Справа № 551/940/20
ВИРОК
Іменем України

02 жовтня 2020 року Шишацький районний суд Полтавської області в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Шишаки Полтавської області матеріали кримінального провадження № 60000022 від 11 серпня 2020 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично поживає у цьому ж селищі по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, працюючого різником буряку на Яреськівському цукровому заводі ТОВ «Цукорагропром», не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309, ч. 1 ст. 310 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В період часу з червня 2020 року по 14 серпня 2020 року ОСОБА_4 на присадибній ділянці за місцем своєї реєстрації по АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, для власних потреб, без мети збуту незаконно вирощував рослини коноплі в кількості 13 штук, здійснюючи їх прополку, видалення навколо них бур`янів з метою доведення вказаних рослин до стадії визрівання.

13 серпня 2020 року на вказаній присадибній ділянці ОСОБА_4 зірвав дві частини стебла рослини коноплі, після чого, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, для власних потреб, без мети збуту, висушив зірвані частини коноплі на горищі сараю, виготовивши таким способом особливо-небезпечний наркотичний засіб канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 5,965 грама, який з тією ж метою зберігав в сараї до 14 серпня 2020 року, поки він не був вилучений працівниками поліції разом із двома саморобними пристроями для куріння, на яких малось нашарування наркотичного засобу - екстракт канабісу масою 0,079 грама.

Тобто своїми вищевказаними умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 310 та ч.1 ст. 309 КК України, а саме незаконне вирощування тринадцяти рослин коноплі та виготовлення і зберігання наркотичного засобу канабіс масою 5,965 грама, екстракту канабісу масою 0,079 грама.

28 серпня 2020 року між ОСОБА_4 та прокурором Шишацького відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , із залученням захисника адвоката ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди обвинувачений та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.309, ч.1 ст. 310 КК України, а також виду і міри покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у вигляді одного року обмеження волі за кожним епізодом, остаточного покарання у вигляді двох років обмеження волі зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Того ж дня у кримінальному проваджені затверджено обвинувальний акт, який разом з угодою в порядку ст. 291 КПК України направлено до суду.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходив з наступного.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно п.1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам (аб. 2 п.3 ч.4 ст. 469 КПК).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні двох кримінальних проступків. Вказаними кримінальними проступками шкода завдана лише суспільним інтересам у сфері обігу наркотичних засобів.

Суд вважає, що істотні обставини, що мають значення для цього провадження в тому числі обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченого (щире каяття), цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому сторонами угоди покаранні.

Судом встановлено, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь яких обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК та не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства.

Суд переконався, що обвинувачений беззастережно визнає себе винним у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень та погоджується на призначення узгодженого покарання із звільненням від його відбування, розуміє суть цього покарання та умови звільнення, цілком розуміє права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачений розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Відповідно до вимог п. 9 ч.2 ст. 52 КПК України при укладанні угоди забезпечена участь захисника, який в повній мірі підтримав правову позицію сторін угоди та просив суд затвердивши угоду, призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

За даних обставин, з огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 з призначенням узгодженої сторонами виду та міри покарання.

Суд керуючись, вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України вважає необхідним стягнути з обвинуваченого на користь держави судові витрати у розмірі 2288,30 грн на залучення експерта для проведення судової експертизи.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити керуючись приписами ст. 100 КПК України, а саме знищити.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 серпня 2020 року між прокурором Шишацького відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309 та ч. 1 ст. 310 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання:

- за ч.1 ст. 309 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі;

- за ч.1 ст. 310 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом повного складання покарань призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 2288 (дві тисячі двісті вісімдесят вісім) грн. 30 коп. на відшкодування витрат, пов`язаних з залученням експерта в кримінальному провадженні.

Речові докази по справі у вигляді рослин коноплі (полімерний пакеті із застібкою № 7631592), наркотичного засобу канабіс (спецпакет 1248812), саморобні пристрої для куріння із нашаруванням екстракту канабісу (спецпакет № 3121693), що перебувають на зберіганні у відповідних підрозділах Національної поліції знищити.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Шишацький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1