Справа № 397/1003/20
н/п : 1-кп/397/121/20
В И Р О К
Іменем України

23.12.2020 смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000311 від 28.07.2020 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не маючого на утриманні дітей, не працюючого, не має зареєстрованого місця проживання, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 05.03.2019 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту строком на 4 місяці;
-вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 21.02.2020 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки;
-вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 19.11.2020 за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України(далі - КК України),
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника-адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
УСТАНОВИВ:
06.07.2020 близько о 20:00 год. ОСОБА_3 та ОСОБА_6 прийшли в гості до свого знайомого ОСОБА_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

В ході відпочинку ОСОБА_3 у приміщені кухні житлового будинку, що знаходиться за вищевказаною адресою побачив на столі одну пляшку олії соняшникової марки Олейна традиційна рафінована, об`ємом 850 мл.

В той момент у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння однієї пляшки олії соняшникової марки Олейна традиційна рафінована, об`ємом 850 мл.

ОСОБА_3 з метою реалізації свого злочинного умислу, діючи умисно і цілеспрямовано, з корисливих мотивів та ціллю особистого самозбагачення, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, розуміючи, що його дії помітні потерпілому ОСОБА_7 , повторно, відкрито викрав одну пляшку олії соняшникової марки Олейна традиційна рафінована, об`ємом 850 мл. вартість якої становить 33,67 грн.

З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши своїми умисними протиправними діями потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Крім того, 14.07.2020 близько 19:00 год. ОСОБА_3 прийшов в гості до свого знайомого ОСОБА_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

У той момент у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_3 дочекавшись коли ОСОБА_7 пішов на огород, усвідомлюючи протиправність своїх дій, направлених на таємне викрадення чужого майна, через незачинені вхідні двері проник до веранди житлового будинку, що знаходиться за вище вказаною адресою та діючи умисно і цілеспрямовано, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого самозбагачення, таємно, повторно, викрав ручну пилку марки Dnipro-M Caiman SK5 500 мм., вартість якої становить 235,68 грн. та сокиру марки Dnipro-M Ultra TPR вартість, якої становить 282,69 грн.

З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши своїми умисними протиправним діями потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 518,37 грн.

У судове засідання потерпілий ОСОБА_7 не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розгляд кримінального провадження проводити за його відсутності (т. 1 а.м.к.п. 53). За згодою учасників судового провадження, судом визнано за можливе розглядати кримінальне провадження за відсутності потерпілого.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, проте на підставі ст. 63 Конституції України відмовився від надання показань суду.
Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні, суд провів судовий розгляд провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України. Наслідки розгляду судом провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам процесу роз`яснено.
Оскільки, обвинувачений ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень повністю визнає провину, але відмовився надати показання з приводу вчинених ним кримінальних правопорушень, тому за згодою учасників судового провадження, суд обмежився дослідженням матеріалів провадження, які характеризують особу обвинуваченого, а також доказів понесених витрат на проведення судово-товарознавчої експертизи та що стосуються речових доказів, так як немає жодного сумніву в добросовісності та істинності його відношення до вчинених ним кримінальних правопорушень.
Таким чином, обвинувачення, висунуте ОСОБА_3 відповідно до обвинувального акту, визнається судом доведеним і воно ніким не оспорюється. У зв`язку з цим суд, розглядаючи справу в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно та за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суди мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
При вирішенні питання про призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, є тяжкими злочинами.
Як особа, ОСОБА_3 , характеризується негативно за місцем свого проживання (т. 2 а.м.к.п. 99), не перебуває в зареєстрованому шлюбі та не має на утриманні малолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (т. 2 а.м.к.п. 122), раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а саме вироками Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 05.03.2019, 21.02.2020 та 19.11.2020 (т. 2 а.м.к.п. 97, 98).
При цьому, суд не приймає до уваги вироки Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 02.12.2009, 20.03.2013, як такі, які підтверджують наявність судимостей у ОСОБА_3 за вчинення кримінальних правопорушень, за які його визнано винуватим вказаними судовими рішеннями, виходячи з такого.
Вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 02.12.2009, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді арешту строком на 3 місяці (т. 2 а.м.к.п. 103).

Вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 02.12.2013, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин (т. 2 а.м.к.п. 104).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 89 КК України, такими, що не мають судимості, визнаються:

особи, засуджені за вчинення злочину до основного покарання, зокрема у виді громадських робіт, арешту, якщо вони протягом року з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення.

Судимість є правовим станом особи, який виникає у зв`язку з її засудженням до кримінального покарання і за зазначених у законі умов тягне настання для неї певних негативних наслідків. Правильне застосування правових норм про судимість, її погашення чи зняття має важливе значення для вирішення кримінальних справ у разі вчинення особою нового злочину.

Судимість має строковий характер. Закон визначає, коли вона виникає (з дня набрання законної сили обвинувальним вироком), та встановлює підстави її припинення. Такими підставами є погашення судимості та її зняття. Як погашення, так і зняття судимості пов`язані зі спливом певних термінів, протягом яких особа повинна перетерпіти негативні наслідки та своєю поведінкою довести остаточне виправлення.

Припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загальноправові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у т.ч. і при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі № 647/1831/15-к, провадження № 51-336 км 17.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для врахування вказаних вироків, як попередніх судимостей ОСОБА_3 при призначенні йому покарання, оскільки за вказані кримінальні правопорушення судимості зняті та погашені в установленому законом порядку.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, згідно ст. 66 КК України, судом встановлено щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючи викладене, обставини вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, наявність однієї обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які його обтяжують, суд приходить до переконливого висновку, що справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_3 , а також запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк визначений санкціями ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Враховуючи те, що в судовому засіданні доведено винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, суд уважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Окрім цього вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 19.11.2020, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено остаточне покарання із застосуванням ст. 71 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років (т. 1 а.м.к.п. 44-46).
Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
З огляду на те, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України, вчиненні ОСОБА_3 06.07.2020 та 14.07.2020, тобто до постановлення попереднього вироку (19.11.2020), суд приходить до висновку з приводу необхідності призначення обвинуваченому остаточного покарання із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 19.11.2020.
Підстав для застосування положень ст. 69, 75 КК України, суд не вбачає.
З урахування того, що ОСОБА_3 на даний час відбуває покарання за попереднім вироком суду та знаходиться під вартою, суд не вбачає підстав для застосування на період апеляційного оскарження даного вироку суду запобіжного заходу обвинуваченому.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні потерпілим не заявлявся.
У даному кримінальному провадженні проведено дві судово-товарознавчі експертизи, загальна вартість яких склала 1961 гривня 40 копійок, а тому дані витрати, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 100, 124, ч. 3 ст. 349, 368-371, 373-374, 376, 394-395 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:
-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;
-за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 19.11.2020, остаточно ОСОБА_3 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 19.11.2020.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчих експертиз в сумі 1961 (тисячу дев`ятсот шістдесят одну) гривню 40 (сорок) копійок.
Речові докази:
- ручна пилка марки Dnipro-M Caiman SK5 500 мм. та сокира марки Dnipro-M Ultra TPR, які передана під зберігальну розписку власнику ОСОБА_7 , залишити в його володінні.
Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити прокурору та обвинуваченому, а іншим учасникам процесу роз`яснити, що вони мають право отримати копію вироку в суді.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Олександрівський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня отримання копії вироку суду шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_1

Згідно з оригіналом.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Рішення станом на «___»_______________2020 року набрало законної сили.

Суддя Олександрівського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1

Копію засвідчено «___»________________2020 року.