Справа № 731/437/20
Провадження 1-кп/731/48/20
У Х В А Л А

02 листопада 2020 року смт. Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань №1 у режимі відеоконференції з Державною установою «Новгород-Сіверська установа виконання покарань (№31)» кримінальне провадження № 0000158 від 27 серпня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:
В провадженні суду перебуває вказане кримінальне провадження.
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що будучи раніше неодноразово судимим, в останнє 16 серпня 2019 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 185 КК України, на підставі ст. 70 КК України на термін 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 2 роки, на шлях виправлення не став, а в період іспитового строку вчинив новий умисний злочин, а саме 26 серпня 2019 року близько 19 години, ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин в спальній кімнаті умисно наніс ОСОБА_5 2 удари кухонним ножем в область нижньої частини задньої поверхні грудної клітки з ліва. Внаслідок вищеописаних дій ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, а саме дві колото-різані рани задньої поверхні грудної клітки зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи №30 від 03 березня 2020 року відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що в 2019 році за адресою: АДРЕСА_1 він випивав з потерпілим. Мати потерпілого була вдома та дрімала. Між ними виник конфлікт, та обвинувачений, перебуваючи у стані алкогольного спяніння можливо наніс потерпілому тілесні ушкодження. Пояснив, що за вказаною адресою він проживає близько 18 років. Квартира знаходиться в користуванні ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Він допомагає матері по господарству, виконує домашню роботу, підробляє випадковими заробітками. Вказав, що примирився з потерпілим.
Потерпілий ОСОБА_5 , вказав, що тривалий період тому, він перебував за своїм місцем проживання. Того вечора вони з обвинуваченим випивали. Мати ж спала, однак ОСОБА_4 почав її будити. Через це вийшов конфлікт. Далі, він встав, щоб перемкнути телевізор, і Чорнуха наніс йому два порізи під лопаткою ножем. Він знепритомнів. Додатково пояснив, що ОСОБА_4 був одружений на його рідній сестрі, згодом вони розлучились, однак обвинувачений залишився проживати в квартирі матері. Від підтримання обвинувачення відмовився, оскільки примирився з обвинуваченим, та просив закрити кримінальне провадження.
Прокурор висловився проти задоволення зазначеного клопотання з підстав його не відповідності п. 7 ч. 1 ст.284 КПК України, адже злочин пов`язаний з домашнім насильством.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 4 ст. 26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.
Згідно з ч. 1 ст. 477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, зокрема ч. 2 ст. 125 КК України.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.
Згідно з п. 6-1 ч. 1 ст. 67 КК України вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах є обставиною, яка обтяжує покарання.
У обвинувальному акті, як обставина, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 зазначено: вчинення злочину щодо особи, з якою обвинувачений перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.
Водночас у п. «b» ст. 3 Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами визначає домашнє насильство як всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.
З огляду на викладене очевидним є те, що формулювання поняття «злочин, пов`язаний із домашнім насильством» є ширшим за поняття «домашнє насильство» у нормі ст. 126-1 КК і може полягати не лише у вчиненні цього злочину, а й в інших суспільно небезпечних діяннях, які мають ознаки домашнього насильства. Тому поняття «злочин, пов`язаний із домашнім насильством» не є відсилочним, у розумінні законодавця має комплексний характер й регламентується у різних сферах суспільних відносин. Тому при встановленні змісту згаданого поняття слід виходити з конкретних фактичних обставин справи, а не тільки з кваліфікації дій винуватця.
У контексті зазначеного «злочином, пов`язаним із домашнім насильством» слід вважати будь-яке кримінальне правопорушення, обставини вчинення якого містять хоча б один із елементів, перелічених у ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», незалежно від того, чи вказано їх у відповідній статті (частині статті) КК як ознаки основного або кваліфікованого складу злочину.
Обов`язковою умовою визнання судом злочину - незалежно від його родового чи безпосереднього об`єкта - пов`язаним із домашнім насильством, є відображення зазначеного у формулюванні обвинувачення (у повідомленні про підозру, в обвинувальному акті) із встановленням органами досудового розслідування відповідних фактичних обставин (ступінь родинних відносин або спорідненості між потерпілим та винуватцем, характер насильства тощо).
Аналогічну позицію висловлено у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 лютого 2020 у справі №453/225/19.
Таким чином, на даній стадії судового процесу, суд приходить до висновку, що кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, де статус потерпілого має ОСОБА_5 , який дійсно являється особою, з якою обвинувачений перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, охоплюється поняттям «кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством». За таких підстав, у задоволенні клопотання потерпілого на даний час слід відмовити, тому що для закриття кримінального провадження за таких обставин існує пряма законодавча заборона.
На підставі викладеного та керуючись ст. 26, 284, 369-372 КПК України, -

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_5 щодо відмови останнього від обвинувачення ОСОБА_4 та закриття провадження по справі, відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Варвинський районний суд Чернігівської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1