справа №619/3302/20
провадження №1-в/619/100/20
УХВАЛА
іменем України

06 серпня 2020 року Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі Харківської області

заяву ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горбулів Черняхівського району Житомирської області, українця, громадянина України, освіта середня, розлучений, засуджений

01.09.1994 Черняхівським районним судом Полтавської області за ст. 17-117, 140 ч.1, 107 ч.1, 42 КК України до 3 років позбавлення волі з відбуттям покарання у виправно-трудовій колонії посиленого режиму. Звільнений 07.08.1996 з ВК-64 Полтавської області за постановою начальника УВП-64 УМВС`У в Полтавській області від 06.08.1996 на підставі ст. 6 Указу Президента України від 27.06.1996 «Про амністію з нагоди п`ятої річниці незалежності України» на невідбутий строк 1 рік 24 дні;

10.09.2001 місцевим судом Черняхівського району Полтавської області за ст. 44 КК України до 1 року виправних робіт, з утриманням в прибуток держави 20% заробітної платні;

17.05.2004 Черняхівським районним судом Житомирської області за ст. 389ч.2, 129 ч.1, 70 ч.1, 71 ч.1 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Постановою від 02.03.2006 Богунського районного суду міста Житомира невідбуту частину покарання у виді 1 року 11 місяців 07 днів позбавлення волі замінено більш м`яким покаранням - обмеженням волі на 1 рік 11 місяців 07 днів, відповідно до вимог ст. 82 КК України. Звільнений 18.10.2006 з ВЦ-108 Житомирської області умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 3 місяці 12 днів за постановою від 11.10.2006 Бердичівського районного суду Житомирської області, відповідно до вимог ст. 82 КК України;

12.12.2012 Тульчинським районним судом Вінницької області за ст. 122 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк встановлено на 2 роки;

07.02.2014 Тульчинським районним судом Вінницької області за ст. 185 ч.1, 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Засуджений 30.04.2014 Немирівським районним судом Вінницької області за ст. 187 ч.4 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією особистого майна. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання за вироком від 07.02.2014 Тульчинського районного суду Вінницької області, яким засуджувався за ст. 185 ч.1, 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, - і остаточно до відбуття призначено 8 років 2 місяці позбавлення волі з конфіскацією особистого майна

«про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання»,

встановив
Згідно вироку Немирівського райсуду Вінницької області від 30.04.2014 ОСОБА_4 засуджений за ч.4 ст. 187 КК України до 8 років позбавленні волі з конфіскацією усього майна.

Ухвалою Коростеньского міськрайонного суду Житомирськоїх області від 24.02.2016 керуючись ст. ст. 7, 9, 537, 539 КПК України на підставі Закону України «Про внесення зміни до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-УІП від 26.11.2015 - ОСОБА_4 зараховано. в строк покарання, призначеного вироком Немирівського райсуду Вінницької області від 30.04.2014, строк попереднього ув`язнені з 31.01.2014 по 02.06.2014 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Початок строку покарання 31.01.2014, кінець строку покарання 29.11.2021.

До суду надійшла заява засудженого ОСОБА_4 щодо умовно-дострокового звільнення на підставі ст. 81 КК України.
Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України …питання, які виникають під час виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно ч.5 ст. 539 КПК України у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого, служба у справах дітей, якщо розглядається погоджене з ними клопотання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення заяви щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_4 , вказавши суду що засуджений не довів своє виправлення.

Представник адміністрації Дергачівської ВК №109 ОСОБА_5 просив вирішити клопотання на розсуд суду, охарактеризував засудженого з позитивної сторони, вказав суду, що засуджений має як стягнення так і заохочення за сумлінну поведінку і ставлення до праці, дотримується правомірних та ввічливих відносинах з персоналом установи, тільки став на шлях виправлення, але комісія адміністрації ДУ «Дергачіська ВК (№ 109) по розгляду матеріалів на умовно-дострокове звільнення правомірно відмовила ОСОБА_4 в умовно-достроковому звільненні, як особі, що не довела свого виправлення.

Засуджений ОСОБА_4 підтримав клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Розглянувши матеріали, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вищевказаного клопотання з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України…. до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Відповідно до ч.1 ст.6 КВК України… виправлення засудженого процес позитивних змін, який відбувається в його особистості та створюють у нього готовність до правослухняної поведінки.

Пунктами 2, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» зазначено, що прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Отже, виправлення засудженого передбачає такі зміни у його поведінці та особистості, які дають підстави вважати, що він у разі застосування цієї пільги спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя та не має установок на повернення до злочинної діяльності.

Оцінка ступеню виправлення повинна ґрунтуватися не лише на юридичних критеріях, але й враховувати весь комплекс педагогічних та психологічних аспектів оцінки особистості, які мають підстави вважати, що у засудженого сформувалась соціально визначена самоврегульована поведінка.

Сумлінна поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінці інших засуджених.

При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни.

Сумлінне ставлення до праці - це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків відповідно до статей 59, 60, 118 КВК України, покращення кількісних та якісних показників роботи, підвищення робітничої кваліфікації, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, суворе дотримання правил техніки безпеки тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, участь у вирішенні питань організації праці, відшкодування збитків, заподіяних злочином, та надання матеріальної допомоги сім`ї або виплати аліментів.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 відбув понад 3/4 частини строку покарання, характеризується адміністрацією колонії наступним чином: мав 14 заохочень за сумлінну поведінку і ставлення до праці, додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Однак, за вживання спиртних напоїв та порушення п.3р. 2 ПВР - мав 2 стягнення, за що у тому числі був поміщений у дисциплінарний ізолятор строком на 12 діб. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується ввічливих відносин з персоналом установи.

По прибуттю у «Дергачівську виправну колонію (№ 109) працевлаштований скотарем на сільськогосподарському підприємстві установи відділення № 3. До роботи ставився задовільно, але даних про виконання плану робіт, перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, участі у вирішенні питань організації праці нема, тим більше що виконував план робіт на 50%.

При цьому за весь час відбуття покарання засуджений не виплатив суму судових розходів за виконавчими листами у сумі 391,20грн., взагалі не приділяв цій обставині уваги, виконавчі листи взагалі не витребувані із суду установою ВК.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 пояснив, що скоїв злочин у стані алкогольного сп`яніння на підставі алкогольної залежності від спиртних напоїв, коли він не контролює свою поведінку. Але у Дергачівській виправній колонії він знову притягнутий до дисциплінарної відповідальності за вживання спиртних напоїв та поміщений у ДИЗО за рішенням дисциплінарної комісії виправної установи.

При цьому психологічна характеристика на 2020 рік з висновками по доцільність умовно-дострокового звільнення від подальшого відбуття покарання, так як засуджений став на шлях виправлення - відсутня.

Участь засудженого ОСОБА_4 в програмах диференційованого виховного впливу фактично не підтвердилася у судовому засіданні, т.я. засуджений до бібліотеки не ходить, у спорті досягнень не має, до церковних установ не звертався, самоосвітою не займається, не зрозуміла його діяльність у програмі «Духовне відродження» .

В щоденнику індивідуальної роботи із засудженим ОСОБА_4 відсутня позначка щодо ступеня виправлення засудженого як «добре», нема вказівки, що він «став на шлях виправлення, зауважень не має».

Тому комісія адміністрації державної установи «Дергачівська ВК (№ 109) по розгляду матеріалів на умовно-дострокове звільнення згідно ст. 81 КК України від 27.03.2019 відмовила ОСОБА_4 у поданні матеріалів на УДО як особі, яка не довела свого виправлення.

Оцінивши всі докази, враховуючи вимоги Європейської конвенції з прав людини, вимоги КК України, КВК України, Постанови Верховного Суду України від 26 квітня 2001 року № 2«Про умовно-дострокове звільнення від відбування пок арання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким», суд дійшов до висновку, що засуджений ОСОБА_4 належних для себе висновків не зробив та на даний час не довів свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, має стягнення та має стійку тенденцію на систематичне вчинення умисних і тяжких злочинів у стані алкогольного сп`яніння, раніше звільнявся умовно-достроково та на підставі ЗУ «Про амністію» 27.06.1996 від відбування покарання у виді позбавлення волі, але знову вчинив умисні тяжкі злочини, а відтак він не може бути умовно-достроково звільнений від відбування покарання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 81 КК України та ст. ст. 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд
ухвалив
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_4 , засудженого вироком Немирівського райсуду Вінницької області від 30.04.2014 - щодо умовно-дострокового звільнення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дергачівській районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення. У разі подання прокурором апеляції виконання зазначеної ухвали зупиняється.

Суддя ОСОБА_1