Житомирський апеляційний суд
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали кримінального провадження №0003263 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 11 вересня 2020 року, якою продовжено дію раніше застосованого до обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 10 листопада 2020 року (включно), -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора та застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 та звільнити його з під варти в залі суду. Вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки письмове клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 було подано лише суду, а обвинуваченому чи його захиснику не вручалося. Вказує, що поза увагою суду залишився той факт, що обвинувачений ОСОБА_8 є особою молодого віку, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, одружений, має хронічні хвороби та працював неофіційно. Зазначає, що прокурором в судовому засіданні не було доведено наявності жодного з ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Вказує, що той факт, що ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а також наявність у нього судимостей не може бути виправданням продовження тримання його під вартою. Крім того, приймаючи рішення, суд першої інстанції не розглянув можливості застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 інших (альтернативних) запобіжних заходів.

В ухвалі суду зазначено, що в провадженні Богунського районного суду м.Житомира знаходиться кримінальне провадження №0003263 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , оскільки строк дії запобіжного заходу спливає, а ризики, які слугували підставою для обрання такого запобіжного заходу не зникли і існують на даний час, тому до нього не може бути застосовано іншого більш м`якого виду запобіжного заходу.

Вислухавши думку обвинуваченого ОСОБА_8 , який не заперечував проти продовження йому дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, захисника, яка заперечувала проти клопотання прокурора та просила обрати її підзахисному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання обвинуваченого за адресою: АДРЕСА_1 , враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким, та за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6-ти років, характер та обставини вказаного кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшилися, що свідчить про неможливість їх запобіганню застосуванням більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого, ніж тримання під вартою, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та продовжив дію застосованого до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В засідання апеляційного суду, будучи належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду, не був доставлений обвинувачений ОСОБА_8 у зв`язку із закінченням строку тримання під вартою та звільненням з під варти.

Від захисника ОСОБА_7 надійшло клопотання про проведення судового розгляду без її участі та участі обвинуваченого ОСОБА_8 , крім того просила її апеляційну скаргу залишити без розгляду, оскільки ОСОБА_8 було звільнено з під варти.

Колегія суддів звертає увагу, що кримінальним процесуальним законом не передбачено залишення апеляційної скарги без розгляду, крім того, зазначена в клопотанні апелянта вимога не узгоджена з обвинуваченим ОСОБА_8 .

Враховуючи думку прокурора, колегія суддів приходить до висновку про необхідність розгляду апеляційної скарги та вважає за можливе провадити апеляційний розгляд без участі захисника та обвинуваченого, чим права обвинуваченого не порушуються.

Заслухавши доповідача, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з виділених матеріалів судового провадження №295/10709/20, в провадженні Богунського районного суду м.Житомира перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.3 ст. 185 КК України.

У відповідності до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В ч. 2 цієї статті встановлено, що вирішення питань судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 Кодексу. Зокрема, у ст. 199 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом має бути перевірено, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений при обранні такого запобіжного заходу ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Приймаючи рішення про задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , судом першої інстанції дотримано вимоги ст.ст. 176-178 183, 196, 331 КПК України.
Так, відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується зокрема тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, яке є тяжким та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років.
Також судом враховано, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, не має міцних соціальних зв`язків, проживає за межами м.Житомира, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшилися, що свідчить про неможливість їх запобіганню застосуванням більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого, ніж тримання під вартою.
Вказані обставини підтвердив прокурор і при апеляційному розгляді справи.

Враховуючи вищенаведене та доведеність прокурором неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Доводи апелянта про те, що прокурором в судовому засіданні та суддею у своїй ухвалі не було належним чином підтверджено та обґрунтовано наявності жодного з ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, є безпідставними, оскільки судом враховано висновки слідчого судді при обранні підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, викладені в ухвалі слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 13.08.2020 року (а.п. 17-19).
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що стан здоров`я, майновий стан, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого ОСОБА_8 не змінилися з часу обрання запобіжного заходу, що свідчить про відсутність зменшення ризиків в цій частині.
Доводи апеляційної скарги про те, що письмове клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 було подано лише суду та обвинуваченому чи його захиснику не вручалося, не спростовують висновків суду. Крім того, згідно журналу судового засідання від 11.09.2020 року вбачається, що ні обвинувачений ні його захисник не заявляли клопотань про ознайомлення з клопотанням прокурора. Разом з тим, захисник та обвинувачений висловлювали свою думку щодо зазначеного клопотання прокурора, що вказує на те, що рівність учасників судового процесу не було порушено.
Вказання апелянтом на те, що прокурором не доведено неможливості застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, є безпідставним, оскільки в ухвалі суду зазначено, що наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшилися, свідчить про неможливість їх запобіганню застосуванням більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого, ніж тримання під вартою.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не можуть бути визнані колегією суддів достатніми для скасування оскаржуваного судового рішення, в частині продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що судом невірно визначено строк дії запобіжного заходу, а саме до 10.11.2020 року включно.
Відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Крім того, прокурор в клопотанні просив продовжити строк дії запобіжного заходу саме на 60 днів.
Таким чином, строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 не може бути встановлений більш ніж до 09.11.2020 року (включно).
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла до висновку, що судом при продовженні строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 не були враховані вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону та безпідставно встановлено строк тримання під вартою щодо останнього до 10.11.2020 року.
На підставі викладеного, ухвала суду підлягає скасуванню в частині строку дії запобіжного заходу з постановленням в цій частині нової ухвали, якою строк дії запобіжного заходу, продовженого обвинуваченому ОСОБА_8 у виді тримання під вартою, слід встановити до 09 листопада 2020 року включно.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 11 вересня 2020 року, якою продовжено дію раніше застосованого до обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 10 листопада 2020 року (включно) скасувати в частині строку дії запобіжного заходу.
Постановити нову ухвалу в цій частині, якою встановити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 до 09.11.2020 року (включно)
В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: