КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 22 грудня 2020 року, апеляційну скаргу прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2020 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257 ч. 4 ст. 187 КК України,

за участю: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволені клопотання старшого слідчого ГУ НП Київській області ОСОБА_8 погодженого прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , цілодобовий домашній арешт, строком до 27 грудня 2020 року, за адресою: АДРЕСА_1 , та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою межах строку досудового розслідування без визначення альтернативної міри запобіжного заходу у вигляді застави.
Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою, постановлену без урахування істотних обставин, що мають значення у кримінальному провадженні, без належної оцінки існуючих у провадженні ризиків.
Зазначає, що слідчим суддею не враховано тяжкість вчиненого злочину, особу підозрюваного, а також відсутність підтвердження достатніх стримуючих факторів, які б переважали встановлений високий ступінь ризиків передбачених ст.177 КПК України
Окрім того, звертає увагу на характер кримінальних правопорушень, які інкримінуються підозрюваному, а саме цинічність та зухвалість злочинних дій, застосування насильства над потерпілим, погрози застосування зброї, проникнення до житла.
Прокурор вважає, що застосований запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, оскільки ОСОБА_6 , не буде обмежений у спілкування з потерпілими, свідками, іншими підозрюваними у кримінальному провадженні, доступі до речей і документів, які мають значення для досудового розслідування.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як убачається з матеріалів судового провадження, Головний управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 25 червня 2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001009, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України.
12 липня 2020 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України, та того ж дня повідомлено про підозру в участі в озброєній банді з метою нападу на окремих осіб, а також вчинюваних нею нападах та нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я, яка зазнала нападу(розбій), поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоровця особи, яка зазнала нападу, поєднаному з проникненням у житло, спрямованому на заволодіння майном у особливо великих розмірах, вчиненому організованою групою, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. 257 ч. 4 ст. 187 КК України.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 липня 2020 року до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який 07 вересня 2020 року продовжено до 04 листопада 2020 року.
23 жовтня 2020 року старший слідчий ГУ НП Київській області ОСОБА_8 , за погодженням прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , строком на 60 днів.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2020 року у задоволенні клопотання відмовлено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 цілодобовий домашній арешт, строком до 27 грудня 2020 року, за адресою: АДРЕСА_1 , та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу перевірено при розгляді клопотання. При цьому, допитано підозрюваного заслухано думку прокурора та захисника, з`ясовано інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Слідчим суддею з`ясовано питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України.
Разом з тим, як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України,враховуючи при цьому наявні докази про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому, міцність соціальних зв`язків, зокрема, те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має місце проживання та сім?ю.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Як вважає колегія суддів, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України та для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є необґрунтовані. Слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного обґрунтованого та вмотивованого рішення відповідно до вимог ст. 370 КПК України.
Твердження прокурора про те, що застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання зазначених у клопотанні ризикам, є непереконливими з урахуванням відсутності у матеріалах кримінального провадження даних про неналежну поведінку підозрюваного та його відношення до вчиненого. Не надано таких даних прокурором і в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод суду належало з`ясувати чи тримання ОСОБА_6 під вартою до судового розгляду справи є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що, як вважає колегія суддів, правильно зроблено слідчим суддею.

За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою застосовано до ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту без змін.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не установлено.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 181, 193, 194, 199, 309, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2020 року, якою відмовлено у задоволені клопотання старшого слідчого ГУ НП Київській області ОСОБА_8 погодженого прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , цілодобовий домашній арешт, строком до 27 грудня 2020 року,- залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 761/34000/20 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_11

Провадження 11сс/824/5981/2020 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.181 КПК