Житомирський апеляційний суд
Справа №278/32/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року м. Житомир
Житомирський апеляційний суд

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Житомирі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 04 вересня 2020 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 03.11.2020 року (включно) без визначення розміру застави щодо

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, працюючого формувальником в TOB «Обербетон», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово засудженого:

15.08.2000 року Житомирським районним судом за ч.3 ст.101, 44 КК України (в ред. 1960 р.) до 3 років позбавлення волі;

19.09.2005 року Богунським районним судом м. Житомира за ч.3 ст.185, ч.2 ст.187, ст.70 КК України до 8 років позбавлення волі.

21.04.2011 року Богунським районним судом м. Житомира за ч.2 ст.187 КК України до 8 років 5 місяців позбавлення волі.

03.08.2017 року Малинським районним судом Житомирської області за ч.1 ст.390, ст.71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі.

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, у кримінальному провадженні №0000901,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 04 вересня 2020 року, постановити нову ухвалу, якою обрати стосовно нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, оскільки постановлена без додержання вимог КПК України.

Зазначив, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Однак, жодних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а ні органом досудового розслідування, а ні прокурором не доведено.

Послався на те, що він має постійне місце проживання, працевлаштований, має міцні соціальні зв`язки, а також й те, що його батько хворіє та потребує піклування.

Зазначив, що має незадовільний стан здоров`я та потребує лікування, однак, перебування в умовах слідчого ізолятору належне лікування йому не забезпечується.

Вказав, що інкриміноване правопорушення не вчиняв.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 04 вересня 2020 року, ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 03.11.2020 (включно) без визначення розміру застави.

У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт або особисте зобов`язання відмовлено.

Своє рішення суд обґрунтував тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, який відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад десять років. Враховано характер злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , а саме, вчинення злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості особи. З`ясування обставин справи та перевірка їх доказами судом було розпочато, але не закінчено, оскільки була допитана лише потерпіла у кримінальному провадженні, а тому є підстави вважати, що існують обґрунтовані ризики щодо негативної поведінки обвинуваченого в суспільстві. Також зазначив, що продовження обвинуваченому запобіжного заходу, а саме тримання під вартою є найбільш доцільним на даному етапі судового провадження, а більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_6 про час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами провадження. Будь-яких клопотань не заявляв.

Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

В провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, 04.09.2020 року в судовому засіданні суду першої інстанції під час розгляду вказаного кримінального провадження, в порядку ст.331 КПК України, було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 та клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт або особисте зобов`язання.

При цьому, судом першої інстанції було встановлено, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

З журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні як прокурора, так захисника доводи перевірялись судом при їх розгляді. При цьому був допитаний обвинувачений ОСОБА_6 , вислухана думка прокурора, законного представника потерпілого та представника потерпілого, захисника обвинуваченого, а також з`ясовані обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження та зміну запобіжного заходу.

Разом з тим, колегія суддів зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і тяжкість обвинувачення, оскільки суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до практики ЄСПЛ допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 у справі «Воляник проти України»). Крім цього, у рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України» зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.
Фактичні обставини вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 умисного особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 12 років, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого вказують на обґрунтованість продовження щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд повно дослідив обставини кримінального провадження, дав належну оцінку наданим доказам та обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зазначивши, що ризики, які були підставою щодо обрання міри запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою та продовження даного заходу не змінились та не відпали.

Зокрема, обґрунтовано послався, на те, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, враховуючи, що розгляд кримінального провадження було розпочато, але не закінчено, оскільки не були досліджені усі докази по справі.

Крім того, судом враховано також характер та обставини вчинення кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_6 , що свідчить про можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Судом також враховано особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_6 неодноразово судимий, неодружений, наявність у нього постійного місця проживання.

Посилання обвинуваченого на те, що він має постійне місце проживання, його батько хворіє та потребує постійної сторонньої допомоги неможливо віднести до тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення ним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання.

Також є безпідставні доводи апелянта щодо не вчинення інкримінованого йому правопорушення, оскільки вказане не є предметом апеляційного розгляду.

Ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановлена у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 04 вересня 2020 року, якою продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 03.11.2020 (включно) без визначення розміру застави, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :