Провадження № 1-кп/734/76/20 Справа № 734/265/20
В И Р О К
іменем України

15 липня 2020 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000111 від 27.12.2019 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоноармійське Василівського району Запорізької області, українця, громадянина України, не одруженого, із середньою спеціальною освітою, військовослужбовця строкової військової служби, майстра відділення технічного обслуговування ремонтного взводу військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-

за участю сторін:

прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді курсанта 10 навчальної батареї навчального дивізіону військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1-2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 4, 11, 16, 127, 128 Статуту, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІУ, ст.ст. 1, 4, 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від військової служби, без поважних причин та дозволу командування військової частини НОМЕР_2 , в умовах особливого періоду, 16.12.2019 року близько 21 год. 20 хв. самовільно залишив розташування зазначеної військової частини, яка має чітко зазначені межі, та до моменту затримання 15.01.2020 року працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 та доставляння до військової частини НОМЕР_1 незаконно перебував поза межами військової частини.

Під час незаконної відсутності у військовій частині обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби, до лікувальних закладів, органів місцевого самоврядування, військового управління з приводу подальшого проходження військової служби не звертався.

Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується в тому, що будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ), в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без поважних причин та відповідного дозволу керівництва, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 , тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.

Повністю визнав себе винним, щиро розкаявся.

Перед допитом в судовому засіданні обвинуваченого, останній попросив справу розглянути без дослідження письмових доказів по справі, правильно усвідомлюючи зміст даних обставин справи і наявних доказів, згідно пред`явленого йому обвинувачення за ч. 4 ст. 407 КК України. Прокурор не заперечував проти цього, а тому суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежив фактичні обставини справи допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, які ніким не оспорювались. Учасникам процесу роз`яснено, що в такому разі, вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи обсяг досліджених доказів у судовому засіданні, суд вважає доказаним, що обвинувачений ОСОБА_3 був незаконно відсутній на місці служби у військовій частині НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ), з 16.12.2019 по 14.01.2020, чим скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином та особу винного, який за місцем проходження служби характеризується негативно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, працює, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, ставлення його до вчиненого, яке побудоване на критичній оцінці своєї протиправної поведінки, усвідомлення скоєного та готовність нести покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Згідно вимог ч. 2 ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - це покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк із застосуванням правових норм ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, надавши можливість виправлення без відбування покарання з покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченому суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 , 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на один рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок відбування іспитового строку рахувати з дня проголошення вироку, тобто з 15.07.2020.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1