ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/696/20 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2371/20 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 15 квітня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.05.2018 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 1 ст. 296 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 03.10.2018 р. скасовано звільнення від відбування покарання призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.05.2018 року, яким його засуджено за ч.1 ст.296 КК України до 2 років обмеження волі, та направлено його для відбування призначеного судом покарання.

Строк відбування покарання рахується з 30.11.2018 року.
Кінець строку відбування покарання 30.11.2020 року.
Засуджений ОСОБА_7 звернувся до Харківського районного суду Харківської області з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.05.2018 року.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 квітня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Суд обґрунтував прийняте рішення тим, що 27.12.2019 р. засідання комісії ДУ «Хролівський виправний центр № 140» з розгляду питань про умовно-дострокове звільнення засуджених було вирішено не направляти матеріали до суду для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , оскільки він не довів своє виправлення. Крім того відповідно до характеристики на засудженого, складеної 24.02.2020р., тобто через два місяці після відмови у застосування комісією установи ст. 81 КК України, адміністрація установи не зробила жодного висновку, щодо поведінки засудженого та не зробила жодного висновку про застосування до нього положень ст. 81 КК України за його заявою у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Отже, зміст вищезазначених матеріалів не є цілком переконливим для суду у тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком суду та відносно засудженого ОСОБА_7 можливо застосувати положення ст. 81 КК України.

Не погодившись з рішенням районного суду засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 15 квітня 2020 року, застосувати до нього положення ст. 81 КК України.
В обґрунтування своєї вимог ОСОБА_7 посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив йому в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки він заохочувався адміністрацією установи два рази, працевлаштований, режим тримання не порушував. Крім того посилається, що суд першої інстанції вказав на відсутність в особовій справі та характеристиці відомостей про його виправлення та зазначає, що до матеріалів особової справи долучаються матеріали щодо заохочень та стягнень, а залучення характеристик або результатів виховної роботи не передбачено, оскільки ці дані зазначаються в зошиті індивідуально-виховної роботи із засудженим.

Заслухавши доповідь судді; доводи засудженого ОСОБА_7 , який просив задовольнити апеляційну скаргу та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення; думку прокурора, яка не заперечувала проти задоволення поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та особової справи засудженого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, обов`язковою складовою для прийняття судом рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності виправлення останнього.

За змістом зазначеної норми сумлінну поведінку слід розуміти я комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.

З досліджених під час судового розгляду даних вбачається наступне.

Засуджений ОСОБА_7 30.11.2018 року за приписом Новобаварського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Харківській області згідно вироку Жовтневого районного суду м.Харків від 11.10.2018 року самостійно прибув до державної установи «Хролівський виправний центр (№140)».

За час утримання в установі порядок відбування покарання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягався. За сумлінну поведінку і ставлення до праці заохочувався 3 рази. Характеризується позитивно.

За вчасною ініціативою з перших днів перебування в установі виявив бажання працювати. До виконання поставлених завдань ставиться сумлінно, виконує їх своєчасно та у повному обсязі, дбайливо ставиться до майна виправного центру та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням.

До виконання робіт з благоустрою установи ставиться добре, в роботі проявляє розумну ініціативу. Виконує передбачені законом вимоги персоналу, до роботи із самообслуговування виконує, має достатній рівень необхідних навичок порушень техніки безпеки не допускає.

Колегія суддів також бере до уваги те, що ОСОБА_7 приймає активну участь в організації і проведенні культурно-масових та фізкультурно-оздоровчих заходів серед засуджених, згідно ст. 66 КВК України. За власним бажанням приймає участь в програмі диференційованого впливу на засуджених «Фізкультура і спорт», «Підготовка до звільнення», подає позитивний приклад поведінки іншим засудженим.

До представників адміністрації ввічливий, тактовний, доброзичливий. За характером врівноважений. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу.

Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, шляхом телефонних розмов та побачень.

В скоєному злочині розкаюється, провину визнав.

Отже, аналізуючи в сукупності дані про поведінку ОСОБА_7 за весь час відбування ним покарання, а також враховуючи те, що станом на 10 листопада 2020 року невідбута частина строку покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м.Харків від 11.10.2018 року, складає 21 день, колегія суддів погоджується з апеляційними доводами засудженого ОСОБА_7 про можливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення, оскільки засуджений довів своє виправлення.

Враховуючи зазначене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст. 81 КК України при ухваленні рішення.

Відповідно до ст.ст.409, 413 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність , що виявилось в незастосуванні судом закону , який підлягає застосуванню, тягне за собою скасування або зміну судового рішення.

За таких обставин, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 407 КПК України, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали судом апеляційної інстанції про звільнення засудженого ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м.Харків від 11.10.2018 року на невідбутий строк покарання 21 день.

Керуючись ст.ст. 405,407 КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 15 квітня 2020 року про відмову ОСОБА_7 в умовно-достроковому звільненні скасувати.

Клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення задовольнити.

На підставі ст.81 КК України звільнити ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання призначеного вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 16.05.2018 року умовно-достроково на невідбуту частину покарання що складає 21 день.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді