БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/560/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2020 р. м. Борзна
Слідчий суддя Борзнянського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни скаргу ОСОБА_4 на рішення СВ Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області щодовідмови у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000128 від 25.03.2020 року,

ВСТАНОВИВ:

04 листопада 2020 року ОСОБА_4 звернулась до Борзнянського районного суду Чернігівської області зі скаргою, в якій просить: скасувати постанову про відмову у задоволенні клопотання слідчого СВ Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_5 ; зобов`язати уповноважених осіб СВ Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області винести вмотивовану постанову з додержанням вимог ч. 5 ст. 110 КПК України за результатами розгляду заяви про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000128 від 25.03.2020 року, яку направити заявнику; зобов`язати уповноважених осіб СВ Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000128 від 25.03.2020 року, в 30-денний строк з дня отримання копії ухвали слідчого судді провести всі необхідні слідчі дії та повідомити особу про підозру або закрити кримінальне провадження.

Свої вимоги ОСОБА_4 обґрунтувала тим, що в провадженні СВ Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000128 від 25.03.2020 року. Й хоча їй не повідомлено про підозру у вказаному провадженні, останнє, фактично, здійснюється щодо неї.

Враховуючи, що, на думку заявника, вказане провадження є «абсурдним», вона звернулася 24 вересня 2020 року до СВ Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області з заявою про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Однак, постановою слідчого від 9 жовтня 2020 року у задоволенні вказаної заяви ОСОБА_4 було відмовлено, оскільки у даному кримінальному провадженні триває досудове розслідування.

ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, надіславши засобами електронного поштового зв`язку заяву, в якій просить розглянути скаргу без її участі в зв`язку з віддаленістю перебування та карантинними заходами, пов`язаними з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), вимоги скарги підтримує в повному обсязі.

Суб`єкт оскарження був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується відомостями журналу розносної кореспонденції суду, але своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні не скористався, про причини неприбуття не повідомив, однак це не перешкоджає розгляду справи.

В судове засідання з`явився прокурор.

На вимогу суду надані матеріали кримінального провадження №0000128.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали, необхідні для розгляду скарги, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

У п. 1.3 Узагальнень про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, які містяться у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017, зазначено, що бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Наведеним ознакам відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ст. 220 КПК. При цьому варто зважати на те, що відповідна бездіяльність може бути зумовлена не лише невчиненням процесуальної дії в межах встановлених зазначеною нормою строків, а й неналежним розглядом клопотання, зокрема, залишенням його без процесуального реагування або неналежним на нього процесуальним реагуванням.

Відповідно до ч. 3 ст. 93 КПК України, сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Суд звертає увагу заявника, що вимоги про зобов`язання слідчого у проведенні слідчих дій не підлягають самостійному оскарженню у порядку, визначеному ст. 303 КПК України, а тому у цій частині не можуть бути прийняті слідчим суддею до уваги.

За змістом ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України.

Чинним кримінальним процесуальним законом передбачено, що у результаті розгляду клопотання сторони захисту про проведення слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій слідчим або прокурором має бути винесено постанову, якою клопотання може бути задоволено повністю або частково чи відмовлено у задоволенні. Таке процесуальне рішення у розумінні закону є належним процесуальним реагуванням у результаті розгляду клопотання заявника.

Відповідно до вимог статті 220 КПК України, слідчий, прокурор зобов`язаний розглянути клопотання в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити його за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Отже, з моменту подання заявником клопотання в уповноважених осіб виник обов`язок розглянути подане скаржником клопотання у строк не більше трьох днів та повідомити про результати його розгляду, відповідно до вимог статті 220 КПК України.

Слідчий суддя встановив, що клопотання заявника було розглянуто слідчим відповідно до порядку, передбаченого ст. 220 КПК України, та по ньому було здійснено належне процесуальне реагування, а саме, була винесена постанова про відмову у задоволенні клопотання.

Отже, бездіяльності слідчого в порушенні положень ст. 220 КПК України слідчим суддею встановлено не було.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 38 КПК України передбачено, що досудове розслідування здійснюють слідчі органу досудового розслідування одноособово або слідчою групою.

Пунктом 8 ч. 2 ст. 40 КПК України передбачено, що слідчий уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 284 КПК України, слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9, 9-1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Слідчий суддя відзначає, що діюче кримінальне процесуальне законодавство України, зокрема, частина перша статті 36 та частина 5 статті 40 КПК України, передбачають, що прокурор, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Зазначена правова норма гарантує незалежність указаних посадових осіб у виборі у визначених законом межах способу здійснення своїх повноважень, в тому числі у прийнятті тих чи інших рішень, що є запорукою їх неупередженості й ефективності.

Процесуальна самостійність прокурора, слідчого і їх свобода нарівні з протилежною стороною у відстоюванні тієї чи іншої правової позиції є чинниками справедливого балансу прав та законних інтересів усіх учасників процесу, а також інших осіб, держави й суспільства.

Також, слід зауважити, що до компетенції слідчого судді належать три групи питань: розгляд клопотань та надання дозволу на проведення слідчих та негласних слідчих (розшукових) дій, які обмежують права і свободи людини, та контроль за їх провадженням; надання дозволу на застосування та контроль застосування запобіжних та інших заходів кримінально-процесуального примусу; розгляд скарг на дії (бездіяльність) та рішення органів досудового розслідування та прокурора.

Із норм ст. 26 КПК України випливає, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Завданням слідчого судді відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою, яка передбачає, в тому числі, чіткий розподіл повноважень і недопустимість заміщення слідчим суддею, як і судом, функцій органів державного обвинувачення та досудового розслідування (постанова ВП ВС від 04.04.2019 у провадженні № 11-945сап18).

Таким чином, з урахуванням положень ст. 307 КПК України, повноваження слідчого судді при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий або прокурор, вчинити процесуальні дії, зокрема, скасувати рішення слідчого чи прокурора, зобов`язати припинити або вчинити дію, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно. Отже, вчинення такої процесуальної дії, як прийняття рішення про закриття кримінального провадження, відноситься виключно до дискреційних повноважень слідчого або прокурора під час досудового розслідування у відповідності до вимог ч. 1 ст. 284 КПК України.

За таких обставини, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, які йому відомі, на час розгляду скарги, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наведених підстав.

Слідчий суддя, у даному випадку, погоджується з прокурором, що клопотання заявника розглянуто та заявнику надано відповідь, що не оскаржується самим заявником. Вказане клопотання винесене в межах КПК та станом на сьогоднішній день у кримінальному провадженні проводиться досудове розслідування.

Водночас, слід зазначити, що бездіяльність стосовно відсутності реагування на відповідні клопотання про вчинення певних процесуальних, зокрема, слідчих (розшукових) дій може бути предметом оскарження лише у тих випадках, коли скаржник попередньо ініціював вчинення таких дій, звертаючись із відповідним клопотанням до слідчого. За відсутності такого попереднього клопотання слідчі судді приймають обґрунтовані рішення про відмову у відкритті провадження за скаргою.

Як убачається зі змісту заяви ОСОБА_4 до Борзнянського ВП, заявник просив лише закрити кримінальне провадження. Вимоги про проведення певних слідчих дій у заяві не ставилося. Не містять таких даних й матеріали скарги, що перебувають на розгляді суду.

Відповідно до ст. 307 КПК України, слідчий суддя за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування постановляє ухвалу про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

З огляду на зазначене, керуючись ст.ст. 110, 220, 303, 304, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб СВ Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області щодо зобов`язання про проведення слідчих дій відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1