Справа № 128/325/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2020 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області
в складі судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002458 від 11.11.2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вінницькі Хутори, Вінницького району Вінницької області, українця, громадянина України, освіта вища, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, працюючого в ТОВ «Берлінекінвест», заточувальником, раніш не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 10.11.2019 року близько 14:00 год. вийшов із магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 та помітив двох незнайомих йому чоловіків, якими виявились ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Після цього у ОСОБА_5 виник умисел на вчинення хуліганських дій. Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_5 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, нахабно виявляючи зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, підійшов до ОСОБА_4 та на очах ОСОБА_6 , висловився нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_4 і без усяких пояснень та причин на те, наніс удар ОСОБА_4 кулаком однієї руки в область обличчя, від чого ОСОБА_4 зігнувся і в цей момент ОСОБА_5 наніс ще один удар ногою по голові. Потім, ОСОБА_4 розігнувся та, прикриваючись рукою, намагався захиститись від ударів, але ОСОБА_5 продовжуючи хуліганські дії, наніс потерпілому кулаками обох рук ще близько п`яти ударів в область обличчя. Після чого, ОСОБА_4 почав кричати ОСОБА_7 , щоб він покликав на допомогу ОСОБА_8 , який в той час перебував в приміщені магазину «Бар Поляна». ОСОБА_8 на прохання ОСОБА_7 вибіг з магазину та, побачивши бійку, намагався примусити ОСОБА_5 відійти від ОСОБА_4 та таким чином припинити хуліганські дії, а в цей час ОСОБА_5 схопився за футболку ОСОБА_4 та розірвав її. Потім, ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 сіли всередину автомобіля та почали від`їжджати від ОСОБА_5 , який, в свою чергу, намагався цьому перешкодити та бив кулаками по боковому склі автомобіля. Попри все, вказаний автомобіль поїхав з місця вчинення злочину і після цього ОСОБА_5 припинив свої хуліганські дії.

Таким чином, внаслідок хуліганських дій ОСОБА_5 , відповідно до висновку експерта № 73 від 20.01-23.01.2020 ОСОБА_4 отримав наступні тілесні ушкодження: забійно-рвана рана верхньої губи справа, перелом коронки 12 зуба (2-го справа на верхній щелепі); крововилив на слизовій оболонці нижньої губи справа, синці (по одному) на лобі справа, в ділянці правого ліктьового суглобу по задній поверхні, в ділянці правого колінного суглобу по передній поверхні. Дані тілесні ушкодження у ОСОБА_4 виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), по давності утворення можуть відповідати терміну події 10.11.2019 року.

За ступенем тяжкості тілесні ушкодження у ОСОБА_4 належать: забійно-рвана рана верхньої губи справа, перелом коронки 12 зуба (2-го справа на верхній щелепі), що призвів до необхідності операційного видалення даного зуба до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (понад 6, але не більше 21 дня) розлад здоров`я чи незначну втрату працездатності. Синці (по одному) на лобі справа, в ділянці правого ліктьового суглобу по задній поверхні, в ділянці правого колінного суглобу по передній поверхні до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.296 КК України визнав повністю, розкаявся у скоєному. Суду показав, що 10.11.2019 року він дійсно зайшов у магазин «Бар Поляна» в с. Вінницькі Хутори, Вінницького району та області. Був нетверезий, вжив у той день приблизно 300 грамів горілки. Коли вийшов з магазину, то побачив двох чоловіків, яких до цього не знав. Це були ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . ОСОБА_4 зробив йому зауваження, що в нього випала платіжна картка і в них виник конфлікт. В ході сварки він наніс потерпілому приблизно 3-5 удари кулаком в область обличчя, а коли він зігнувся вдарив його ще і ногою. В цей час до них вибіг товариш потерпілого з магазину і розборонив їх. Потерпілий та його друзі сіли до автомобіля, а він стукав у його скло. Про скоєне жалкує, та просить пробачення у потерпілого. Позов щодо стягнення матеріальної шкоди визнав в межах доведеного доказами, щодо стягнення моральної шкоди, позов визнав на суму 5000 грн.

Потерпілий ОСОБА_4 допитаний у судовому засіданні суду показав, що 10.11.2019 року він разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 приїхали до магазину «Бар Поляна» в с. Вінницькі Хутори, Вінницького району та області, щоб купити продукти. Він та ОСОБА_7 залишилися на вулиці, а ОСОБА_8 зайшов до магазину. Під час очікування вони побачили нетверезого обвинуваченого, який вийшов з магазину з побитим лицем. ОСОБА_5 грубо втрутився і їх бесіду і він сказав йому, щоб обвинувачений підняв свою платіжну картку, яка в нього випала. У відповідь ОСОБА_5 розпочав конфлікт та наніс йому кулаком удар в обличчя, а коли він зігнувся, вдарив ногою в голову та розбив йому губу. Потім він ще наніс йому декілька ударів кулаком в голову, всього разом 5 чи 6 ударів та розірвав на ньому футболку. ОСОБА_7 покликав з магазину ОСОБА_8 , але зупинити дії ОСОБА_5 вони не змогли та побігли до машини, щоб уїхати з місця події. ОСОБА_5 перешкоджав цьому, бив кулаками по склу автомобіля. Внаслідок дій ОСОБА_5 він втратив зуб, який прийшлося видалити. На встановлення імпланту зубу, згідно орієнтованого (попереднього) плану лікування знадобиться витратити кошти в сумі 102 050 грн., також він поніс витрати на знімок зубу - 180 грн., які просить стягнути з обвинуваченого. Також йому було нанесено моральну шкоду, яку він оцінює в 47 770 грн. за перенесені фізичні та психологічні страждання, завдані злочином, а також втрату зубу.

За згодою обвинуваченого, потерпілого, згідно ст.349 ч.3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів зібраних в ході досудового розслідування, стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, крім даних, що характеризують особу обвинуваченого, і при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумніву у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку обвинувачений буде позбавлений можливості оспорювати дані фактичні обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.
Згідно ст.377 КПК України, суд діє в межах висунутого обвинувачення.

В силу п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України, стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів.
Таким чином, суд, відповідно до ст.65 КК України, при призначенні обвинуваченому виду та міри покарання, приймає до уваги характер, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, тяжкість злочину, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання негативної характеристики немає, є раніше не судимим, та враховує думку потерпілого, який на суворій мірі покарання не наполягає.
Згідно досудової доповіді, беручі до уваги інформацію, яка характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, відсутність попередніх правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства ( у т.ч. окремих осіб).
На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення з боку органу пробації нагляду з застосуванням соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторного кримінального правопорушення, спрямованих на розвиток у обвинуваченого навичок управління гнівом та агресивною поведінкою, формування готовності дотримуватися соціально-прийнятних норм та ненасильницької моделі поведінки.
Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.

При цьому, суд враховує, що самого лише визнання вини, для встановлення такої обставини, як щире каяття є не достатньо.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Однак, при наявності позову потерпілого відсутні будь-як дані на підтвердження того, що обвинувачений намагався будь-яким чином допомогти потерпілому оговтатись від пережитого, компенсував йому перенесені страждання, відшкодував шкоду, чи полегшив його душевний біль.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

При розгляді даного кримінального провадження, суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно статті 6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, суспільно небезпечних змін в об`єкті кримінально-правової охорони, які настали внаслідок вчинення кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, а також з урахуванням інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, призначення йому покарання у вигляді обмеження волі, але не на максимальний термін, з застосуванням положень ст.ст.75,76 КК України та звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Щодо цивільного позову, заявленого ОСОБА_4 , суд приймає до уваги положення ст.ст.128-129 КПК України та ст.1177 ЦК України, відповідно до яких особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до вимог закону та в межах доведенного.
Позивачем заявлено вимогу щодо стягнення матеріальної шкоди, що складається з необхідності понесення витрат на встановлення імпланту зуба та витрат на проведення обстеження на суму 180 грн. Доказом проведення обстеження є квитанція на суму 180 грн. Понесення вказаних витрат є суду доведеним та таким, що підлягає до стягнення з відповідача ОСОБА_5 .
Щодо матеріальної шкоди в розмірі 102 050 грн., суд враховує, що як доказ даного збитку позивачем подано довідку №7 від 20.05.2020 року, за якою є лише встановленим факт запропонованого орієнтовного плану лікування (реабілітації) зубу зі складання фінансового кошторису на суму 102 050 грн.
Факт реального понесення даних витрат позивачем є суду не доведеним, тому даний доказ не може бути підставою для стягнення матеріальних витрат на вказану суму.
Враховуючи вказане, до стягнення підлягає матеріальна шкода в розмірі 180 грн., що не позбавляє позивача можливості стягнення реально понесених матеріальних витрат в подальшому.
Щодо стягнення моральної шкоди, суд враховує позицію, викладену у постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», згідно якої розмір моральної шкоди ґрунтуються на душевних стражданнях та фізичному болі, які потерпіла сторона зазнала внаслідок неправомірних дій обвинуваченого, та втрати душевної рівноваги внаслідок вимушених змін звичайного життєвого укладу, стресу.
Суд враховує, що потерпілий в наслідок протиправних дій ОСОБА_5 зазнав тілесних ушкоджень, що потягнули за собою фізичний біль, приниження, розгубленість та тривогу. Потерпілий втратив зуб та був змушений пристосовуватися до негативних умов існування, пов`язаних з його втратою.
Тому, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, які узгоджуються з роз`ясненнями, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної немайнової шкоди №4 від 31.03.1995р. (зі змінами), враховуючи майновий стан обвинуваченого, суд вважає за необхідне стягнути на користь потерпілого ОСОБА_4 з ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 47 770 грн.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_5 не обирається.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання, визначивши іспитовий строк тривалістю в 1 (один) рік.

Відповідно до п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
До вступу вироку в законну силу міра запобіжного заходу ОСОБА_5 не обирається.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 180 грн., та моральну шкоду в розмірі 47 770 грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1