ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/936/20 Справа № 186/1716/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Першотравенського відділу Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2019 року у кримінальному провадженні № 0000422 щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Першотравенська, Дніпропетровської області громадянина України, освіта середня, непрацюючого, неодруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 19 лютого 2018 року Дніпровським апеляційним судом за ч. 1 ст. 185 та ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до одного року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6
в режимі відеоконференції
захисника ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А :

За вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2019 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Дніпровського апеляційного суду від 19.12.2018 року та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 3 місяців.

Судом вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних судових витрат.
Цим вироком ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за вчинення злочину за таких обставин.
04 вересня 2019 року приблизно в 00 годин 45 хвилин ОСОБА_6 перебував біля 1-го під`їзду будинку АДРЕСА_2 , де у нього виник конфлікт на побутовому підґрунті з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який переріс у бійку. Під час бійки у ОСОБА_6 на ґрунті особистих неприязних відносин виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , знаходячись біля 1-го під`їзду будинку АДРЕСА_2 , 04 вересня 2019 року приблизно в 00 годин 45 хвилин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в ході бійки умисно наніс ОСОБА_10 не менше 10 ударів ножем, який був у нього, в область грудей, черевної порожнини, верхніх кінцівок, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді чотирьох проникаючих колото-різаних поранень грудної клітини з обох сторін, правостороннього пневмотораксу, двостороннього гемопневмотораксу, шести непроникаючих колото-різаних поранень верхніх кінцівок та передньої черевної стінки.
Тілесні ушкодження у вигляді чотирьох проникаючих колото-різаних поранень грудної клітини з обох сторін за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення. Непроникаючі множинні колото-різані поранення верхніх кінцівок та передньої черевної стінки за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.
В апеляції:
- обвинувачений просить пом`якшити міру покарання, призначену за оскаржуваним вироком із застосуванням ст. 69 КК України.
В доповненнях до апеляції наданих 12.02.2020 року, просить скасувати в частині призначення покарання та винести новий вирок, яким призначити йому покарання з урахуванням положень ст.ст. 69, 75 КК України.
В обґрунтування вказав, що суд призначив йому занадто суворе покарання, оскільки не врахував, що про свій захист його прохала свідок ОСОБА_11 , якій він не міг відмовити, потерпілий сам почав бійку, він захищався, наносив удари хаотично, потерпілий не має до нього вимог.

- прокурор просить вирок змінити, доповнивши перелік досліджених у ході судового розгляду письмових доказів висновками експертів № 1195 від 19 вересня 2019 року та № 1194 від 16 вересня 2019 року.
В обґрунтування вказує, що в ході судового розгляду вказані висновки експертів були досліджені, однак в мотивувальній частині вироку їх не зазначив, у зв`язку з чим зменшене доказове значення висновку експерта № 834 від 08 жовтня 2019 року щодо слідів крові на ножі, який нерозривно повинен оцінюватися як доказ у сукупності з висновками експертів № 1195 та 1194.
Заслухавши учасників кримінального провадження, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги обвинуваченого, а також процесі розгляду апеляцій просили скасувати вирок і направити на новий розгляд, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції обвинуваченого та просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора, перевіривши і проаналізувавши доводи, які викладені в апеляціях обвинуваченого та прокурора і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Вимоги апеляції обвинуваченого не зводяться до перекваліфікації його дій в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, натомість ним ставиться питання про призначення більш м`якого покарання враховуючи, що він захищався і потерпілий не має до нього ніяких вимог.
Такі доводи сторони захисту щодо наявності в діях обвинуваченого ознак необхідної оборони також були ретельно перевірені судом першої інстанції.
За висновком суду кількість спричинених обвинуваченим потерпілому, не менше 10 ударів ножем, чотири з яких є проникаючими колото-різаними пораненнями грудної клітини з обох сторін та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, а в обвинуваченого ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у виді гематоми в області носа та правого ока, не є співмірним і не свідчить про те, що була реальна загроза життю ОСОБА_6 .
Суд критично віднісся до показів потерпілого, що він наносив удари обвинуваченому палицею.
З такими висновками суду погоджується колегія суддів, оскільки вони об`єктивно в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи.
За наданими у суді першої інстанції показами свідка ОСОБА_12 слідує, що у руках потерпілого ОСОБА_10 під час бійки з обвинуваченим палиці чи будь-якого іншого предмету не було. Судом переглянуто відеозапис огляду місця події від 04 вересня 2019 року, де зафіксовано як обвинувачений повідомляє про спричинення потерпілому тілесних ушкоджень ножем, який він сховав, та вказує де сховав. При огляді місця події палиці не виявлено і на її наявність ніхто не вказував.
Отже, доводи обвинуваченого в апеляції, що він захищався від потерпілого є безпідставними і такими, що спростовуються фактичними обставинами кримінального провадження встановленими судом першої інстанції згідно яких на побутовому підґрунті виниклого конфлікту з ОСОБА_10 , який переріс у бійку, обвинувачений умисно наніс ОСОБА_10 не менше 10 ударів ножем, який був у нього. Що дії потерпілого ОСОБА_10 мали реальну загрозу для життя і здоров`я обвинуваченого та що останній захищався судом не встановлено.
Підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого за ознаками необхідної оборони, як на це вказує обвинувачений, колегія суддів не вбачає, а тому ствердження обвинуваченого в апеляції, що він захищався є безпідставними і необґрунтованими і такими, що суперечать встановленим судом фактичним обставинам кримінального провадження.
Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за обставин, викладених у вироку суду, його правова кваліфікація, відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на зібраних у справі і досліджених в повному обсязі в судовому засіданні усіх доказах в їх сукупності, які не викликають сумнів щодо їх належності та допустимості.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів під час перевірки судового рішення не виявлено.

Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_6 про застосування до нього положень ст.ст. 69,75 КК України з посиланням на призначення йому занадто суворого покарання без врахування судом поведінки і позиції потерпілого, який не мав до нього вимог, колегія суддів, вважає безпідставними і необґрунтованими.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Згідно вироку, при обранні міри і розміру покарання суд першої інстанції, врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 діяння, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який неодружений, офіційно не працює, скоїв кримінальне правопорушення в період іспитового строку, перебував на обліку у лікаря нарколога на замісній терапії, за місцем проживання характеризується задовільно.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнав рецидив злочинів, обставин, які б пом`якшували покарання, судом не було встановлено.
Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 положень статей 69, 75 КК України чи пом`якшення йому покарання, колегія суддів не вбачає.
Отже, за наведених обставин, покарання призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 , колегія суддів, вважає законним, обґрунтованим та справедливим, і таким, що в повній мірі є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Вимоги, викладені в апеляційній скарзі прокурора, щодо зміни вироку і доповнення мотивувальної частини вироку переліком досліджених у ході судового розгляду письмових доказів висновками експертів № 1195 від 19 вересня 2019 року та № 1194 від 16 вересня 2019 року, колегія суддів, вважає такими, що не підлягають задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній частині вироку зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, у тому числі, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Суд першої інстанції в повній мірі дотримався вказаних вимог закону, та взяв достатньо необхідний обсяг доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_6 в інкримінованого останньому злочині, надавши кожному доказу відповідно належну оцінку у їх сукупності- з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Приписами статті 408 КПК України, передбачено вичерпний перелік підстав для внесення змін до вироку, і наведеної в апеляції прокурора такої підстави як доповнення мотивувальної частини вироку переліком досліджених у ході судового розгляду письмових доказів, не передбачено.
Колегія суддів також враховує, що прокурор в апеляції не обґрунтував і не навів підстав, яким чином не наведення у вироку вказаних доказів перешкодило чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Крім того, вирішуючи дане питання, колегія суддів також зважає на те, що як слідує з вироку суду, вина обвинуваченого ОСОБА_6 була підтверджена в тому числі і дослідженим та покладеним в основу вироку висновком експерта № 834 від 08 жовтня 2019 року, згідно якого не виключається можливість походження крові на ножі від потерпілого ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_6 .
Даний висновок експерта був складений виходячи із експертних даних, отриманих в тому числі і з висновків експертів № 1195 від 19 вересня 2019 року та № 1194 від 16 вересня 2019 року, які також були досліджені судом першої інстанції в ході дослідження доказів по справі, а тому, не зазначення цих висновків в мотивувальній частині вироку, на переконання колегії суддів, жодним чином не зменшує доказове значення висновку експерта № 834 від 08 жовтня 2019 року.
Таким чином, за наведених обставини, а також враховуючи те, що прокурор в своїй апеляційній скарзі не оскаржує висновки суду стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення та доведеність вини ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, правильність кваліфікації його дій, колегія суддів, вважає, що не наведення в мотивувальній частині вироку вказаних в апеляційній скарзі прокурора висновків експертів, не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому зазначене не може бути підставою для зміни вироку.

За підсумком вище всього наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку і призначення нового судового розгляду чи його скасування або зміни з мотивів наведених в апеляціях обвинуваченого та прокурора, оскільки судом ухвалено вирок, який є законним, обґрунтованим, з дотриманням вимог кримінального та процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав, а тому, вважає необхідним апеляційні скарги залишити без задоволення, вирок без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого - залишити без задоволення.
Вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2019 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4