Дата документу 24.09.2020 Справа № 330/1811/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 330/1811/19 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11сс/807/1009/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Якимівського районного суду Запорізької області від 18 серпня 2020 року, якою клопотання старшого слідчого СВ Якимівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000347, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 серпня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, задоволено та накладено арешт на: спеціалізований вантажний тягач «RENAULTMAGNUM 440», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 ; спеціалізований напівпричіп Н/ПР самоскид, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 , із піском, вагою 44 000 кг; навантажувач ТО-30, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_6 , вилучені 13 серпня 2020 року в ході огляду місця події - ділянки місцевості, розташованої на відстані приблизно 2,5 км від с.Радивонівка Якимівського району Запорізької області у напрямку с.Богатир, та передано на зберігання старшому слідчому СВ Якимівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 до закінчення кримінального провадження.

Власник майна ОСОБА_6 звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Якимівського районного суду Запорізької області від 18 серпня 2020 року, якою клопотання старшого слідчого СВ Якимівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000347, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 серпня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, задоволено та накладено арешт на: спеціалізований вантажний тягач «RENAULTMAGNUM 440», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 ; спеціалізований напівпричіп Н/ПР самоскид, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 , із піском, вагою 44 000 кг; навантажувач ТО-30, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_6 , вилучені 13 серпня 2020 року в ході огляду місця події - ділянки місцевості, розташованої на відстані приблизно 2,5 км від с.Радивонівка Якимівського району Запорізької області у напрямку с.Богатир, та передано на зберігання старшому слідчому СВ Якимівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 до закінчення кримінального провадження.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що матеріали, надані слідчим, вказують на те, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, потреби досудового розслідування виправдовують втручання у право власності на речі, та не застосування цих заходів забезпечення кримінального провадження не дасть змоги досягти дієвості цього кримінального провадження. Дане майно є речовим доказам, тобто матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення і містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування. Вилучене в ході огляду майно має значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим забезпечення його збереження в тому ж вигляді, в якому воно перебуває після вилучення, необхідне для попередження його можливого зникнення, втрати, пошкодження або настання інших наслідків, а також, проведення судових експертиз. Обмеження права власності у даному випадку співмірно завданням кримінального провадження. Представник власника ОСОБА_9 не надав переконливих доказів того, що під час арешту вона буде позбавлена права ним користуватися. Посвідчення водія на користування даним транспортним засобом у неї відсутнє. Ні вона та її чоловік ОСОБА_10 не надали доказів того, що вони за допомогою даного транспортного засобу ведуть підприємницьку діяльність, або це є інше джерело їхніх доходів.

В апеляційній скарзі власник майна ОСОБА_6 просить скасувати арешт в частині заборони користування, з навантажувача ТО-30 реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить на праві власності останній, застосований вищевказаною ухвалою слідчого судді, та передати вказаний транспортний засіб власнику.
В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що суд не в повній мірі звернув увагу на те, що при розгляді

клопотання про арешт майна необхідно врахувати положення ч.11 ст.170 КПК України, де зазначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Вказаних обставин під час розгляду клопотання встановлено не було та не надано доказів щодо їх можливого існування.

Також апелянт зазначає, що слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до досліджених в судовому засіданні документів, апелянт є власником навантажувача ТО-30, та накладання арешту обмежує її права, як власника на користування зазначеним майном.

Крім того, доказів того, що власник майна є причетною до скоєного кримінального правопорушення, слідчому судді при розгляді клопотання надано не було.

На цей час немає підстав вважати, що вона, як власник, не забезпечить збереження вказаного речового доказу при його використанні.

Також апелянт зазначає, що по кримінальному провадженні на день звернення з апеляційною скаргою будь-які слідчі дії не проводяться та Якимівський ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області не має можливості та місця для належного збереження належного їй на праві власності майна, слідчий СВ Якимівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 не забезпечить зберігання цього майна.

Згідно з ухвалою слідчого судді, слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, у якому зазначив, що 13 серпня 2020 року до чергової частини Якимівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення про те, що за межами населеного пункту с.Радивонівка Якимівського району Запорізької області виявлено факт незаконного видобування корисних копалин, а саме піску. Відомості про кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР 13 серпня 2020 року за №0000347 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України

13 серпня 2020 року у період часу з 11 години 50 хвилини до 14 години 41 хвилин проведено огляд місця події - ділянки місцевості, розташованої на відстані приблизно 2,5 км від с. Радивонівка Якимівського району Запорізької області у напрямку с.Богатир. В ході огляду місця події вилучено: спеціалізований вантажний сідловий тягач «RENAULTMAGNUM 440», реєетраційний номер НОМЕР_1 ; спеціалізований напівпричіп Н/ПР самоскид, реєстраційний номер НОМЕР_2 , із піском, вагою 44 000 кг; навантажувач ТО-30, реєстраційний номер НОМЕР_3 . Вилучене в ході огляду майно згідно п.3 ч.2 ст.167 КПК України, є знаряддям (транспортні засоби) та предметом (пісок) кримінального правопорушення,тобто відповідає критеріям, передбаченим ч.2 ст.167 КПК України.

13 серпня 2020 року слідчий вилучене в ході огляду майно визнав речовими доказами у справі.

Вилучене в ході огляду майно має значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим забезпечення його збереження в тому ж вигляді, в якому воно перебуває після вилучення, необхідне для попередження його можливого зникнення, втрати, пошкодження або настання інших наслідків, а також, а також для проведення судових експертиз. Просить суд накласти арешт на: спеціалізований вантажний сідловий тягач «RENAULTMAGNUM 440», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 ; спеціалізований напівпричіп Н/ПР самоскид, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 , із піском, вагою 44 000 кг; навантажувач ТО-30, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_6 .

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_6 не з`явилась, в своїй апеляційній скарзі просить розглянути скаргу без її участі за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді; перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до положень ст.170 КПК України, арештом майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно з вимогами ч.ч.2,3 ст.170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів (у цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу); спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, відповідно до положень ч.2 ст. 173 КПК України, повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На думку колегії суддів, слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні, дотримався вимог, передбачених ст.ст.172, 173 КПК України, дослідив додані до клопотання матеріали кримінального провадження, врахував правову підставу для арешту майна та обставини кримінального провадження.
Як убачається з матеріалів провадження, старший слідчий СВ Якимівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 звернулась до суду із клопотанням про накладення арешту на майно, в якому зазначила, що вилучене в ході огляду майно має значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим забезпечення його збереження в тому ж вигляді, в якому воно перебуває після вилучення, необхідне для попередження його можливого зникнення, втрати, пошкодження або настання інших наслідків, а також для проведення судових експертиз.

Клопотання слідчого містить необхідні для його розгляду відомості, передбачені ст.171 КПК України.
На підтвердження доводів клопотання слідчий надав витяг з ЄРДР за №0000347 від 13 серпня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, та інші документи, якими, на думку органу досудового розслідування, підтверджується необхідність зазначеного арешту.
З наданих суду матеріалів вбачається, що в ході огляду місця події 13 серпня 2020 року виявлене та вилучене вищезазначене майно. В ході досудового розслідування встановлено, що спеціалізований вантажний тягач «RENAULTMAGNUM 440», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та спеціалізований напівпричіп Н/ПР самоскид, реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить ОСОБА_8 , що підтверджується копіями свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ; навантажувач ТО-30, реєстраційний номер НОМЕР_3 , належить ОСОБА_6 , що підтверджується копією тимчасового реєстраційного талону НОМЕР_6 .

З огляду на обставини кримінального правопорушення, яке розслідується, та виходячи з матеріалів, доданих до клопотання (на які міститься посилання в ухвалі слідчого судді), є обґрунтовані підстави вважати, що вищевказане майно є знаряддям вчиненого правопорушення, отже відповідає критеріям ст.98 КПК України.

Доводи слідчого у клопотанні про те, що накладення вказаного арешту на даному етапі розслідування необхідне задля забезпечення кримінального провадження, з метою збереження вказаного майна в тому ж вигляді, в якому воно було вилучене, для попередження його можливого зникнення, втрати, пошкодження або настання інших наслідків, а також з метою проведення відповідних експертиз, є переконливими.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що надані слідчим матеріали вказують на те, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України; потреби досудового розслідування виправдовують втручання у право власності на вилучене майно; без застосування заходів забезпечення кримінального провадження, про які йдеться в клопотанні, неможливо досягти дієвості цього кримінального провадження.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до положень ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (в т.ч. з метою збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з вимогами цієї статті (абз.2 ч.10), з метою збереження речових доказів може бути накладено арешт і на майно, яке перебуває у власності добросовісного набувача.

Слідчий суддя перевірив наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що вказане у клопотанні майно має доказове значення у даному провадженні і наявні ризики зникнення, пошкодження, втрати цього майна тощо.

Обмеження права власності в даному випадку співмірне завданням кримінального провадження.

Тому доводи, викладені в апеляційній скарзі, про те, що накладання арешту на навантажувач ТО-30 обмежує права власності, правильності висновків слідчого судді не спростовують та не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Доводи апелянта про те, що Якимівський ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області не має можливості та місця для належного зберігання вилученого майна, тобто слідчий не забезпечить його зберігання, є безпідставними та нічим не підтверджуються.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою і підстав для її скасування, а відповідно і для задоволення поданої апеляційної скарги, не вбачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 418-419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Якимівського районного суду Запорізької області від 18 серпня 2020 року, якою клопотання старшого слідчого СВ Якимівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000347, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 серпня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, задоволено та накладено арешт на: спеціалізований вантажний тягач «RENAULTMAGNUM 440», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 ; спеціалізований напівпричіп Н/ПР самоскид, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 , із піском, вагою 44 000 кг; навантажувач ТО-30, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_6 , вилучені 13 серпня 2020 року в ході огляду місця події - ділянки місцевості, розташованої на відстані приблизно 2,5 км від с.Радивонівка Якимівського району Запорізької області у напрямку с.Богатир, та передано на зберігання старшому слідчому СВ Якимівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 до закінчення кримінального провадження залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4