час судового розгляду судом першої інстанції доказами.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, журналу судового засідання та звукозапису судового засідання від 06.05.2019 року, потерпіла ОСОБА_8 спростувала пояснення обвинуваченого та пояснила, що 28.03.2019 року, приблизно о 17 годині поверталась додому після екзамену та перебувала на вул. Академіка Заболотного у м. Одеса. До неї позаду підійшов раніше незнайомий їй обвинувачений, закрив рукою очі та намагався забрати телефон. Вона стала захищатися та здійснювати супротив, ухопившись за телефон та не віддавала його, після чого обвинувачений штовхнув її та фактично поваливши на землю забрав телефон і побіг в сторону дитячого садку. Побачивши, що його переслідують він викинув мобільний телефон, однак обвинуваченого затримав хлопець, який був перехожим та викликав поліцію.
Свідок ОСОБА_10 пояснила, що стала свідком пограбування, коли виходила з зі своєї парадної та побачила, як обвинувачений вирвав телефон із рук дівчини, від чого остання впала на коліно. Вказала, що остання утримувала телефон та не хотіла його віддавати. Після цього грабіжник побіг вперед, дівчина почала кричати та бігти за ним. Також пояснила, що бачила обличчя винуватця, вказуючи при цьому на обвинуваченого.
Неповнолітній свідок ОСОБА_11 надала свідчення про те, що 28.03.2019 року, приблизно о 17:00-18:00 годині, біля будинку №17 за адресою вул. Ак. Заболотного в м.Одесі почула крики потерпілої, обернувшись, побачила, що остання впала від поштовху нападника, у зв`язку з чим підбігла до потерпілої та вони разом побігли за нападником, якого затримав невідомий хлопець та хтось з перехожих сказав, що телефон на території дитячого садку. Також пояснила, що бачила обличчя нападника, вказуючи при цьому на обвинуваченого.
Крім того вина обвинуваченого ОСОБА_7 повністю підтверджується доказами, які встановлені під час досудового розслідування та судового розгляду, у тому числі протоколом огляду місця події від 28.03.2019 року та довідкою з КУ «Міська поліклініка № 29» відповідно до якої у ОСОБА_8 виявлені множинні рани та подряпини, що на думку апеляційного суду вказує на застосування відносно потерпілої насилля.

За таких обставин суд першої інстанції, допитавши обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілу ОСОБА_8 , свідків та дослідивши в судовому засіданні письмові докази, які наявні в матеріалах справи дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині.

Доводи обвинуваченого щодо недоведеності застосування насилля до потерпілої ОСОБА_8 повністю спростовуються наданими у суді першої інстанції показаннями свідків та потерпілої, довідкою про наявність у останньої ран та подряпин.

За таких обставин, твердження обвинуваченого щодо недоведеності застосування насилля до потерпілої не може бути прийнято до уваги.

Інші обставини інкримінованого обвинуваченому правопорушення не оспорюються та підтверджені письмовими доказами, аналіз яких наданий у вироку районного суду.

Виходячи з вищевикладеного апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 65 КК України, враховуючи характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, що відноситься згідно з ст. 12 КК України до категорії тяжких злочинів, наслідки для потерпілої, а також особу обвинуваченого, який раніше неодноразово засуджений за скоєння умисних корисливих злочинів, офіційно не працює, розлучений, зі слів сплачує аліменти на неповнолітню дитину та частково визнав провину.

Судом першої інстанції вірно встановлено відсутність обставин, що пом`якшують покарання. Обставин обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом не встановлено.

За таких обставин суд першої інстанції, враховуючи відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання фактично у мінімальних межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, в зв`язку з чим апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги або скасування вироку суду першої інстанції.

Інших порушень вимог кримінального процесуального та кримінального закону, які тягнуть за собою безумовне скасування чи зміну вироку районного суду, апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, аналізуючи наведені обставини в сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 19.11.2019 року, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 України та призначено покарання виді 4-х (чотирьох) років позбавлення волі, - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк, з моменту отримання її копії.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4