єдиний унікальний номер справи 546/543/20
номер провадження 1-кп/546/69/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Решетилівка Полтавської області кримінальне провадження, зареєстроване 07.07.2020 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000007 за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Решетилівка Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , з середньою освітою, працюючого оператором у ТОВ «Девелопмент», на утриманні дітей не має, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч.1 ст.125 КК України, -

встановив:

06 липня 2020 року близько 20 години 10 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, перебував разом із потерпілою ОСОБА_4 на АДРЕСА_1 , де між ними виникла сварка, на ґрунті якої в нього виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 . Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_5 умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, кулаком руки наніс два удари в область обличчя ОСОБА_4 .

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 потерпіла ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді забою, підшкірної гематоми (синця) шкіри правої половини обличчя, які утворилися від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути пальці рук стиснуті в кулак чи будь який інший предмет з подібною характеристикою та які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №718 від 17.07.2020 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України при зазначених вище обставинах визнав повністю і пояснив, що дійсно в липні 2020 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, наніс два удари в область обличчя ОСОБА_4 . У вчиненому кається, хотів відшкодувати грошима шкоду, яку він наніс ОСОБА_4 , проте вона відмовилася. Просив застосувати відносно нього міру покарання у вигляді штрафу.

Допитана в судовому засідання потерпіла ОСОБА_4 повідомила, що ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, наносив їй удари в присутності дитини; підтвердила той факт, що ОСОБА_5 пропонував їй відшкодувати шкоду, проте вона відмовилася.

З`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим суті пред`явленого йому обвинувачення та тих обставин справи, які ніким не оспорюються, суд, розглядаючи провадження відповідно до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, тобто, в межах висунутого обвинувачення, не маючи сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого, враховуючи пропозицію прокурора, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, обсяг доказів, що підлягали дослідженню, обмежив допитом обвинуваченого, потерпілої та вивченням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.
Судом встановлено, що протиправні дії ОСОБА_5 , які виразилися в нанесенні тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , слід кваліфікувати за ч.1 ст. 125 КК України.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Отже, виходячи з викладеного, при призначенні виду та міри покарання суд враховує положення ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, те, що відповідно до ст.12 КК України це кримінальне правопорушення відноситься до кримінальних проступків, компроментуючих матеріалів виконавчий комітет Решетилівської міської ради на ОСОБА_5 не має, на обліках у лікаря нарколога, лікаря психіатра та лікаря фтизіатра не перебуває, наявність обставини, що пом`якшує його покарання, такої як щире каяття, наявність такої обтяжуючої покарання обставини, як вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, думку прокурора, який просив призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, думку потерпілої щодо обставин справи та призначення покарання, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити покарання, що передбачене санкцією ч.1 ст.125 КК України у виді максимального розміру штрафу в межах санкції відповідної частини вищевказаної статті, яке буде реальним, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Щодо заперечення потерпілої ОСОБА_4 щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді штрафу суд зазначає, що позиція щодо визначення винному виду та розміру покарання й можливості звільнення від його відбування є думкою потерпілого, яка може бути врахована в сукупності з іншими обставинами, однак не обмежує суд у реалізації своїх дискреційних повноважень, визначених законом про кримінальну відповідальність. Також така висловлена позиція не обмежує потерпілого у можливостях подальшого оскарження до суду вищого рівня законності й обґрунтованості вироку у частині вирішення вказаних питань у тому числі щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість (Постанова ВС від 21.02.2019 р. по справі № 742/584/18).
Цивільний позов потерпілою ОСОБА_4 не заявлявся. З урахуванням цього суд вважає за необхідне роз`яснити потерпілій ОСОБА_4 положення ч.7 ст.128 КПК України про те, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

З обвинувального акту вбачається, що процесуальні витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався.

Речовий доказ у справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Призначити ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (850 грн.).

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після проголошення.

Головуючий ОСОБА_1