Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

26 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції під час трансляції з Державної установи Київський слідчий ізолятор матеріали кримінального провадження № 0003232 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Лисичанська Луганської області, громадянина України,

що зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,

проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

1) вироком Апеляційного суду Луганської області від 28.10.2008

за ч.2 ст.186, ч.ч.2, 4, ст.187, ч.2 ст.15, п.п.2, 6, ч.2 ст.115 КК України

на 10 років позбавлення волі;

2) вироком Святошинського районного суду м. Києва від 14.09.2016

за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі;

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 3 грудня 2020 року,

у с т а н о в и л а :

Святошинським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Як зазначено в обвинувальному акті, ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 4 липня 2020 року близько 19 години 55 хвилин він, знаходячись на АДРЕСА_3 , за попередньою змовою з невстановленою особою повторно відкрито викрав майно ОСОБА_7 , чим спричинив потерпілій майнової шкоди на суму 17 500 гривень.

Крім того, 7 липня 2020 року близько 12 години 40 хвилин на АДРЕСА_4 , 22 липня 2020 року близько 11 години 20 хвилин на АДРЕСА_5 ОСОБА_6 повторно відкрито викрав майно ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , чим спричинив потерпілим майнової шкоди на суми, відповідно, 12 748 гривень і 3 000 гривень, а 31 липня 2020 року близько 1 години на зупинці громадського транспорту Вулиця Янтарна в м. Києві повторно відкрито викрав майно ОСОБА_10 , застосувавши до потерпілої насильство, яке не є небезпечним для її життя та здоров`я, чим спричинив їй майнової шкоди на суму 4 995 гривень.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.12.2020 за наслідками розгляду клопотання прокурора ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів по 31.01.2021 включно.

Цією ж ухвалою ОСОБА_6 визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків, у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168 160 гривень, зазначено, які обов`язки з передбачених ст.194 КПК України будуть покладені на обвинуваченого у разі внесення застави, та наслідки їх невиконання.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, обвинувачений одночасно просить ухвалу суду першої інстанції про продовження йому строку тримання під вартою скасувати, а також зменшити визначений йому розмір застави до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. На переконання ОСОБА_6 , прокурор не довів наявність ризиків, оскільки повідомлені прокурором дані про вчинення кримінальних правопорушень під час іспитового строку, відсутність стійких соціальних зв`язків, постійного доходу та місця проживання, не відповідають дійсності. Так, він зареєстрований та проживає на підконтрольній Україні території, а тому прибувати за кожною вимогою суду немає жодних перешкод. Крім того, під час досудового розслідування стороною обвинувачення не надано беззаперечних доказів, які б вказували на його причетність до інкримінованих злочинів.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт або зменшити розмір застави; доводи прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги і просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін; провівши судові дебати, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Згідно з ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадженнядокази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції погодився з його доводами про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КК України, переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання прокурора судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримано, викладені в ухвалі висновки є обґрунтованими і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зважаючи на стадію кримінального провадження та особливості апеляційного розгляду з перегляду конкретного судового рішення, колегія суддів позбавлена можливості давати оцінку наявності доказів вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

Разом з тим, суд першої інстанції вірно врахував, що ОСОБА_6 обізнаний про тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, адже він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років. Обвинувачений неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, не має постійного місця проживання в м. Києві, постійного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків, і на спростування цих висновків суду стороною захисту ніяких доказів не надано. На даний час докази в повному обсязі не досліджені, зокрема, не допитані дві потерпілі та свідки.

Додатково колегія суддів звертає увагу на характер висунутого ОСОБА_6 обвинувачення, в тому числі кількість епізодів злочинної діяльності.

Вказані обставини, на думку колегії суддів, переконливо свідчать, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, такі ризики не зменшилися і виправдовують подальше його тримання під вартою, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечило б виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобігло спробам вчинити вказані дії.

У наявних в розпорядженні суду апеляційної інстанції матеріалах кримінального провадження відсутні дані про те, що ОСОБА_6 збільшено розмір застави, як він про це вказує в апеляційній скарзі.

Водночас, визначений судом розмір застави відповідає вимогам п.2 ч.5 ст.182 КПК України, обставинам кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого.

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, тому підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 3 грудня 2020 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3