УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до речей і документів в рамках кримінального провадження №0000741 від 11.04.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 15.04.2004 на підставі договору купівлі-продажу право власності на квартиру АДРЕСА_1 , набув мешканець міста Київ - ОСОБА_5 , придбавши вказану квартиру у громадянина ОСОБА_6 . В подальшому користувачем вказаної квартири став батько власника ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкав там до моменту смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У подальшому за словами ОСОБА_5 , після смерті батька він жодного разу не приїздив до вказаної квартири, проте коли повернувся до ОСОБА_8 виявив, що в квартирі мешкають невідомі йому люди та в ході бесіди надали останньому документи підтверджуючі право власності на квартиру АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_5 , у зв`язку з чим, останній звернувся до Хмельницького ВП Малиновського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області. Під час проведення слідчих дій встановлено, що 25.05.2012 до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом звернувся ОСОБА_9 зазначивши, що він досить довгий час мешкає у квартирі АДРЕСА_1 , крім того вказавши, що вказана квартира є власністю держави у особі одеської громади та перебуває на балансі у ЖКС « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а основним її наймачем є ОСОБА_5 . Крім того, у позові ОСОБА_9 , зазначив, що він довгий час мешкав спільно з ОСОБА_5 , купував йому ліки, продукти, тобто вели спільний побут, проте у зв`язку зі смертю останнього ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , просить суд визнати право користування на вказану квартиру за ним. У свою чергу суд вивчивши усі матеріали та вислухавши присутніх у судовому засіданні, 27.06.2012 виніс заочне рішення по справі №1519/9319/2012, провадження №2/1519/6745/2012, задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_9 , визнавши за ним право користування вказаною квартирою. В подальшому на підставі вказаного рішення суду останній отримавши розпорядження органу приватизації та отримавши свідоцтво про право власності, набув права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

У подальшому 20.06.2014 ОСОБА_9 , на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_10 , продав вказану квартиру ОСОБА_11 , який у свою чергу 29.09.2014 на підставі договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_12 , продав ОСОБА_13 .

Зважаючи на те, що документація якою ОСОБА_9 , обґрунтовував свої позовні вимогу, були долучені до судової справи, може мати значення для встановлення об`єктивної істини, органам досудового розслідування э доцільним вивчити документацію, яка знаходиться в судовій справі №1519/9319/2012, яка перебуває у володінні ІНФОРМАЦІЯ_6 , у зв`язку з чим виникла необхідність у тимчасовому доступі.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, тимчасовий доступ до речей і документів.

Згідно ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Згідно ч. 2 ст. 160 КПК України, у клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів зазначаються, зокрема, короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Відповідно до ч. 5 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Так, слідчий суддя зазначає, що в порушення вимог ст. 132 КПК України, до матеріалів клопотання сторони обвинувачення не долучено всіх доказів, підтверджуючих викладені в клопотанні обставини вчинення кримінального правопорушення та обґрунтування необхідності застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Також, в клопотанні відсутнє обґрунтування того, яке значення мають документи, до яких сторона обвинувачення просить надати тимчасовий доступ, для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а також відсутнє обґрунтування можливості використання як доказів відомостей, що містяться в документах.

Крім того, в клопотанні та долучених матеріалах відсутнє обґрунтування того, що вказану в клопотання інформацію неможливо отримати іншим способом, без застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тимчасового доступу до речей і документів.

Беручи до уваги неналежне обґрунтування та недоліки клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 159, 160, 163 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до речей і документів в рамках кримінального провадження №0000741 від 11.04.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили після її постановлення.

Слідчий суддя ОСОБА_1