Справа №463/5614/20
Провадження №1-кс/463/807/21
У Х В А Л А

03 лютого 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, погоджене прокурором Волинської обласної прокуратури про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Деревок Любешівського району, Волинської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, раніше не судимому, підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 362, ч. 2 ст. 364 КК України
ВСТАНОВИВ:
Слідчий Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів та з покладенням на підозрюваного таких обов`язків:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні працівниками Волинської митниці Держмитслужби, з приводу обставин вказаного кримінального провадження;
- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Клопотання мотивує тим, що в провадженні Другого слідчого відділу слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові перебуває кримінальне провадження № 0000515 від 14.05.2020. В межах цього кримінального провадження ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 362 КК України несанкціонованій зміні інформації, яка обробляється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах чи комп`ютерних мережах, вчинені особою, яка має право доступу до неї.
Крім того, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України зловживанні службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для інших фізичних осіб, використані службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки.
Зокрема, згідно даних слідства, ОСОБА_4 , обіймаючи посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Ягодин» Волинської митниці Держмитслужби, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, відповідно до інформації, наявної у АСМО «Інспектор-2006», транспортний засіб (автобус) реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 (реєстраційний номер Королівства Нідерландів), кузов НОМЕР_2 , ввезено на митну територію України 08.04.2019 через митний пост «Краковець» Львівської митниці ДФС у митному режимі «тимчасове ввезення до 1 року», з метою комерційного призначення, під керуванням громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_5 , на підставі маршрутного листа №218649.
В подальшому, громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_5 , без передбачених на те законом підстав, всупереч вимог ч. 3 ст. 189 Митного кодексу України, передав транспортний засіб (автобус) марки VAN HOOL, моделі Т917 AGRON, кузов НОМЕР_2 у користування громадянина України ОСОБА_6 .
Після цього, з метою надання вигляду законності перебування автобусу марки VAN HOOL, моделі Т917 AGRON, кузов НОМЕР_2 на території України та можливості його використання, невстановленими досудовим розслідуванням особами ТСЦ 0741 (на правах відділу у м. Луцьк) РСЦ МВС у Волинській області, на підставі підроблених документів, в порушення вимог «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року, незаконно, з порушеннями установленої процедури, введено фіктивну інформацію у ЄДР транспортних засобів, держателем якої є МВС та видано номерні знаки НОМЕР_3 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 27.11.2019, а також 04.01.2020 в ЄДР транспортних засобів, незаконно проведено технологічну операцію «230 видача свідоцтва про реєстрацію для поїдки за кордон» та протиправно видано свідоцтво про реєстрацію для поїдки за кордон НОМЕР_5 терміном до 03.01.2023.
Так, старший державний інспектор відділу митного оформлення № 1 митного поста «Ягодин» Волинської митниці Держмитслужби ОСОБА_4 , у період з 09.00 год. 05.02.2020 по 21.00 год. 05.02.2020, перебуваючи на робочому місці, тобто на митному пості «Ягодин», що розташований за адресою: Волинська обл. Любомльський р-н, с.Старовойтове, вул. Прикордонників у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Ягодин - Дорогуськ», достовірно знаючи, що транспортний засіб реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 (реєстраційний номер Королівства Нідерландів), кузов НОМЕР_2 не в`їхав 05.02.2020 до зони митного контролю в напрямку на виїзд з України, будучи службовою особою державного органу Волинської митниці Держмитслужби та представником влади, з метою одержання неправомірної вигоди для інших фізичних осіб NAVITSKI YURY та ОСОБА_6 , у вигляді ухилення від сплати обов`язкових митних та податкових платежів, що є обов`язковою умовою для реєстрації транспортного засобу у сервісних центрах МВС України та подальшого законного використання та перебування його на території України, а також з метою не вивезення транспортного засобу за межі митної території України у встановлені законодавством України строки, зловживаючи службовим становищем, всупереч інтересам служби, умисно, діючи в інтересах третіх осіб, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без здійснення митних формальностей, 05.02.2020 о 20 год. 22 хв., знаючи, що транспортний засіб та громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_5 того дня у пункті пропуску «Ягодин - Дорогуськ» кордон України в напрямку виїзду не перетинали, у зоні митного контролю митного поста «Ягодин» не перебували, митне оформлення та митний контроль не проходили, змінив наявну у АСМО «Інспектор-2006» інформацію стосовно транспортного засобу та його митний режим, шляхом внесення до «Електронного журналу пасажирського пункту пропуску» АСМО (ПІК) «Інспектор-2006» та збереження недостовірної інформації про виїзд за межі митної території України через пункт пропуску «Ягодин - Дорогуськ» транспортного засобу реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 (реєстраційний номер Королівства Нідерландів), кузов НОМЕР_2 , під керуванням громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_5 .
Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 5340 від 27.11.2020 встановлено, що вартість транспортного засобу, а саме автобусу марки VAN HOOL, моделі Т917 AGRON, номер кузова НОМЕР_2 , 2003 року випуску, що ввозиться на митну територію України, станом на 05.02.2020 складає - 467 983 гривень.
Відповідно до листа Волинської митниці Держмитслужби №384-7.3-15 від 15.01.2021, станом на 05.02.2020 за автобус марки VAN HOOL, моделі Т917 AGRON, номер кузова НОМЕР_2 , необхідно було б сплатити митні платежі у разі ввезення громадянами на митну територію України з метою вільного обігу транспортних засобів, з урахуванням норм ст.296 Митного кодексу України в сумі 326 991, 72 грн., зокрема: ввізне мито складає - 93 596,60 гривень, сума нарахованого акцизного податку складає - 100 899,33 гривень, податок на додану вартість складає - 132 495,79 гривень, що підтверджено висновком судової економічної експертизи № СЕ-19/103-21/431-ЕК від 22.01.2021, відповідно до якої розрахунок сум митних платежів від 15.01.2021 №384-7.3-15, проведених Волинською митницею Держмитслужби, підтверджується арифметично у розмірі 326 991. 72 грн., що підлягали б сплаті при митному оформленні з випуску у вільний обіг товару - VAN HOOL Т917 AGRON, ідентифікаційний номер (VIN) - НОМЕР_2 , рік випуску 2003, із вартістю відповідно до Висновку експерта за результатами судової авто товарознавчої експертизи від 27.11.2020 №5340, станом на 05.02.2020.
Вищевказаними протиправними діями старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Ягодин» Волинської митниці Держмитслужби ОСОБА_4 , які виразилися у зловживанні своїм службовим становищем, з метою одержання неправомірної вигоди для інших фізичних осіб NAVITSKI YURY та ОСОБА_6 , спричинено тяжкі наслідки у вигляді ненадходження до Державного бюджету України митних та податкових платежів в сумі - 326 991, 72 гривень.
Обґрунтованість підозри доводиться зібраними доказами. ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні ряду злочинів, один з яких є тяжким і за який йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, а відтак, існують підстави вважати, що підозрюваний з огляду на тяжкість покарання, а також з врахуванням своїх зв`язків по службі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім того, використовуючи свій авторитет та здобуті зв`язки підозрюваний може впливати на свідків, враховуючи також той факт, що у вказаному кримінальному провадженні ще не встановлено усіх осіб, можливо причетних до вчинення злочину. Таким чином, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, викладених у такому клопотанні. Менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вказаним у клопотанні ризикам, з приводу чого клопотання просить задовольнити. Обґрунтованість підозри доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Підозрюваний не забезпечував участь захисника та не просив слідчого суддю забезпечити його участь, стверджуючи, що на даному етапі кримінального провадження самостійно захищатиме свої інтереси. Також підтвердив, що це не пов`язано з його матеріальним становищем. Проти клопотання категорично не заперечив, однак вважає ризики недоведеними. Зокрема, з моменту внесення відомостей до ЄРДР і по даний час не допустив жодного процесуального порушення та завжди з`являвся на виклик до слідчого. Крім того, він позитивно характеризується, одружений, має постійне місце проживання, утримує дитину, тобто має міцні соціальні зв`язки. На свідків не впливав і наміру такого не має, як і не має наміру ухилятись від органів досудового розслідування та суду.
Оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, а також матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
До Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000515 внесені дані з приводу вчинення кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 362, ч. 2 ст. 364 КК України.
Про підозру у вчинені злочинів, передбачених ч. 1 ст. 362, ч. 2 ст. 364 КК України ОСОБА_4 повідомлено 27.01.2021. В силу вимог ст. 12 КК України, перший злочин є нетяжким, другий тяжким.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
У відповідності до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вказані обставини слідчий суддя розглядатиме окремо.

Чи існує обґрунтована підозра у вчиненні злочину?

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)). Хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.
Наявність обґрунтованою підозри є умовою sine qua non законності застосування запобіжного заходу.
Крім того, в цьому аспекті важливо відзначити, що відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, існують різні критерії доведеності необхідні для звинувачення (як правило, доведеність за відсутності обґрунтованих сумнівів) та переслідування (як правило, обґрунтована підозра у скоєнні злочину) особи. Отже, можуть бути звичайно такі випадки, коли обґрунтована підозра не призводить у результаті судового розгляду до засудження особи за відсутності обґрунтованих сумнівів. Однак, у таких ситуаціях держава має законний інтерес забезпечити, аби особи, щодо яких існує обґрунтована підозра у скоєнні злочину, не намагались ухилитися від правосуддя або підірвати належне проведення судового розгляду, у ході якого має бути розглянуто питання про їхню винність або невинність («СПРАВА LAVRECHOV ПРОТИ ЧЕСЬКОЇ РЕСПУБЛІКИ», рішення від 20.06.2013, заява № 57404/08, п. 50).
Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, зокрема:
- доповідною запискою Волинської митниці Держмитслужби (вих. митниці 75007.3-18 від 07.04.2020), відповідно до якої старшим державним інспектором відділу митного оформлення № 1 митного поста «Ягодин» Волинської митниці Держмитслужби ОСОБА_4 , під час здійснення митних формальностей 05.02.2020 в МАПП «Ягодин», стосовно транспортного засобу (автобусу) реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 (реєстраційний номер Королівства Нідерландів), кузов НОМЕР_2 під керуванням громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_5 оформлено фіктивний пропуск кордону України в напрямку «виїзд з України» даного транспортного засобу під керуванням ОСОБА_5 , при відсутності зазначених транспортного засобу та громадянина, шляхом внесення недостовірних відомостей до електронного журналу «Диспетчер ЗМК» і «Журнал пункту пропуску» АСМО «Інспектор»;
- відповіддю Державної прикордонної служби України № 0.184-16339/0/15 від 09.06.2020, відповідно до якої вбачається, що відомості щодо перетину кордону 05.02.2020 транспортним засобом реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 та громадянином Республіки Білорусь ОСОБА_5 у будь-якому із напрямків державного кордону відсутні;
- показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ;
- витягами із бази АСМО «Інспектор», відповідно з яких встановлено, що 05.02.2020 о 20:22 год., службовою особою Волинської митниці Держмитслужби ОСОБА_4 (якому присвоєно ОНП 249, під особистим ідентифікатором в системі «YU000245») внесено у АСМО «Інспектор-2006» інформацію стосовно транспортного засобу та його митний режим, шляхом внесення до «Електронного журналу пасажирського пункту пропуску» АСМО (ПІК) «Інспектор-2006 та збереження інформації про виїзд за межі митної території України через пункт пропуску «Ягодин Дорогуськ» транспортного засобу реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 (реєстраційний номер Королівства Нідерландів), кузов НОМЕР_2 під керуванням громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_5 ;
- протоколом огляду місця події від 25.06.2020 в ході якого на території ПрАТ «Тернопільське автотранспортне підприємство», що за адресою: м. Тернопіль, вулиця Галицька, будинок 38, виявлено автобус марки VAN HOOL AGRON, № НОМЕР_2 , з державним номерним знаком НОМЕР_6 , який вилучено та поміщено на зберігання на території вказаного підприємства;
- листом Волинської митниці Держмитслужби №384-7.3-15 від 15.01.2021, відповідно до якого станом на 05.02.2020 за автобус марки VAN HOOL, моделі Т917 AGRON, номер кузова НОМЕР_2 , необхідно було б сплатити митні платежі у разі ввезення громадянами на митну територію України з метою вільного обігу транспортних засобів, з урахуванням норм ст.296 Митного кодексу України в сумі 326 991, 72 грн., зокрема: ввізне мито складає - 93 596,60 гривень, сума нарахованого акцизного податку складає - 100 899,33 гривень, податок на додану вартість складає - 132 495,79 гривень
Такі докази в об`єктивному взаємозв`язку вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 , оскільки несуть в собі достатню кількість фактів та відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення.
При цьому, оцінюючи вказані докази з точки зору належності, допустимості, достовірності слідчим суддею не встановлено істотного порушення прав та свобод людини при отриманні таких доказів. Зрештою, сторона захисту на такі обставини не посилається.
Також, виходячи з фактичних обставин справи, на даний час слід погодитись з правильністю кримінально-правової кваліфікації дій ОСОБА_4 .
Відтак, керуючись стандартом «обґрунтована підозра» слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Ризики, які були заявлені стороною обвинувачення, та їх обґрунтованість.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.
При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Тому, слідчий суддя відкидає всі аргументи сторони захисту про відсутність доказів, які підтверджують зазначені у клопотанні ризики, а оцінку цих ризиків проведе з точки зору доказів, які підтверджують, що підозрюваний має реальну можливість здійснити відповідні дії на шкоду інтересам кримінального провадження.
В мотивах клопотання слідчий покликається виключно на існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України. Відповідно, враховуючи таку засаду кримінального провадження як диспозитивність слідчий суддя детального розгляне можливість існування цих ризиків та не буде перевіряти можливість існування інших ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Чи існує ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду?

Такий ризик слідчий суддя оцінить в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої ситуації (обставин) підозрюваного.
Санкція найтяжкої статті, за якими підозрюється ОСОБА_4 , передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В силу вимог статті 12 КК України, один злочин є тяжкими, інший нетяжким.
В п. 36 рішення від 20.05.2010р., яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Як уже зазначалось вище, поза розумним сумнівом обґрунтованість підозри ОСОБА_4 стосується тяжкого та не тяжкого злочинів.
Відповідно до даних електронної декларації підозрюваного, його дохід за 2019 рік становить 138972 грн. Інформація про рухоме чи нерухоме майно відсутня. Отже, останній має можливість переховуватись від слідства та суду, чим доводиться існування відповідного ризику, хоч з іншої сторони слід визнати, що з огляду на інформацію в декларації матеріальний стан підозрюваного є не найкращим.
Крім того, як колишній працівник митної служби підозрюваний очевидно обізнаний з особливостями перетину державного кордону, що може бути використано ним для ухилення від слідства та суду.
Разом з тим, слід врахувати особу підозрюваного, який одружений, має дитину, раніше не судимий.
Крім того, не може залишитись поза увагою той факт, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває з 14.05.2020 і сторона обвинувачення так і не надала доказів, які б свідчили про намір підозрюваного ухилитись від слідства та суду.
Зрештою, загальновідомим є факт існування карантинних обмежень, в тому числі в частині закриття транспортних сполучень, що створює реальні перешкоди у перетині державного кордону.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду є мінімальним.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).
Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).
За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Крім того, слід врахувати, що вплив на свідків може здійснюватись в силу свого авторитету і здобутих зв`язків по службі.
Разом з тим, слідчий суддя враховує характер та обставини вчинення цього кримінального правопорушення, а саме те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні двох злочинів у сфері службової діяльності, де основна доказова база не може ґрунтуватись виключно на поясненнях свідків.
Так само як і в попередньому випадку слід врахувати терміни, які минули з моменту внесення відомостей до ЄРДР і відсутність будь-яких доказів про здійснення підозрюваним впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження.
Відтак, ризик впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження хоч і існує, проте він теж мінімальний.
У підсумку, стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Значення інших обставин в контексті встановлених ризиків.

Підозрюваний народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто є особою молодого віку. Постійно проживає за адресою АДРЕСА_2 .
Також, відсутня інформація про наявність в підозрюваного тяжких патологічних захворювань, про що також не зазначала сторона захисту.
Підозрюваний не судимий. Даних про те, що до підозрюваного застосовувались раніше запобіжні заходи клопотання не містить, як і не містить інформації про повідомлення підозрюваному про вчинення іншого кримінального правопорушення.
Ймовірна матеріальна шкода, яка завдана кримінальним правопорушенням, і зокрема діями підозрюваного становить 326 991,72 грн., що в кримінально-правовому аспекті вважається тяжкими наслідками.
Ризик продовження чи повторення протиправної поведінки в контексті п. 12 ч. 1 ст. 178 КПК України вважаю недоведеним.
В загальному, позитивні дані про особу підозрюваного частково зменшують значимість доведених ризиків, про що слідчий суддя описав при наданні оцінки таким ризикам.
Проте такі обставини в світлі наведених вище фактичних даних та характеристики кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 , а також з огляду на масштаб матеріальної шкоди, не є настільки переконливими та вагомими, щоб знизити встановлені слідчим суддею ризики до маловірогідності чи до їх виключення.

Чи є інші більш м`які запобіжні заходи, які зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК?

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам слід врахувати, що така оцінка стосується перспективних фактів. Зокрема, використовується стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж домашній арешт не зможуть запобігти встановленим ризикам лише за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Відповідно до частин першої та другої статті 182 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
За своєю природою такий запобіжний захід як домашній арешт носить ізоляційний характер і по відношенню до нього більш м`якими запобіжними заходами є особисте зобов`язання, особиста порука та застава.
Як уже зазначалось вище, в межах даного кримінального провадження стороною обвинувачення доведено існування двох ризиків, один з яких пов`язаний з службовою діяльністю ОСОБА_4 . Відповідно, в силу набутих зв`язків по службі ОСОБА_4 має реальну можливість вплинути на свідків чи інших учасників кримінального провадження і тому запобіжні заходи, які не мають ізоляційного характеру не зможуть запобігти вказаним ризикам.
Крім того, через тяжкість покарання в межах даного кримінального провадження також доведено ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, а тому на думку слідчого судді такий запобіжний захід як особиста порука та особисте зобов`язання не зможе повною мірою запобігти вказаному ризику, при тому що одночасно із такими запобіжними заходами актуальним стає попередній ризик.
Відтак слід вважати встановленим, що стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України.
При цьому, з огляду на обставини кримінального провадження та враховуючи особу підозрюваного та його практично ідеальну процесуальну поведінку, слідчий суддя вважає можливим застосування відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби з 22:00 год. по 06:00 год. що буде достатнім для вирішення підозрюваним повсякденних справ та не завдасть шкоди інтересам кримінального провадження.
У зв`язку з застосуванням до підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою далі слідчий суддя вирішить питання про покладення на нього відповідних обов`язків.
Так, згідно ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
З огляду на обставини кримінального провадження та доведені ризики, необхідність покладення на підозрюваного зазначених у клопотанні обов`язків вважаю доведеною, оскільки такі об`єкти направлені на запобігання цим ризикам та не становитимуть непропорційного втручання в особисте життя особи.
Водночас, з метою уникнення будь-якого подвійного тлумачення вказаних обов`язків їх формулювання слід уточнити.
Строк дії запобіжного заходу згідно цієї ухвали слід обмежити строком досудового розслідування, який відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України не може перевищувати двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Керуючись вимогами статей 176-178, 182, 194, 395 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити частково.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , заборонивши залишати вказане помешкання без дозволу слідчого, прокурора або суду у визначений період доби з 22:00 год. до 06:00 год.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним викликом;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні працівниками Волинської митниці Держмитслужби, з приводу обставин вказаного кримінального провадження;
- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (у випадку наявності таких).
Строк дії запобіжного заходу згідно цієї ухвали закінчується 27.03.2021.

Ухвалу передати в Ковельський ВП ГУ НП у Волинській області для негайного виконання і постановки на облік підозрюваного ОСОБА_4 , про що необхідно повідомити слідчого.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено 08.02.2021 о 15:10 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1