Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

22 липня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 (далі прокурор) на ухвалу слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 01 липня 2020 року у кримінальному провадженні №0000251 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 23 квітня 2020 року) за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу якою задовольнити клопотання слідчого і застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб, із можливістю внесення застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 40450 грн.

Згідно оскаржуваної ухвали слідчого судді, частково задоволено клопотання слідчого та обрано щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необгрунтованою та такою, що не забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, оскільки, на його думку вона ухвалена слідчим суддею із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, без об`єктивного з`ясування обставин, без підтвердження їх доказами, дослідженими під час судового засідання. Доводить, що слідчим суддею не враховано характер, ступінь суспільної небезпеки і тяжкість вчиненого злочину, особу підозрюваного та ризики, передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Також зазначає, що постановою прокурора від 30 червня 2020 року об`єднано матеріали досудових розслідувань за двома іншими фактами збуту наркотичних засобів до яких ймовірно причетний ОСОБА_5 та по яких на даний час не проведено судові експертизи наркотичних засобів.

Слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого та застосовуючи стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, зазначив в ухвалі, що ОСОБА_5 одружений, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання, до кримінальної та адміністративної відповідальності раніше не притягувався.

Про час, місце та дату судового засідання прокурор повідомлений належним чином, однак в суд апеляційної інстанції не прибув, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, а тому колегія суддів вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення підозрюваного та його захисника, які заперечували відносно прийняття судом апеляційної інстанції рішення про задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити без змін ухвалу слідчого судді, дослідивши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого та перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів дійшла таких висновків.

Із оскаржуваного судового рішення слідує, що СВ Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000251 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 23 квітня 2020 року) за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

30.06.2020 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

В силу ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст.177 КПК України.

Слідчий суддя, перевіряючи законність і обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.ст.193, 194 КПК України, вислухав думку учасників процесу, дослідив фактичні обставини і матеріали кримінального провадження та дійшов висновку про те, що прокурором та слідчим у судовому засіданні не було надано жодних документів які б, підтверджували твердження того, що перебуваючи на волі, підозрюваний буде порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки та не обгрунтовано недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, визначеним у клопотанні слідчого.

Слідчий суддя у судовому засіданні також встановив, що підозрюваний одружений, на утриманні троє неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання, до кримінальної та адміністративної відповідальності раніше не притягався.

Таким чином, на думку колегії суддів, підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки по місцю свого проживання. Інших вагомих ризиків, для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчим та прокурором не наведено.

Відповідно до ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча би один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до вищевказаної норми кримінального процесуального закону, слідчий суддя визнав доцільним застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби відносно ОСОБА_5 , оскільки саме такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, покладених на нього, на думку слідчого судді, та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції уважає, що доводи апеляційної скарги прокурора, висновків слідчого судді у ході розгляду такої скарги не спростували. Також апеляційна скарга не містить належного обгрунтування чому ж все таки є необхідність застосувати до підозрюваного найсуворіший запобіжний захід.

Згідно ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей.

Відповідно до ч.1 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Як убачається із ухвали слідчого судді, в порядку ч.5 ст.194 КПК України, слідчий суддя поклав на ОСОБА_5 обов`язки, зокрема: 1) прибувати до кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого про зміну свого місця проживання; 4) утримуватися від спілкування з свідками.

З апеляційної скарги прокурора убачається, що за основу необхідності взяття під варту ОСОБА_5 , ним зроблені посилання лише на ризики, встановлені ст.177 КПК України, зокрема на можливе переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконний вплив на свідків у даному кримінальному провадженні, можливе перешкоджання підозрюваного кримінальному провадженню іншим чином чи вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, у справі «Бойченко проти Молдови» №41088/05( рішення від 11 липня 2006 року) «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу».

З огляду на характеризуючі дані особи підозрюваного ОСОБА_5 , стан його здоров`я, відсутність порушень обраного запобіжного заходу та виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, застосований запобіжний захід слідчим суддею у вигляді домашнього арешту у певний період доби буде цілком достатнім стримуючим фактором для забезпечення належної поведінки підозрюваного на даному етапі досудового розслідування.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону слідчим суддею у ході розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, які б стали підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів суду апеляційної інстанції не встановила.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 01 липня 2020 року, якою застосовано стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3