Справа №666/855/16-к
У Х В А Л А
про продовження строку дії запобіжного заходу

21.12.2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинувачених: ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7

захисників: ОСОБА_8

ОСОБА_9

ОСОБА_10

ОСОБА_11

перекладача: ОСОБА_12

під час розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000330 від 16.02.2015 р., за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и л а:
У провадженні Херсонського міського суду Херсонської області з 08.09.2020 р. (колегії суддів у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ) перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , відносно яких ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.11.2020 р. продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді «тримання під вартою» строком до 03.01.2021 р.

Прокурор під час судового розгляду звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинувачених, посилаючись на ту обставину, що ризики, визначені на момент його обрання не зменшились. Просив врахувати, що обвинувачені постійного місця проживання в м. Херсоні не мають, беззаперечних відомостей про міцні соціальні зв`язки матеріали справи не містять, останнім інкриміновано вчинення особливо тяжких злочинів, допит потерпілих та свідків не розпочато, що може спровокувати вплив на них.

Відповідно до положень абз. 5 п. 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк колегією суддів розглянути клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може бути розглянуто головуючим, а за його відсутності іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.

Враховуючи ту обставину, що суддя ОСОБА_14 не може бути присутньою (перебування на лікарняному) під час розгляду клопотання щодо продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинувачених (розгляд якого також в стадії судового розгляду обумовлений і вимогами ст. 331 КПК України) до дати його спливу, суд вважає за можливе розглянути клопотання прокурора лише за участю головуючого.

Захисник ОСОБА_8 , підтриманий обвинуваченим ОСОБА_4 , вважав відсутніми підстави для продовження раніше обраного запобіжного заходу, оскільки ризики не можуть залишатись беззмінними. Єдина підстава для продовження строку дії запобіжного заходу тяжкість покарання, не виправдовує себе.
Захисник ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_5 заперечив проти доцільності подальшого тримання під вартою останнього, вважали за доцільне обрати інший більш м`який запобіжний захід. Просили врахувати ту обставину, що роль обвинуваченого у вчиненні інкримінованих дій не доведена, а тривале перебування під вартою є невиправданим.
Захисник ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_6 просили звернути увагу на стан здоров?я обвинуваченого, який потребує отримання лікування в спеціалізованих закладах. Крім того, зазначили, що обвинувачений має рідних в м. Одесі, де міг би проживати. Зазначили, що ризик впливу на свідків є лише припущенням Прокурора.
Захисник ОСОБА_11 заперечив проти продовження обраного запобіжного заходу, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується лише в одному епізоді протиправних дій., який свого підтвердження протягом тривалого часу не знайшов, а тому вважав за можливе визначити розмір застави щодо ОСОБА_7 .
Заслухавши думки учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд, враховуючи характер інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, мету і підстави застосування запобіжних заходів, визначених ст. 177 КПК України, дійшов висновку про необхідність продовження тримання обвинувачених під вартою, виходячи з наступного.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 обвинувачуються серед іншого у вчиненні особливо тяжкого злочину, за санкцією якого можливе призначення покарання у вигляді довічного позбавлення волі. Інкриміновані обвинуваченим злочини, пов`язані не лише із заволодінням чужим майном, поєднаним з нападом, а й із заподіянням тілесних ушкоджень та смерті потерпілим.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 199 КПК України, суд при вирішення питання щодо доцільності подальшого тримання під вартою обвинувачених, повинен враховувати зокрема таке: чи не зменшився заявлений ризик або чи не з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; встановити наявність обставин, які перешкоджають завершенню провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Оцінюючи наявність ризиків, які можуть стати підставою для продовження строку тримання під вартою обвинувачених, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує можливість обвинувачених переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також при вирішенні питання суд бере до уваги у сукупності обставини, які передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, яке може бути застосоване до обвинувачених у разі доведення обсягу обвинувачення під час судового розгляду; відсутність беззаперечних відомостей про міцність соціальних зв`язків обвинувачених, зокрема постійного або зареєстрованого місця проживання в м. Херсоні, що у разі зміни запобіжного заходу на більш м`який могло б забезпечити контроль за поведінкою обвинувачених з боку органів поліції; наявність постійного місця роботи, що є запорукою існування офіційних джерел доходів та запобіжником пошуку способів отримання законних доходів; ризик продовження чи повторення протиправної діяльності; судом також враховуються відомості, що характеризують особи обвинувачених; вік та стан здоров`я, яких не перешкоджають подальшому утриманню в умовах ізоляції від суспільства, оскільки даних на підтвердження неможливості утримання обвинувачених під вартою до суду не надходило, що дає можливість зробити висновок про те, що їх здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення. Крім того врахуванню підлягає і та обставина, що судовий розгляд не завершено по об`єктивних причинах.

Також, з огляду на заперечення сторони захисту, слід зазначити таке. Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Отже, можна зробити висновок, що під час судового розгляду судом вирішується питання щодо доцільності подальшого застосування «тримання під вартою», тобто суд має перевірити чи змінились раніше враховані ризики та підстави, що стали передумовою застосування відповідного запобіжного заходу, що в свою чергу не покладає на Прокурора відповідного обов`язку надання тих чи інших доказів, що в свою чергу не позбавляє права сторону захисту надати відповідні докази, які б свідчили про неактуальність раніше встановлених судом ризиків.
Отже, обставини, на які посилаються як обвинувачені, так і захисники не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які б могли бути запорукою належної процесуальної поведінки та надали б можливість застосувати до обвинувачених запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Суд приходить до висновку, що запобіжний захід був обґрунтовано застосований з урахуванням даних про особи обвинувачених, тяжкості злочинів, які їм інкримінується та інших обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, передбачених ст. ст. 176-178, 183, 193-194, 196 КПК України, оскільки вищевказане в своїй сукупності, вказує на наявність ризиків, які були підставами для обрання відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не перестали існувати, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам їх можливого впливу на потерпілих та свідків, з метою зміни ними показань, та можливості переховування від суду.

Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу щодо обвинувачених у вигляді взяття під варту, на даному етапі провадження не зменшились.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинувачених, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши у сукупності всі обставини, з метою запобігти спробам обвинувачених ухилитися від суду, від виконання процесуальних дій, перешкодити встановленню істини у справі, забезпечити виконання ними процесуальних рішень, суд не знаходить підстав для зміни щодо обвинувачених запобіжного заходу на менш суворий, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, вважає доцільним, продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу щодо кожного строком на 60 діб (до 18 лютого 2021 р.)

Керуючись п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 176-178, 183, 194, 199, 331, 369, 372, абз. 5 п. 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді «тримання під вартою» відносно ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сінельниково, Новопсковського району, Луганської області), обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, на 60 днів до «18» лютого 2021 р. включно, що є не більше, ніж шістдесят днів з дати прийняття попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді «тримання під вартою» відносно ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Петропавлівськ-Камчатський, Росія), обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, на 60 днів до «18» лютого 2021 р. включно, що є не більше, ніж шістдесят днів з дати прийняття попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді «тримання під вартою» відносно ОСОБА_6 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Армавір, Вірменія), обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, на 60 днів до «18» лютого 2021 р. включно, що є не більше, ніж шістдесят днів з дати прийняття попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді «тримання під вартою» відносно ОСОБА_7 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Вайк, Вірменія), обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, на 60 днів до «18» лютого 2021 р. включно, що є не більше, ніж шістдесят днів з дати прийняття попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Херсонський слідчий ізолятор», Державної установи «Північна виправна колонія (№90)», Державної установи «Дар?ївська виправна колонія (№10)»для виконання.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Головуючий: ОСОБА_1