Кримінальне провадження № 473/4052/20
У Х В А Л А
про призначення справи до судового розгляду

"30" листопада 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт №0000986 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.310, ч.2 ст.309 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області з Вознесенської місцевої прокуратури надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.310, ч.2 ст.309 КК України, внесених в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000986 від 07.08.2020 року разом з угодою про визнання винуватості, укладеною між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 .

Даною угодою сторони, зокрема, узгодили покарання за вчинені кримінальні правопорушення: за ч.1 ст.310 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік; за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки; на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Сторони дійшли висновку про можливість застосування до ОСОБА_5 вимог ст.75 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням та покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Сторони кримінального провадження в судовому засіданні просили суд затвердити угоду.

Заслухавши думки сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження, у тому числі надану угоду про визнання винуватості, суд приходить до таких висновків.

В ст.472 КПК України зафіксовано зміст угоди про визнання винуватості.

Таким чином, відповідно до ч.1 цієї статті, в угоді про визнання винуватості зазначаються, у тому числі узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням,

Із аналізу ст.474 КПК України, яка вказує на загальний порядок судового провадження на підставі угоди, вбачається, між іншим, що перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості суд під час судового засідання суд повинен з`ясувати в обвинуваченого, чи цілком він розуміє, зокрема, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.

Крім того, у статті 475 КПК України, зазначається, що якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків з урахуванням особливостей, передбачених частиною третьою цієї статті;

Мотивувальна частина вироку на підставі угоди має містити між іншим зміст та визначена міра покарання; мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

У резолютивній частині вироку на підставі угоди повинно міститися рішення, зокрема, про призначення узгодженої сторонами міри покарання за кожним з обвинувачень та остаточна міра покарання, а також інші відомості, передбачені статтею 374 цього Кодексу.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений у порядку, передбаченому цим Кодексом, з підстав, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

Разом з тим, при вирішенні питання щодо затвердження даної угоди, суд керується постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» №13 від 11.12.2015 року, пункт 12 якої наголошує на тому, що сторони угоди (незалежно від її виду) зобов`язані, крім іншого, узгоджувати міру покарання та звільнення від його відбування з випробуванням (якщо домовленості щодо такого звільнення мали місце та сторони дійшли згоди).

Домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Зокрема, сторони мають узгоджувати покарання, враховуючи положення пунктів 1-2 ч.1 ст.65 КК України, тобто у межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.53 КК, та відповідно до положень Загальної частини КК. Зокрема, у випадку, коли в санкції статті (санкції частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, не встановлено мінімальної межі покарання, сторони мають виходити із положень розділу X Загальної частини КК.

Угодою сторони узгодили покарання за вчинені кримінальні правопорушення, а саме:

-за ч.1 ст.310 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік;

-за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Сторони дійшли висновку про можливість застосування до ОСОБА_5 вимог ст.75 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням та покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Так, при дослідженні угоди судом встановлено те, що погоджена міра покарання не має конкретного виразу, означені вище вимоги кримінального закону не відображено у змісті угоди.

Виходячи із викладеного, з урахуванням вимог ч.7 ст.474 КПК України, на думку суду, в затвердженні угоди слід відмовити, оскільки умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та кримінального закону.

Разом з тим, згідно роз`яснень у п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» №13 від 11.12.2015 року, слід призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку.

З урахуванням положень ч.ч. 1, 2 ст. 3141 КПК України, суд вважає за необхідне доручити представнику уповноваженого органу з питань пробації скласти та надати суду досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.26, ст.ст. 314-317, 372, ч.2 ст. 469, ст.474 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 25.11.2020 року між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 .

Судове провадження продовжити у загальному порядку.

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.310, ч.2 ст.309 КК України, призначити до відкритого судового розгляду в залі Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області «09» грудня 2020 року о 09 годині 30 хвилин.

В судове засідання викликати сторони кримінального провадження.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що повторне звернення з угодою не допускається.

Представнику уповноваженого органу з питань пробації надати суду досудову доповідь відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Щербані Вознесенського району Миколаївської області, зареєстрованого та який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у строк до 09.12.2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1