Номер провадження: 11-кп/813/1749/20
Номер справи місцевого суду: 496/1716/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 к,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 18.06.2020 року, якою було відмовлено в затвердженні угоди про визнання винуватості, а кримінальне провадження №0000474 від 28.04.2020 року, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, повернуто прокурору для продовження досудового розслідування,-

установив

Зміст оскарженого судового рішення та фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції.
Оскарженою ухвалою суду, відмовлено в затвердженні угоди про визнання винуватості від 18.06.2020 року, укладеної між прокурором прокуратури Одеської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 в присутності захисника ОСОБА_8 .

Кримінальне провадження та долучені до нього документи відносно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, повернуто прокурору для продовження досудового розслідування в порядку ст.ст.468-475 КПК України.
Судове рішення мотивується тим, що угода про визнання винуватості не відповідає інтересам суспільства, в тому числі щодо визначеної сторонами угоди міри покарання обвинуваченому.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції прокурор прокуратури Одеської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати з підстав істотного порушення судом вимог кримінального процесуального законодавства.
Так, прокурор посилається на те, що перевіряючи угоду на відповідність вимогам КПК України, з урахуванням того, що кримінальне провадження відносно обвинуваченого надійшло до суду з обвинувальним актом, суд, у разі відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, повинен був виконати вимоги ст.314 КПК України, зокрема перевірити обвинувальний акт на відповідність вимогам ст.291 КПК України та, у разі його відповідності положенням закону, призначити його до розгляду, або повернути прокурору для усунення недоліків. Разом з цим, відмовивши в затвердженні угоди про визнання винуватості, районний суд виніс ухвалу, якою повернув кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.
Судом першої інстанції не враховано, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено складанням обвинувального акту, та не встановлено будь-якої невідповідності обвинувального акту вимогам закону.
Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.
До початку апеляційного розгляду, на адресу апеляційного суду від адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах захисту обвинуваченого ОСОБА_7 надійшло клопотання, в якому він просить провести судове засідання апеляційного суду без його участі та обвинуваченого.
Крім того, в своєму клопотанні, адвокат зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 підтримує апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 та просить її задовольнити.
В апеляційному суді прокурор підтримав вимоги своєї апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали судового провадження, та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до приписів ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Суд першої інстанції постановивши ухвалу цих вимог закону не дотримався.
Під час апеляційного розгляду встановлено порушення п.3 ч.1 ст. 409 КПК України, які є підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Згідно вимог ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про відмову в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 цього Кодексу.
Відповідно до ч.5 ст.469 КПК України, укладення угоди про примирення або визнання винуватості може ініціюватись в будь - який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Положеннями ч. 1 ст. 474 КПК України визначено, що в разі досягнення угоди під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною угодою невідкладно надсилається до суду. Прокурор має право відкласти направлення до суду обвинувального акту з підписаною угодою до отримання висновку експерта або фіксації доказів, які можуть бути втрачені зі спливом часу, або які неможливо буде провести пізніше без істотної шкоди для їх результату у разі відмови суду в затвердженні угоди.
Отже, законом передбачено право прокурора не направляти невідкладно обвинувальний акт з угодою до суду, якщо не зібрані та не зафіксовані всі докази і це вплине на результат розгляду провадження у разі відмови суду в затвердженні угоди.
Частиною 7 статті 474 КПК України передбачено обов`язок суду щодо перевірки угоди на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону і зазначені підстави, у разі встановлення яких суд відмовляє в затвердженні угоди, а саме якщо: умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
Крім того, зазначеною нормою передбачено, що у разі відмови в затверджені угоди, досудове розслідування або судове провадження продовжується в загальному порядку.
Відповідно до вимог п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 13 від 11.12.2015 року «Про практику здійснення кримінального провадження на підставі угоди» за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти одне із таких рішень: а) затвердити угоду про визнання винуватості чи про примирення, або б) відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом III КПК; або продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що по кримінальному провадженню №0000474, внесеному до ЄРДР 28.04.2020 року, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, завершено досудове розслідування, відповідно до вимог ст. 290 КПК України надано доступ до матеріалів кримінального провадження, відбулося ознайомлення з матеріалами провадження, складено і вручено обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування (а.п.17). Факт надання сторонам кримінального провадження доступу до матеріалів підтверджений реєстром матеріалів досудового розслідування.(а.п. 7-11).
Відповідно до вимог ст.283 КПК України, звернення до суду з обвинувальним актом є однією із форм закінчення досудового розслідування. Отже, враховуючи відсутність необхідності у проведенні слідчих (розшукових) дій, спрямованих на збирання, перевірку і оцінку доказів, виконання вимог ст.91 КПК України про встановлення обставин які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні було закінчено.
Отже, при направленні обвинувального акта до суду, досудове розслідування по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_7 закінчено.
У відповідності до вимог ч.7 ст.474 КПК України, в разі відмови в затвердженні угоди, досудове розслідування або судове провадження продовжуються в загальному порядку.
Зазначена норма закону передбачає, що якщо до суду надійшла угода про визнання винуватості без обвинувального акту і суд відмовляє в затвердженні угоди, досудове розслідування продовжується в загальному порядку. В разі надходження до суду обвинувального акту з угодою про визнання винуватості та в разі відмови суду в затвердженні цієї угоди, судове провадження продовжується в загальному порядку.
Всупереч вимогам ст. 474 КПК України та незважаючи на те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 надійшов до суду разом з угодою про визнання винуватості між останнім та прокурором, суд першої інстанції, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, дійшов висновку про наявність підстав для відмови в її затвердженні, при цьому не з`ясував думку прокурора щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, а також питання щодо його повернення, якщо останній не відповідає вимогам КПК України, як того вимагає кримінальний процесуальний закон України, повернувши матеріали кримінального провадження із угодою про визнання винуватості, чим позбавив сторону обвинувачення права висловити свої доводи з приводу того чи були зібрані під час судового розслідування докази достатні для складання обвинувального акту та чи було завершено досудове розслідування, і вже в залежності від цього приймати відповідні рішення, передбачені ч.3 ст.314 КПК України. При цьому, судом першої інстанції не встановлено будь-якої невідповідності обвинувального акту вимогам закону.
При цьому, як вбачається з матеріалів судового провадження, питання щодо можливості призначення судового розгляду обвинувального акту в загальному порядку у відповідності до положень п.5 ч.1 ст. 314 КПК України суд першої інстанції при таких обставинах не вирішував, судом також не з`ясовувалась в учасників судового провадження їх думка щодо можливості призначення судового розгляду, що підтверджуються протоколом та диском судового засідання. (а.п. 36-38).
Апеляційний суд вважає, що в даному випадку, суд першої інстанції відмовляючи у затвердженні угоди про визнання винуватості, не мав законних підстав повертати прокурору кримінальне провадження для продовження досудового розслідування, оскільки таке в даному кримінальному провадженні завершено та складено обвинувальний акт, а тому суд повинен керуватися вимогами ст.314 КПК України, положення якої не обмежують повноваження суду щодо прийняття декількох рішень, а навпаки зобов`язують всебічно з`ясувати наявність достатніх фактичних і юридичних підстав для прийняття усіх можливих судових рішень, передбачених ч.3 ст.314 КПК України, а також вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду.
Отже, з наведеного вище вбачається, що відмова у затвердженні угоди про визнання винуватості не впливає на можливість вирішення судом й інших питань, передбачених ст.ст. 314, 315 КПК України, зокрема про відповідність обвинувального акту вимогам КПК України та прийняття рішення про можливість призначення судового розгляду.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не врахував тих обставин, що досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженні вже закінчено, здійснено відкриття матеріалів, складено обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування та вручено його копії, таким чином повернення кримінального провадження, в даному випадку, позбавлене будь якого змісту, оскільки не буде досягнуто мети (продовження досудового розслідування), яке по факту є закінченим.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що повернення прокурору цього кримінального провадження для продовження досудового розслідування свідчить про фактичне ухилення суду першої інстанції від судового розгляду та від ухвалення остаточного рішення за результатами його розгляду, що призводить до порушення однієї з основних засад кримінального провадження, передбачених ст. 28 КПК України, - розгляду провадження в розумні строки.
Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а згідно ч. 1 ст. 412 цього Кодексу, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Між тим, оскільки ухвала суду 1-ої інстанції в частині відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, оскарженню не підлягає, тому вимога апеляційної скарги прокурора щодо повного скасування ухвали місцевого суду - не може бути задоволена.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати ухвалу суду першої інстанції лише в частині повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування та направити кримінальне провадження № 0000474, внесене до ЄРДР 28.04.2020 року, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, до Біляївського районного суду Одеської області для нового розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 409, 412, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Одеської області ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 18.06.2020 року, в частині повернення обвинувального акту прокурору для продовження досудового розслідування скасувати.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000474 від 28.04.2020 року, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України повернути до Біляївського районного суду Одеської області для розгляду в іншому складі суду, зі стадії підготовчого провадження.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4