У Х В А Л А
Справа № 149/9/15-к

Провадження №1-кп/149/106/19

05.12.2019 р. Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання доказів явно не допустимими , заявлене в рамках кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 368-3 ч. 4 КК України

ВСТАНОВИВ:

В ході дослідження письмових доказів в рамках кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 368-3 ч.4 КК України, стороною захисту заявлено клопотання про визнання оптичних носіїв та роздруківки розмов, отриманих під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій явно не допустимими доказами, оскільки стороною обвинувачення в порядку ст. 290 КПК України небуло відкрито процесуальний документ на підставі якого проводились слідчі дії, а саме постанову апеляційного суду Вінницької області від 23.12.2011 року. Вказують, що згідно листа апеляційного суду Вінницької області матеріали НСРД знищені.

Прокурор заперечує щодо задоволення клопотання, зазначаючи, що воно грунтується на припущеннях, оскільки в листі не зазначається про відсутність такої постанови, а вказується на знищення матеріалів, що не свідчить , що такий процесуальний документт не приймався суддею апеляційного суду.

Заслухавши позицію учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку про часткове задоволення клопотання.

Згідно вимог ст. 290 КПК України визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

У відповідності ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

На даний час сторона захисту посилається на лист апеляційного суду Вінницької області, який в судовому засіданні ще не досліджувався. а тому визнавати явно недопустимим такий доказ як оптичні носії інформації є передчасним.

Проте, суд вважає, що роздруківка розмов на 52 аркушах, які надано стороною обвинувачення не може бути досліджена в судовому засіданні, оскільки такий доказ не передбачено КПК України у редакції 1960 року на час дії якого проводилось досудове слідство.

Керуючись ст.ст. 89, 290 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання сторони захисту задовоити частково.

Визнати очевидно недопустимим доказом роздруківку розмов на 52 аркушах.

В іншій частині клпотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1