Провадження № 1-кп/537/231/2020
Справа № 537/2896/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.09.2020 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001192 від 14.08.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук, Полтавської області, українця, громадянина України,з середньою технічною освітою, не одруженого, працюючого газоелектрозварювальником на ВАТ «ГЗК», на утриманні малолітніх дітей не маючого, інвалідом, депутатом, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-18.03.1992 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 1 ст.101 КК УРСР до покарання у вигляді позбавлення волі на 4 роки 6 місяців суворого режиму.

-11.08.1997 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст.206 КК УРСР до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців суворого режиму.

-16.05.2002 Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

-10.06.2009 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 10 років. 28.08.2017 умовно-достроково звільнений з Кременчуцької виправної колонії №69, за визначенням Крюківського районного суду від 09.08.2017, з не відбутим терміном 1 рік 1 місяць 4 дні.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин: 14.08.2020 року близько 14 години, перебуваючи на центральному господарському ринку, що за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Першотравнева, буд. 43, помітив ОСОБА_5 , який продавав кросівки «Fila». В цей час у ОСОБА_4 виник прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж). Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом, умисно, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_5 та попрохав надати йому для примірки кросівки «Fila», червоного кольору, 43 розміру, які взув та став тікати не розплатившись за товар, який належить ОСОБА_5 . Згідно висновку експерта вартість викрадених кросівок «Fila», з написом «Feica JLT-351», становить 225,00 грн. В подальшому ОСОБА_4 було затримано неподалік місця вчинення ним злочину, а тому ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Своїми умисними діями, які виразилися у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину визнав повністю і заявив клопотання про скорочений порядок судового розгляду кримінальної справи за його обвинуваченням.

Прокурор не заперечував проти такого порядку розгляду справи і суд згідно ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину визнав в повному обсязі і показав суду, що дійсно вчинив злочин при обставинах, які вірно вказані в обвинувальному акті, а саме 14.08.2020 близько 14 години, перебуваючи на центральному господарському ринку у потерпілого ОСОБА_5 , який продавав кросівки «Fila» попрохав надати йому для примірки кросівки «Fila», червоного кольору, 43 розміру, які взув та став тікати не розплатившись за товар, який належить ОСОБА_5 . В подальшому його було затримано неподалік місця вчинення ним злочину. Злочин вчинив під впливом обставин, не усвідомлюючи наслідки. Щиро кається в скоєному і прохає його суворо не карати, прохав суд врахувати, що кросівки потерпілому повернуто і останній претензій до нього не має.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, згідно якої прохає розглянути справу без його участі, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, стосовно покарання покладається на розсуд суду.

Відповідно до ст.ст. 84, 85 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Докази повинні бути належними, тобто такими, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Також, докази повинні бути допустимими, тобто такими, що отримані у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що крім повного визнання ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 186 КК України, його вина повністю підтверджується показаннями обвинуваченого та іншими доказами по справі.

Суд приймаючи дане рішення виходив з наступного:

Згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно показань обвинуваченого останній в судовому засіданні вказав на обставини вчинення ним злочину, його показання є категоричними , наданими суду без будь яких сумнівів та суперечностей, що суд сприймає як беззаперечний, належний та допустимий доказ вини обвинуваченого у вчиненні даного злочину.

Приймаючи таке рішення, суд також враховує, що обставини вчинення злочину обвинувачений вказує послідовно, логічно, його показання стосовно закінченого замаху на відкрите викрадення належного потерпілому майна повністю співпадають з наданими суду доказами. При цьому, обвинувачений показання давав добровільно і у суду відсутні будь-які сумніви з їх правдивості та об`єктивності.

Таким чином, судовим розглядом та дослідженими доказами винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена належними та допустимими доказами.

Крім показань обвинуваченого, вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 186 КК України, повністю підтверджується, як показаннями обвинуваченого так і іншими доказами по справі:

- протоколом огляду місця події від 14.08.2020 року, згідно якого проведений огляд місця події , а саме місце затримання обвинуваченого з викраденими речами потерпілого на ринку після безпосереднього затримання ОСОБА_4 з викраденим майном ОСОБА_5 , які взув та став тікати не розплатившись за товар, який належить ОСОБА_5 кросівками;

- речовими доказами парою кросівок червоного кольору з написом «Fila», червоного кольору, 43 розміру, які визнані речовим доказом за постановою слідчого від 14.08.2020 року;

- висновком судової товарознавчої експертизи № 102 Кр від 18.08.2020 року, згідно якої вартість викрадених кросівок «Fila», з написом «Feica JLT-351», становить 225,00 грн.;

Призначаючи покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, те, що ОСОБА_4 згідно вимоги ДІТ МВС України раніше неодноразово судимий; на обліку в Кременчуцькому обласному наркологічному та Кременчуцькому обласному психоневрологічному диспансерах не перебуває, по місцю проживання характеризується посередньо, офіційно працює, тобто займається суспільно- корисною працею.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, так як щире каяття припускає критичну оцінку особою своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність. Також, суд визнає такою обставиною активне сприяння розкриттю злочину, так як дана обставина означає, що винний добровільно в якійсь формі своїми активними діями надає допомогу органам слідства або суду в з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного і всебічного його розкриття. При цьому, суд не може визнати такою обставиною добровільне відшкодування завданої шкоди, так як фактично відшкодування шкоди не мало місце і викрадене майно було повернуто потерпілому після затримання обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Отже, в даному кримінальному провадженні суд знаходить, що стороною обвинувачення доведено подію кримінального правопорушення, зокрема час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, також, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, що можливо встановити із показань обвинуваченого, який підтвердив факт закінченого замаху на грабіж, протоколом огляду місця події від 14.08.2020 року, речовими доказами, висновком судової товарознавчої експертизи № 1026/Кр від 18.08.2020 року, згідно якої вартість викрадених кросівок «Fila», з написом «Feica JLT-351», становить 225,00 грн. та іншими належними та допустимими письмовими доказами.

Всі докази на підтвердження вказаних обставин оцінені судом, як кожен окремо, так і в своїй сукупності. Вказані докази передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально процесуальним законодавством.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ «суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Оцінка доказів, в розумінні практики Європейського суду з прав людини, суд керується критерієм поза розумним сумнівом. Таке доведення випливає із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою («Кобець проти України», № 16437/08, п. 43, рішення від 14 лютого 2008).

Суд визнає докази обвинувачення належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують винуватість ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 186 КК України.

Отже, дослідивши під час судового розгляду надані сторонами та іншими учасниками кримінального провадження докази на предмет їх належності, достовірності, допустимості і достатності відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 186 КК України, так як він вчинив закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Вина ОСОБА_4 виходячи з критерію поза розумним сумнівом, доведена повністю.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 186 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставини, яка обтяжує покарання.

Враховуючи викладене та особу обвинуваченого, вчинений ним злочин, суспільну небезпечність злочину, вартість викраденого майна потерпілого, думку прокурора, який вважає за можливе призначення покарання із застосуванням ст.75 КК України наявність обставин , які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає за можливе обрати ОСОБА_4 покарання в межах санкції частини статті КК України у виді позбавлення волі і на підставі ст.75 КК України звільнити останнього від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком з покладанням на засудженого обов`язків , передбачених ст.76 КК України , що буде достатнім для його виправлення та запобіганню вчиненню нових злочинів.

Цивільні позови в ході судового розгляду не заявлялись.

На підставі ст. 118, 122, 124, 126 КПК України суд також вважає за необхідне стягнутим з обвинуваченого на користь держави судові витрати на проведення експертизи в сумі 980, 70 грн., що підтверджується довідкою про витрати.

Долю речових доказів визначити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 66, 67 КК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим за ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо він на протязі призначеного іспитового строку 1 рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України без погодження органів пробації, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтись на реєстрацію в органи пробації.

Обрати відносно ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з`являтися за першою вимогою до суду та правоохоронних органів.

Речові докази - пару кросівок червоного кольору з написом «Fila», червоного кольору, 43 розміру, які визнані речовим доказом за постановою слідчого від 14.08.2020 року - повернути власнику ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи в сумі 980, 70 грн.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги .

Суддя: ОСОБА_1