У Х В А Л А
29.12.2020 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
із участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
перекладача ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим у кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000009 від 03.01.2019 року, по обвинувачення ОСОБА_4 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.187 КК України, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,
ВСТАНОВИВ :
В провадженні Жмеринского міськрайонного суду знаходиться дане кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення ним майна потерпілого ОСОБА_11 на суму 632,70 грн, вчиненого повторно, та за ч.2 ст.187 КК України за ознаками вчинення ним розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_12 з метою заволодіння майном останнього, що поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого особою, яка раніше вчинила розбій, та за попередньою змовою групою осіб, а саме спільно із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яких з вказаних ознак, а ОСОБА_5 також включно з підстав вчинення розбійного нападу особою, яка раніше вчинила розбій, обвинувачено у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, щодо відкритого для потерпілого заволодіння його майном в сумі 1600 грн.
23.12.2020 року прокурором ОСОБА_13 до суду подані клопотання про продовження терміном на 60 днів строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідно обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 29.12.2020 року ці клопотання об`єднані в одне провадження.
Клопотання сторони обвинувачення обґрунтовані тим, що в межах судового розгляду даного кримінального провадження до теперішнього часу не зникли та не зменшилися ризики, передбачені ст.177 КПК України, стосовно можливості обвинувачених переховуватись від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, які визначаються тим, що обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 не мають власного стабільного джерела доходу для свого існування, а також міцних соціальних зв`язків, що втримали їх від уникнення кримінальної відповідальності за інкримінованим кримінальним правопорушенням. Сукупно за цими обставинами та тяжкістю злочину, у вчиненні якого їх обвинувачено, прокурор вважає існування ризику залишення обвинуваченими місця їх проживання у будь-який час задля уникнення кримінальної відповідальності.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив задоволити клопотання з викладних у ньому обґгрунтувань з метою забезпечення виконання обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 процесуальних обов`язків. Додатково зазначив ризики переховування останніми від суду з підстав наближення судового розгляду даного кримінального провадження до стадії судових дебатів, а тому обвинувачені здатні усвідомлювати тяжкість покарання, що може бути їм призначене у разі визнання їх винуватими.
Обвинувачений ОСОБА_4 заперечив щодо продовження йому строку запобіжного тримання під вартою. Його захисник ОСОБА_7 також заперечив щодо задоволення клопотання прокурора стосовно продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , вважаючи, що за тривалістю дії чинного запобіжного заходу щодо нього в теперішній час ризики зникли, тому просив змінити його підзахисному запобіжний захід на більш м`який у виді особистого зобов`язання.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_9 заперечили проти продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , вважаючи, що прокурором не доведено заявлених ризиків та за перебігом загального дворічного строку утримання під вартою попередні ризики зникли, у зв`язку з чим просили змінити останньому запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.
Обвинувачені ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_8 також заперечили проти задоволення клопотання прокурора відносно продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , вважаючи такими, що істотно зменшились наразі попередньо визначені ризики з урахуванням значної тривалості чинного запобіжного заходу. Вказуючи на подані раніше у кримінальному провадженні відомості щодо згоди іншої особи стати поручителем відносно ОСОБА_5 і забезпечити йому умови проживання у близькій до суду місцевості, просили змінити останньому міру запобіжного заходу на особисте зобов`язання
Потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_11 за їх викликом в судове засідання не з`явились, поважних причин власної неявки суду не повідомили.
Заслухавши думки сторін, вивчивши матеріали судового провадження, суд доходить наступного.
Відповідно до вимог ч.1,2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
У відповідності до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження; серед інших ними є запобіжні заходи.
За приписами ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Згідно положень ч.1,3,7,8,11 ст.182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
У відповідності до вимог ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно положень ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства чи погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;
3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Відповідно до положень ст.29 Конституції України, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України за ухваленням Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" кожен має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійснення з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню ним злочину або його втечі після його вчинення. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а передбачає урахування низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі "Тейс проти Румунії", автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 строку тримання під вартою суд виходить з необхідності уникнення обвинуваченими ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченими переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, про які заявлено прокурором.
У відповідності до ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
Проте, суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальногромадянських прав та інтересів потерпілих. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який щодо обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був востаннє продовжений ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 05.11.2020 року, закінчується 03.01.2021 року, закінчити розгляд даного кримінального провадження у зазначені строки з об`єктивних причин не вбачається можливим серед іншого у зв`язку з хворобою в теперішній час головуючого судді ОСОБА_14 .
При вирішенні питання про доцільність продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності та має непогашену судимість за вчинення аналогічного злочину, а саме за вироком Новокаховського міського суду Херсонської області від 08.11.2007 за ч.3 ст.187 КК України відбував призначене покарання у виді позбавлення волі на вісім років, звільнений умовно-достроково 12.03.2014 року. Обвинувачений ОСОБА_4 не має постійного місця проживання на території Вінницької області, постійно проживає в с.Богданівка Дніпровського району Херсонської області, не має офіційних та легальних джерел доходу та міцних соціальних зв`язків, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та у разі доведення його вини в даному кримінальному провадженні може бути призначено покарання до десяти років позбавлення волі, усвідомлення можливості застосування якого свідчить про наявність ризиків переховування його від суду та можливості вчинення інших злочинів, надто з урахуванням реального відбування ним покарання у виді позбавлення волі, яке надалі не мало наслідком достатнього стримуючого фактору для нього.
Тому судом визначається, що доводи сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_4 не спростовують наведених прокурором обгрунтувань, з урахуванням чого та за відсутності об`єктивних відомостей щодо неможливості безпосереднього утримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою суд не вбачає достовірних підстав для можливості застосування щодо нього жодного з решти більш м`яких, аніж тримання під вартою, запобіжних заходів, оскільки вони не є достатніми для запобіганню вказаним ризикам та належному виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків.
Таким чином, з огляду на невстановлення виключних обставин щодо неможливості застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд визначає виправданим продовження дії застосованого виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 , оскільки наявний більш вагомий суспільний інтерес у виді права на справедливий судовий розгляд, а також унеможливлення переховування обвинуваченого від суду, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалюють над принципом поваги до особистої свободи, становлячи достатні підстави його продовження останньому строком на 60 днів з урахуванням потреб здійснення судового розгляду.
При вирішенні питання про доцільність продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності та має непогашену судимість за вчинення аналогічного злочину, а саме за вироком Солом`янського районного суду м.Києва від 07.04.2010 року за ч.2 ст.187 КК України відбув призначене покарання у виді позбавлення волі на сім років шість місяців, звільнений 17.02.2016 року. Обвинувачений ОСОБА_5 є громадянином Республіки Молдова, не має постійного місця проживання в Україні, у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки та легальні джерела власного доходу. Він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та у разі доведення його вини в даному кримінальному провадженні може бути призначено покарання до десяти років позбавлення волі, усвідомлення можливості застосування якого свідчить про наявність ризиків переховування його від суду та можливості вчинення інших злочинів, надто з урахуванням реального відбування ним покарання у виді позбавлення волі, яке надалі не мало наслідком достатнього стримуючого фактору для нього.
Тому судом визначається, що доводи сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_5 не спростовують наведених прокурором обгрунтувань, з урахуванням чого та за відсутності об`єктивних відомостей щодо неможливості безпосереднього утримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою суд не вбачає достовірних підстав для можливості застосування щодо нього жодного з решти більш м`яких, аніж тримання під вартою, запобіжних заходів, оскільки вони не є достатніми для запобіганню вказаним ризикам та належному виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків.
Таким чином, з огляду на невстановлення виключних обставин щодо неможливості застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд визначає виправданим продовження дії застосованого виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , оскільки наявний більш вагомий суспільний інтерес у виді права на справедливий судовий розгляд, а також унеможливлення переховування обвинуваченого від суду, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалюють над принципом поваги до особистої свободи, становлячи достатні підстави його продовження останньому строком на 60 днів з урахуванням потреб здійснення судового розгляду.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що останній хоча й не притягувався до кримінальної відповідальності, проте, він не має постійного місця проживання на території Вінницької області, мешкаючи в с. Сахнівка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, не має офіційних та легальних джерел доходу та міцних соціальних зв`язків, які б стримували його від уникнення відповідальності, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та йому у разі доведення його вини у вчиненні кримінальному провадженні може бути призначено покарання до десяти років позбавлення волі, тому вказане у сукупності свідчить про наявність ризиків переховування від суду, можливості скоювати інші злочини, а відтак будь-яких об`єктивних відомостей про зменшення чи відсутність ризиків щодо обвинуваченого ОСОБА_6 також не встановлено.
Заявлене стороною захисту клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання суд вважає необгрунтованим, оскільки наведені захисником ОСОБА_9 доводи про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , не визначають істотних змін цих обставин, що охоплююються оцінкою можливості запобігання ризикам при застосуванні та продовженні виключного запобіжного заходу, у тому числі щодо загальної тривалості утримання обвинуваченого під вартою, яке зумовлене об`єктивними потребами забезпечення кримінального провадження. Відтак доводи сторони захисту не доводять власних вимог щодо зміни запобіжного заходу та не спростовують обгрунтувань прокурора стосовно доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , а тому вказане клопотання захисника підлягає залишенню без задоволення.
Враховуючи наведене, оцінюючи суспільний інтерес, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до свободи особистості, суд вважає що продовження строків тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 виправданим стосовно права на справедливий судовий розгляд, а також унеможливлення переховування обвинуваченого від суду, у зв`язку з чим приходить до висновку про наявність достатніх підстав продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою терміном на 60 днів.
Водночас з урахуванням встановлених ризиків та тяжкості покарання, з огляду на обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину із застосуванням насильства, суд визначає відсутнім обов`язок визначення їм розміру застави.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 177, 178, 181, 324, 331, 350 КПК України, суд
УХВАЛИВ :
Клопотання прокурора задоволити.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05.01.2019 року, продовжити на 60 днів, тобто до 26.02.2021 року включно, без визначення розміру застави.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05.01.2019 року, продовжити на 60 днів, тобто до 26.02.2021 року включно, без визначення розміру застави.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05.01.2019 року, продовжити на 60 днів, тобто до 26.02.2021 року включно, без визначення розміру застави.
На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга, до Вінницького апеляційного суду, що не перешкоджає розгляду справи.

Суддя ОСОБА_1