ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/4237/20 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Ап. провадження № 11-кп/818/731/21 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
засудженого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 10 серпня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні подання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, -
В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 травня 2018 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, раніше неодноразово судимого, визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України ОСОБА_7 призначено за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Миргородського міськрайонного суду від 20 лютого 2018 року остаточне покарання у виді 3 років 1 місяця обмеження волі. Зараховано у строк відбуття покарання строк перебування обвинуваченого під ватрою з моменту затримання 20 квітня 2018 року до моменту доставки до установи відбуття покарання в розрахунку, один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі, відповідно до положень статті 72 КК України.
Вирок набрав законної сили 03 липня 2018 року.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 31 липня 2018 року, кінець строку 09 лютого 2021 року.

20 липня 2020 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло подання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , як особи, яка довела своє виправлення.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 серпня 2020 року відмовлено у задоволенні подання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання.

Суд обґрунтував прийняте рішення тим, що враховуючи дані особової справи засудженого та довідки про стягнення та заохочення, які відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, виправлення засудженого не має систематичного характеру. Враховуючи характеристику засудженого, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, поведінку та спосіб життя за весь час відбуття покарання, суд приходить до висновку про відсутність достатніх та переконливих даних, які б свідчили про виправлення засудженого та досягнення цілей покарання в більш короткий термін, суд дійшов висновку про неможливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

Не погодившись з рішенням районного суду засуджений ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 10 серпня 2020 року, ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення.
Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу засуджений вказує на те, що він мав два стягнення у січні 2019 році, які за сумлінну поведінку були зняті у встановленому законом порядку. Під впливом виховних заходів він змінив свою поведінку на кращу, про що свідчить характеристика, що була надана стосовно нього адміністрацією установи.
Крім того, апелянт зазначає, що Суд, при ухваленні свого рішення, не взяв до уваги такі факти, що мають також значення: засудженим було достроково відшкодовано борг за виконавчим провадженням, за власною ініціативою з особистого рахунку; весь час він працевлаштований; до праці ставиться сумлінно, за що заохочувався адміністрацією установи; приймає участь у ремонтних роботах установи, чим подає приклад іншим засудженим.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи засудженого ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та відомості особової справи засудженого, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу засудженого належить залишити без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до приписів п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
В той же час, відповідно до ч.2ст. 81 КК України, обов`язковою складовою для прийняття судом рішення про безумовне умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності виправлення останнього.
За змістом зазначеної норми сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.
Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.
Крім того, у роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в Постанові Пленуму Верховного суду України «Про умовнодо-строкове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.
Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.
Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
З досліджених під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції даних встановлено наступне:
З 31 липня 2018 року ОСОБА_7 відбуває покарання в Державній установі «Хролівський виправний центр (№140)».
Згідно довідки про стягнення та заохочення засудженого ОСОБА_7 вбачається, що засуджений за час відбування покарання мав три заохочення 17 грудня 2018 року, 02 квітня 2019 року, 09 квітня 2020 року, а також два стягнення 14 січня 2019 року та 17 січня 2019 року, які погашені у встановленому законом порядку.
За довідкою про працевлаштування та нарахування засудженому ОСОБА_7 заробітної плати, останній був працевлаштований в обслуговуючому персоналі установи, проте відпрацював незначну кількість робочих днів.
Разом з цим, згідно відомостей, які містяться в матеріалах судового провадження, ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, судимий 7 разів, звільнявся від відбування покарання з випробуванням та відбував покарання у виді позбавлення волі, що свідчить про систематичність його антисоціальної поведінки.
Крім того, ухвалою Крюковського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 26 березня 2014 року до засудженого ОСОБА_7 вже раніше застосовувалося умовно-дострокове звільнення на невідбутий строк 07 місяців 16 днів.
Однак, після звільнення з місць позбавлення волі, засуджений ОСОБА_7 належних висновків для себе не зробив та знову вчинив злочини в період умовно-дострокового звільнення, за що був засуджений до позбавлення волі, що об`єктивно свідчить про те, що він має стійку тенденцію на систематичне вчинення злочинів, а також про неефективність застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що матеріали особової справи засудженого не містять достатнього підтвердження, що засуджений не є суспільно-небезпечним та готовий до сприяння і дотримання встановлених у суспільстві норм та правил поведінки.
Вищенаведені висновки суду першої інстанції об`єктивно підтверджуються відомостями, що є наявними в матеріалах судового провадження та особової справи засудженого, а тому не можуть спростовуватись апеляційними доводами ОСОБА_7 , які містять лише його суб`єктивні твердження щодо можливості застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а також щодо його незгоди з оскаржуваною ухвалою.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо відмови у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого подання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)», внаслідок відсутності достатніх та переконливих даних, які б свідчили про виправлення засудженого та досягнення цілей покарання в більш короткий термін.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягли б за собою скасування оскаржуваної ухвали, не вбачається. Тому судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки відповідає вимогам ст.370 КПК України.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 10 серпня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні подання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді