КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16 вересня 2020 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16.09.2020 задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управлінця досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , погоджене заступником начальника другого відділу процесуального керівництва управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною Прикордонною службою України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , та продовжено відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.
Визначено строк дії ухвали про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою 60 днів, тобто до 14.11.2020 включно.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник вказав на те, що до клопотання слідчого не додано жодного нового документа про проведення процесуальних дій, який би підтверджував висновки органу досудового розслідування про необхідність застосування такого суворого запобіжного заходу, як тримання під вартою. В матеріалах справи наявні лише ті документи, які подавалися стороною обвинувачення на етапі обрання запобіжного заходу.
Підозрювані у даному кримінальному провадженні за 2 місяці перебування під вартою не були допитані та не брали участі в інших слідчих діях. Слідчі дії за цей час не проводилися.
Слідчим суддею, в порушення вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, не визначено розмір застави.
Прокурором не доведено належними доказами наявність ризику переховування підозрюваного ОСОБА_7 від суду, а також існування ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки зазначені ризики ґрунтуються лише на припущеннях.
Також, органом досудового розслідування не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.
На думку захисника, оскаржувана ухвала постановлена без жодного обґрунтування необхідності застосування до ОСОБА_7 саме виняткового запобіжного заходу та неможливості застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів, а також слідчим суддею не надано жодної оцінки наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Клопотання слідчого та додані до нього матеріали не містять доказів наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 289 КК України. Жоден із документів, які додані до клопотання, не підтверджує факту існування самої події кримінального правопорушення, що описана в заяві потерпілого, та причетності до цього підозрюваного ОСОБА_7 .
Орган досудового розслідування помилково послався на протокол огляду відеозапису від 04.05.2020, оскільки в даному протоколі вказано лише марки автомобілів та їх колір. Жодної інформації про державні номерні знаки зазначених автомобілів у протоколі огляду не відображено та з відеозапису не можливо встановити.
Кримінальне провадження побудоване виключно на показаннях потерпілого ОСОБА_11 , які є сумнівними.
Апелянт вказував на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000352 за ч. 4 ст. 189 КК України розпочато до подання заяви про злочин та дати подій, які потерпілий описує в даній заяві.
Так, потерпілий 19.03.2020 подав заяву про злочин щодо подій, які мали місце 17.03.2020, а відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 24.02.2020 внесено відомості № 0000352 за фактом функціонування організованого злочинного угрупування, які з метою впливу на органи влади, погрожують створити небезпеку для життя та здоров`я службових осіб цих органів або їх родичам, шляхом заподіяння тілесних ушкодження та вбивства, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 258 КК України.
Також, 27.02.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про те, що 17.03.2020 невстановлена група осіб, на чолі з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , на території Харківської області та міста Харкова, вчинила незаконні дії, поєднанні з насильством небезпечним для його життя чи здоров`я, щодо вимагання в ОСОБА_11 грошових коштів в розмірі 5 000 000 грн. та передачі майна, що перебувало у його користуванні та належало на праві приватної власності. За фактом вимагання організованою групою, до складу якої входить ОСОБА_15 , грошових коштів у громадянина ОСОБА_16 за виконання дій, а також за так званий «захист» останнього від представників організованої злочинності, з кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 189 КК України.
Захисник зазначав, що СБ України з 17.03.2020 не проводила особистий прийом громадян, через запровадження обмежувальних заходів у зв`язку із поширенням коронавірусної інфекції СOVID-19, а це свідчить про відсутність можливості потерпілого подати заяву про злочин.
Крім того, в постанові заступника Генерального прокурора від 27.02.2020 зазначено фабулу, яка містить розбіжності з зазначеною у реєстрі. Даною постановою досудове розслідування доручено здійснити слідчим ГСУ СБ України, проте всі слідчі дії здійснено слідчими Офісу Генерального прокурора України.
На думку апелянта, надані потерпілим під час допиту та додаткового допиту покази від 20.03.2020, а також покази свідка ОСОБА_17 від 23.07.2020 містять велику кількість розбіжностей та не відповідають іншим доказам, які надані органом досудового розслідування.
Крім того, протоколи пред`явлення особи до впізнання від 24.03.2020, на думку сторони захисту, є неналежними та недопустимими доказами, оскільки процесуальна діяпред`явлення особи до впізнання проведена з порушенням процедури, передбаченоїнормами КПК України, та з порушенням вимог ст. 228 КПК України.
Також, захисник вказував на те, що рапорт старшого оперуповноваженого на ОВО 3 відділу 3 управління ГУ «К» СБУ від 19.03.2020 був сфальсифікований, оскільки обставини кримінального правопорушення викладені потерпілим на первинному допиті лише 20.03.2020, а подана останнім заява не містить відомостей, які зазначенні в рапорті.
Протокол огляду наданого потерпілим флеш-носія від 04.05.2020, на думку апелянта, не може бути доказом у кримінальному провадженні, оскільки отриманий не в установлений КПК України спосіб та є недопустимим. Крім того, інформація з даного флеш-носія є неінформативною та не доводить жодних обставин, що викладаються потерпілим як події злочину.
Орган досудового розслідування помилково посилається на протокол огляду інформації із відкритих джерел щодо ТОВ «НВХ «Бархан» та протоколи про результати проведення негласних слідчих дій №14/3/3-10260 від 05.05.2020, №14/3/3-10262 від 06.05.2020, №314/3/3-11267 від №30.05.2020, 14/3/3-11328 від 05.06.2020, №14/3/3-11262 від 30.05.2020, №14/3/3-11279 від 03.06.2020, оскільки в доданих до клопотання матеріалах вони відсутні.
Протоколи допиту свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 від 23.07.2020 не підтверджують причетність ОСОБА_7 до вчинення даних кримінальних правопорушень.
Також, захисник вважає, що протоколи обшуку від 23.07.2020 не є доказами причетності ОСОБА_7 до даних кримінальних правопорушень, оскільки жодна з грошових купюр, що вилучена при обшуку, за своїми номерами не співпала із купюрами, які були видані органами слідства потерпілому для подальшої передачі ОСОБА_20 та ОСОБА_12 .
Слідчим суддею не взято до уваги те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, дружину ОСОБА_21 , яка не працює та потребує допомоги в догляді за дітьми, оскільки 14.11.2016 в результаті транспортно-дорожньої пригоди вона отримала закриту важку черепно-мозкову травму та забій головного мозку. Також підозрюваний має на утриманні двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Крім того, син підозрюваного - ОСОБА_22 має проблеми із здоров`ям, а тому потребує періодичних медичних оглядів та обстежень.
28.09.2020 захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав доповнення та зміни до апеляційної скарги, в яких просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 до 14.11.2020.
На думку захисника, слідчий суддя не досліджував надані стороною обвинувачення докази з точки зору їх допустимості.
Додані до клопотання докази отримані з порушенням правил територіальної та предметної підслідності, оскільки кримінальне правопорушення за ст. 189 КК України, відповідно до вимог ч. 1 ст. 216, ч. 1 ст. 218 КПК України, підслідне слідчим органам Національної поліції України відповідного територіального підрозділу, під юрисдикцією якого вчинене це кримінальне правопорушення, а тому заступник Генерального прокурора ОСОБА_24 помилково доручив здійснення досудового розслідування слідчим Головного слідчого управління СБ України.
Також, постановою виконувача обов`язків другого відділу процесуального керівництва управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною Прикордонною службою України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 від 26.06.2020 помилково об`єднано матеріали досудових розслідувань.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу з доповненнями та просили її задовольнити, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги з доповненнями та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга з доповненнями не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000352, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.02.2020 за підозрою ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 27, ч 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_13 , ОСОБА_25 , ОСОБА_7 у з чиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_26 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 189, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 289, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК України, та за обставинами вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 258 КК України.
22.07.2020 ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у вимаганні, вчиненому організованою групою, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 189 КК України; у розбійному нападі, вчиненому організованою групою, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 187 КК України; у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому організованою групою, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 27 ч. З ст. 289 КК України; та у викраденні людини, що супроводжувалося заподіянням фізичних страждань потерпілому та застосуванням зброї, вчиненому організованою групою, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 27 ч. З ст. 146 КК України.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25.07.2020 до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 18.09.2020.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 15.09.2020 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000352 до дев`яти місяців, тобто до 23.04.2021.
10.09.2020 старший слідчий в ОВС 4 відділу 1 управлінця досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим заступником начальника другого відділу процесуального керівництва управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною Прикордонною службою України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , в якому просив продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 на 60 днів, в межах строку досудового розслідування.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16.09.2020 задоволено клопотання слідчого та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 до 14.11.2020 включно.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.
Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належно дотримані.
Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 із інкримінованими йому кримінальними правопорушеннями, передбаченими ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК України, підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень є обґрунтованою.

Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_7 під вартою та встановлено, що необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, без проведення яких закінчення досудового розслідування є неможливим.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, а також з огляду на характер та суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється.
Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, незаконно впливати на потерпілих, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, стан його здоров`я, майновий та сімейний стан, наявність соціальних зв`язків, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.
Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_7 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.
На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи. Запобіжний захід у виді тримання під вартою буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

При цьому, продовживши підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обгрунтовано не визначив розмір застави, враховуючи фактичні обставини та кваліфікацію інкримінованих підозрюваному злочинів, зміст підозри та вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України, а тому доводи захисника у цій частині є безпідставними.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю кримінальних правопорушень та їх наслідками, є обґрунтованим, та підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого, колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, є безпідставними, оскільки слідчим у кримінальному провадженні надано докази, які на даній стадії досудового розслідування є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, в яких він підозрюється.
Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994, згідно якого, «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
На даному етапі провадження, слідчий суддя у відповідності до вимог процесуального закону обґрунтовано обмежився виключно питанням визначення причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень та дійшов висновку про вірогідність та достатність доказів його причетності для застосування обмежувальних заходів.
З наведених підстав, є передчасними доводи захисника в апеляційній скарзі з доповненнями про те, що долучені до клопотання докази, зокрема протоколи пред`явлення особи до впізнання, протоколи обшуків, огляду флеш-носія, протоколи про результати проведення негласних слідчих дій, тощо, є неналежними та недопустимими, а пояснення свідків суперечливими та не підтверджують причетність підозрюваного до злочинів. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
Крім цього, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності, належності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.
Дослідження та оцінка доказів відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.
До завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про продовження щодо особи заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Посилання захисника на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000352 за ч. 4 ст. 189 КК України розпочато до подання заяви про злочин та дати подій, які потерпілий ОСОБА_11 виклав у своїй заяві, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, проте підлягає перевірці під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду.
Твердження апелянта про недоведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегією суддів перевірялися, проте не знайшли свого підтвердження, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження судом першої інстанції, підтверджується існування ризиків переховування ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та суду, можливості знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, незаконно впливати на потерпілих та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому доводи апелянта у цій частині є необґрунтованими.
Ураховуючи конкретні обставини інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, їх підвищену суспільну небезпеку, та дані про особу підозрюваного, зокрема те, що він є раніше судимим, колегія суддів вважає, що стороною захисту не надано належних даних на підтвердження зменшення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому слідчий суддя обгрунтовано продовжив підозрюваному винятковий запобіжний захід.
Посилання захисника на те, що за час перебування підозрюваного під вартою з ним не проводились слідчі дії, не є підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу.
Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України, прокурор, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Обставини, на які посилається захисник у апеляційній скарзі із доповненнями, зокрема те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, враховані слідчим суддею під час вирішення питання про продовження підозрюваному запобіжного заходу, проте вказані відомості не свідчать про зменшення існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.
Посилання захисника на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000352 здійснюється із порушенням правил територіальної та предметної підсудності, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Як убачається із матеріалів судового провадження, постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_24 від 27.02.2020 доручено проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000352 від 27.02.2020 слідчим Головного управління Служби безпеки України.
Доводи апелянта про те, що вказаною постановою заступник Генерального прокурора помилково доручив здійснення досудового розслідування слідчим Головного управління Служби безпеки України, фактично зведені до незгоди із постановою прокурора про визначення підслідності та доручення проведення досудового розслідування, скарги на яку відповідно до вимог ч. 2 ст. 303 КПК України, можуть бути предметом розгляду під час підготовчого судового провадження за правилами ст.ст. 314-316 КПК України.
Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, аухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16 вересня 2020 року, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3