Справа №: 398/2508/17
провадження №: 1-кп/398/485/20
УХВАЛА
Іменем України

"26" листопада 2020 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі суду:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене у ЄРДР за №0001469 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Після скасування вироку Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20.02.2020 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України до 8 (восьми) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна, до суду повернуто дане кримінальне провадження з метою проведення нового розгляду.

Під час підготовчого судового засідання обвинувачений звернувся з клопотанням про повернення обвинувального акту прокуророві, вказуючи підставу необхідність повторного досудового слідства.

Захисник підтримав свого підзахисного, а прокурор заперечив щодо задоволення даного клопотання.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що відсутні законні підстави для повернення обвинувального акту прокуророві, оскільки він відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, складено відповідно до вимог КПК України, прокурором дотримані вимоги територіальної підсудності. Дане кримінальне провадження підсудне Олександрійському міськрайонному суду Кіровоградської області.

Крім того, обвинувачений подав до суду клопотання про об`єднання кримінальних проваджень: №398/8125/13 (суддя ОСОБА_6 ) та №398/2508/17 (суддя ОСОБА_1 ), вказуючи, що бажає їх розгляд одночасним.

Захисник підтримав свого підзахисного, а прокурор заперечував щодо задоволення цього клопотання.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що відсутні законні підстави для задоволення цього клопотання, оскільки у провадженні №398/8125/13 (суддя ОСОБА_6 ) оголошена перерва для підготовки до дебатів, що у свою чергу унеможливлює об`єднання кримінальних проваджень стосовно ОСОБА_5 .

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки на теперішній час мають місце ризики, зазначені у ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачений звернувся з клопотанням про обрання йому запобіжного заходу більш м`якого, зокрема домашній арешт або особисте зобов`язання та адвокат ОСОБА_5 підтримав.

Прокурор просив відмовити у задоволені даного, вказуючи про те, що відсутні міцні соціальні зв`язки.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, суд встановив наступне.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.1993 року у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка.

Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу обвинуваченого на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Виходячи із приписів ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Судом враховано, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, сімейний стан обвинуваченого, зокрема він неодружений, дітей немає, зокрема належні та допустимі докази про наявність сім`ї в матеріалах справи відсутні, офіційно не працює та суспільно-корисною працею не займається. Обвинувачений неодноразово судимий, зокрема за ст. 206 КК України (ред. 1960 року), що вказує на грубе порушення громадського порядку і виражає явну неповагу до суспільства, а також за вчинення злочину передбаченого ст. 187 КК України, де призначено конфіскацію 1 / 2 частини майна, що йому належить на праві власності.

Перелік даних про ОСОБА_5 вказує на відсутність міцних соціальних зв`язків, можливість переховування від суду, а тому усвідомлюючи суворість можливого покарання, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду у разі не застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, що є за своєю природою ризиками передбаченими ст. 177 КПК України.

Отже, оцінивши в сукупності встановлені в ході розгляду клопотання обставини, а також доведеність заявлених ризиків (ч. 1 ст. 177 КПК України), доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та призначення справи до розгляду.

У відповідності з п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд вбачає підстави для визначення розміру застави в даному кримінальному провадженні.

З наведених підстав клопотання обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 314, 315, 331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судове провадження стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України до судового розгляду на 02 грудня 2020 року о 14 годині 00 хвилин.

Клопотання прокурора щодо застосування запобіжного заходу задоволити.

Застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 днів: з 26 листопада 2020 року до 24 січня 2021 року включно.

Визначити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суму застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 168 160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) грн 00 коп.

Застава може бути внесена на депозитний рахунок: Отримувач ТУ ДСА України в Кіровоградській області, Код отримувача 26241445, Банк отримувач ДКСУ, м. Київ, Код МФО 820172, Розрахунковий рахунок 37 31 20 37 00 25 05 - застава за обвинуваченого ОСОБА_5 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР №0001469 від 26.05.2017 року.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 обов`язки: 1) прибувати за кожною вимогою до суду; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та (або) проживає без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 4) докласти зусиль до пошуку роботи; 5) утриматись від спілкування з потерпілими і свідками у справі.

Роз`яснити ОСОБА_5 норми ч. 8, 10 ст. 182 КПК України, де вказано, що за умови сплати застави, у разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків, застава буде звернена в дохід держави, а судом буде вирішено питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави в більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Відмовити у задоволенні всіх інших клопотань ОСОБА_5 .

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор» та обвинуваченому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: ОСОБА_7 НЕРОДА