Справа № 539/4019/20
Провадження № 1-кп/539/45/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2021 року Лубенський міськрайонний суд
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
та обвинуваченої ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.П`ятигірці Лубенського району Полтавської області, українки, громадянки України, розлученої, маючої на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з середньою освітою, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:10.02.2017 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.1ст.309, ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 2 роки, на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнено на іспитовий строк 1 рік; 25.02.2020 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень, 14.05.2020 року штраф замінено на 50 годин громадських робіт,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
23.09.2020 року о 15 годині ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , помітила на дверях підвалу жіночу сумочку, після чого у неї виник умисел на її викрадення.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою власної наживи повторно, переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 викрала жіночу сумочку, вартістю , згідно висновку товарознавчої експертизи 50 гривень, у якій знаходився мобільний телефон «Redmi 7-А», вартістю, згідно висновку судової товарознавчої експертизи 1238,67 гривень та 500 гривень, належні ОСОБА_4 .
Викраденими речами ОСОБА_5 розпорядилась на власний розсуд.
Стороною обвинувачення дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
30.11.2020 між підозрюваною ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення, за умовами якої сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення за ч.2 ст.185 КК України, щодо розміру заподіяної загальної матеріальної шкоди на суму 1788,67 гривень, призначення покарання та щодо наслідків умисного невиконання угоди про примирення, передбачених ст.476 КПК України.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
На підставі ч.1 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).
На підставі ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у таємному викраденні чужого майна ОСОБА_4 , вчиненій повторно, тобто у злочині, передбаченому ч.2 ст.185 КК України.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, просив угоду про примирення затвердити і призначити ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання.
ОСОБА_5 визнала себе винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, в обсязі обвинувачення, погодилась на застосування до неї узгодженого покарання у разі затвердження угоди та пояснила, що розуміє надані їй законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до неї буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення і наполягає на затвердженні угоди про примирення.
Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні просила затвердити укладену угоду про примирення та призначити узгоджене покарання, пояснивши, що цивільний позов про відшкодування морально та майнової шкоди нею не заявлявся, розуміє, що при затверджені угоди про примирення вона буде позбавлена можливості вимагати притягнення обвинуваченої до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення та вимагати відшкодування шкоди.
Судом встановлено, що сторони угоди розуміють наслідки її укладення та затвердження, визначені ст. 473 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення, укладеної між сторонами.
Характеризуючи дані ОСОБА_5 та її відношення до вчиненого, не дають підстав для не затвердження угоди.
Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення.
Перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам КПК та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч.2 ст.185 КК України є правильною.
Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності з вимогами ст.100 КПК України.
Витрати на проведення експертиз підлягають стягненню з ОСОБА_5 .
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався і підстав для його обрання суд не знаходить.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити їй узгоджене сторонами угоди про примирення від 30.11.2020 року покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази по справі: мобільний телефон «Redmi 7-А» та жіноча сумочка, які повернуті потерпілій ОСОБА_4 , залишити останній, як їй належне майно.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 1307 гривень 60 копійок витрат на проведення судових експертиз №2364, №2439.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя Лубенського
міськрайонного суду ОСОБА_1