Провадження №11-кп/801/906/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участі учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці клопотання прокурора прокуратури Вінницької області ОСОБА_12 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000352 від 11.02.2019 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,
в с т а н о в и в:

В провадженні Вінницького апеляційного суду перебувають апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора Вінницької місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 03 червня 2020 року.

Вироком Вінницького міського суду від 03 червня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років 6 місяців позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання, призначеного цим вироком та вироком Вінницького апеляційного суду від 26.12.2019 року, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 29.11.2019 року по 02.06.2020 року.
Вирішено запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 60 днів, залишити без змін тримання під вартою.
ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 15.10.2019 року по 02.06.2020 року.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 60 днів, залишено без змін тримання під вартою.
Вирішено строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з 03 червня 2020 року.
До апеляційного суду надійшли клопотання прокурора Прокуратури Вінницької області ОСОБА_12 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні.
Клопотання мотивоване тим, що строк тримання під вартою застосований відносно обвинувачених закінчується 01.08.2020 року. А тому, виходячи з положень ст.ст.177, 178, 183, 194 КПК України, враховуючи матеріали провадження, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки останніх під час розгляду справи, враховуючи особи обвинувачених, які є неодноразово судимими за скоєння аналогічних злочинів, відсутність міцних соціальних зв`язків, офіційного місця роботи та постійних джерел для існування, утриманців, вважає, що обвинуваченим необхідно продовжити строк тримання під вартою до закінчення апеляційного розгляду.

Заслухавши думку прокурора ОСОБА_6 , який підтримав клопотання прокурора Прокуратури Вінницької області ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , яка поклалася на розсуд суду, обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав думку свого захисника, захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення даного клопотання, пояснили, що ОСОБА_7 має на утриманні двох неповнолітніх дітей та матір, а також має постійне місце проживання, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечив щодо задоволення вказаного клопотання, обговоривши доводи клопотання прокурора, суд апеляційної інстанції вважає, що подані прокурором клопотання підлягають до задоволення, з наступних підстав.
Частиною 1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Враховуючи те, що завершити розгляд поданих апеляційних скарг в суді апеляційної інстанції до спливу строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є неможливим, ризики, передбачені ст.177 КПК України, що стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, тому на думку суду апеляційної інстанції, враховуючи особи обвинувачених, тяжкість кримінальних правопорушень, в скоєнні яких вони обвинувачуються, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання покладених на них процесуальних обов`язків.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Фактичні обставини інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, умисних тяжких злочинів, свідчать про їх підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинувачених вказують на обґрунтованість застосування саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених під вартою та в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
При цьому, наявність у ОСОБА_7 певних соціальних зв`язків, зокрема постійного місця проживання, перебування на утриманні двох неповнолітніх дітей та матері, про що зазначають його захисники в своїх поясненнях, не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку обвинуваченого та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.
Разом з тим, апеляційний суд враховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини у справі (зокрема рішення «Едуард Шабалін проти Росії» від 16 жовтня 2014 року) про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення, вважає, що клопотання прокурора є обґрунтовані та підлягають до задоволення, тому з метою попередження ризику переховування обвинувачених, вважає, що запобіжний захід щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою слід продовжити до закінчення апеляційного розгляду.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає зазначеним у ст.177 КПК України меті і підставам обрання запобіжного заходу, а також передбаченим ст.178 КПК України обставинам, які повинні бути враховані при його обранні.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованими та підлягають до задоволення.
Керуючись ст.ст.197, 331, 405 КПК України, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора Прокуратури Вінницької області ОСОБА_12 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України - задовольнити.
Клопотання прокурора Прокуратури Вінницької області ОСОБА_12 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України - задовольнити.
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до закінчення апеляційного розгляду.
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до закінчення апеляційного розгляду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4