Справа № 643/89/21
Провадження № 1-кс/643/108/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 в порядку ст.206 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

11.01.2021 захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого суді зі вказаною скаргою, в інтересах свого підзахисного, в якій просив: визнати незаконним затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та негайно звільнити його з під-варти.

В обґрунтування скарги зазначив, що в провадженні СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження №0000235 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.204, ч.2 ст.28, ч.2 ст.204, ч.2 ст.199 КК України. Ухвалою слідчого судді Московського району м. Харкова від 11.12.2020 відмовлено у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням на останнього відповідних обов`язків. 06.01.2021 ухвалою Харківського апеляційного суду апеляційну скаргу прокурора задоволено частково. Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 11.12.2020 про застосування запобіжного заходу скасовано та постановлено нову, якою задоволено частково клопотання слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 . Застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» до 02 лютого 2021 року включно з застосуванням альтернативного запобіжного заходу застави.

06.01.2021 у приміщенні Харківського апеляційного суду був затриманий співробітниками Управління кіберполіції ГУНП в Харківській області та поміщений до Ізолятору тимчасового тримання №1 ГУНП в Харківській області.

Так, ініціатор клопотання вказує, що затримання є незаконним та таким, що суперечить нормам КПК України.

Захисник адвокат ОСОБА_3 до початку судового засідання подав заяву, в якій свою скаргу підтримав, просив розглянути її за його відсутності та, посилаючись на доводи, викладені у скарзі, просив задовольнити.

Прокурор до початку судового засідання подав заяву, в якій просив розглядати скаргу адвоката за його відсутності та у задоволенні скарги просив відмовити.

Дослідивши матеріали клопотання, відповідь начальника Ізолятора Тимчасового тримання №1, слідчий суддя приходить до наступного.

Суть скарги зводиться до того, що відповідно до приписів ч.6 ст.182 КПК України ОСОБА_4 на момент його затримання в приміщенні Харківського апеляційного суду не тримався під вартою і мав час протягом 5 (п`яти) днів внести заставу, на виконання ухвали Харківського апеляційного суду від 06.01.2021.

Проте, зазначене не є підставою для негайного звільнення особи, оскільки правомірність затримання підтверджується наявністю ухвали Харківського апеляційного суду від 06.01.2021 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , яка підлягає негайному виконання після її оголошення.

З відповіді начальника Ізолятора тимчасового тримання №1 на запит слідчого судді вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 утримується в ІТТ №1 ГУНП в Харківській області. 06.01.2021 о 20.00 год ОСОБА_6 був поміщений до ІТТ №1 ГУНП в Харківській області на підставі ухвали Харківського апеляційного суду від 06.01.2021 про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Інформація щодо уповноважених осіб, які саме провели затримання ОСОБА_4 відсутня.

Таким чином, відсутні передумови для правозастосування положень ст.206 КПК України, якими врегульовані загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначений главою 26 КПК України.

Захисник хибно тлумачить фактичний зміст положень ст.206 КПК України, якою врегульовано тільки загальні обов`язки слідчого судді щодо основоположних прав особи, тобто такої людини, яка процесуально не пов`язана з проведенням будь-якого досудового розслідування.

У даному випадку існує кримінальне провадження, а ОСОБА_4 має процесуальний статус підозрюваного, тобто у розумінні ч.3 ст.26 КПК України, правильним буде відмовити у задоволенні скарги.

Щодо повноважень слідчого судді при розгляді питання в порядку ст.206 КПК України, то ВСУ в ухвалі від 02.07.2019 року по справі №51-3225ск19 вказав наступне, що на відміну від порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, передбаченого статтями 303-308 КПК, стаття 206 КПК встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, які в частині перевірки підстав позбавлення особи свободи реалізуються виключно у передбачений цією статтею спосіб.

Відповідно до частин 2-5 статті 206 КПК, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому КПК порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. При цьому слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Водночас якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду".

Наведені вище положення статті 206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках.

Стаття 206 КПК надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до проаналізованого вище кримінального процесуального законодавства, законність затримання особи окремому оскарженню, поза межами розгляду питання про застосування запобіжного заходу, не підлягає.

З врахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст.303, 304, 306, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на незаконне затримання, в порядку ст.206 КПК України - відмовити.

Відповідно ст. 309 КПК України ухвала оскарженню не підлягає, а заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1