У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.07.2020 Справа №607/11847/20

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, розглянувши клопотання слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , в кримінальному провадженні №0001669, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, -

встановив:
Слідчий СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001669 від 16 липня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України. звернувся із клопотанням погодженим прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 .

У клопотанні ОСОБА_6 зазначив наступне: «Слідчим відділом Тернопільського відділу поліції ГУ Національної поліції в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001669 за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16.07.2020 року близького 19:30 годин ОСОБА_4 , який перебував за адресою АДРЕСА_2 , що розташована на першому поверсі вказаного будинку шляхом віджиму металопластикових дверей, проник в приміщення квартири та звідки намагався таємно викрасти побутову техніку на загальну суму 5000 гривень, але виконавши всі усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин, які не залежили від його волі не мав змоги злочин закінчити оскільки був затриманий власником приміщення квартири.

Процесуальні повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0001669 від 16 липня 2020 року здійснюються групою прокурорів у складі прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , (старший групи) прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

16.07.2020 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

17.07.2020 року повідомлено про підозру:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

05.02.2016 Тернопільським міськрайонним судом за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді 200 годин громадських робіт,

05.04.2019 Тернопільським міськрайонним судом ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 та ч.2 ст.389 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на термін 3 роки і 6 місяців, кількість не відбуття якого становить 1 місяць і 16 днів,

11.10.2019 направлено в Тернопільський міськрайонний суд обвинувальний акт,

22.05.2020 направлено в Тернопільський міськрайонний суд обвинувальний акт,

про те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, судимість за які знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення та перевиховання не став, а знову вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 16 липня 2020 року, близько 19:30 годин, у ОСОБА_4 , який перебував в дворі будинку АДРЕСА_3 , виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 16 липня 2020 року, близько 19:30 години, ОСОБА_4 , перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_3 , використовуючи невідомий предмет, віджав металопластикові двері балконного приміщення квартири АДРЕСА_4 , яка розмішена на першому поверсі вказаного будинку, в результаті чого таємно проник в середину вказаної квартири.

Перебуваючи в квартирі, ОСОБА_4 , з метою вчинення крадіжки чужого майна, переніс з житлових кімнат в балконне приміщення, через яке проник в середину житла, ящик із гайковими ключами різного діаметру в кількості 20 штук, пилосос торгової марки Samsung 1300 W чорного кольору, перфоратор марки Sparky 1010W та радіатор (обігрівач) Zanussi 09 WN білого кольору загальною вартістю 5000 гривень, які в подальшому мав намір викрасти з квартири, однак не виконавши усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, кримінальне правопорушення не закінчив з причин, що не залежали від його волі, оскільки в процесі вчинення кримінально-протиправних дій був виявлений власником квартири та затриманий на місці вчинення.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 01.07.2020 року), - незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, поєднаний з проникненням у житло.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

протоколом огляду місця події від 16.07.2020 року;

протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 16.07.2020 року;

протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 17.07.2020;

протоколом затримання ОСОБА_4 від 16.07.2020 року;

протокол огляду від 17.07.2020 року;

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою для застосування відносно ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст15 ч.3 ст.185 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, що узгоджується із вимогами п.5 ч.2 ст. 183 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Так, наявна у даному клопотанні інформація доводить, що ОСОБА_4 , міг вчинити злочин, в якому підозрюється.

Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 , є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.

Ризиком того, що ОСОБА_4 , може вчиняти інші кримінальні правопорушення є те, що підозрюваний раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не має постійного джерела доходу, що свідчить про небажання останнього ставати на шлях виправлення, оскільки будучи раніше судимим, та таким що відбував покарання у місцях позбавлення волі, на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин. Вказане свідчить про наявність ризику того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі продовжуватиме свою злочинну діяльність, що в свою чергу вказує на його підвищену суспільну небезпеку.

2) незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні

Ризиком того, що ОСОБА_4 , може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному проваджені є те, що він, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може навмисно схиляти свідків, які є його близькими знайомими, до зміни наданих показань чи до відмови давати показання, оскільки досудове розслідування кримінального провадження перебуває на початковому етапі, а судом показання сприймаються безпосередньо під час судового розгляду обвинувального акту.

3) переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду

Ризиком того, що ОСОБА_4 , може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що він, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

Разом з тим, зазначаємо, що пунктом 58 рішення ЄСПЛ у справі «Beccievv. Moldova» від 04.10.2005 (Бекчієв проти Молдови), ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. У даному випадку ОСОБА_4 , не стійкий до спокуси вчинення нових злочинів, ніде не працює, не дорожить сімейними цінностями.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

В даному випадку наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, про який клопочемо, стосовно ОСОБА_4 , узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де поміж іншого зазначено, що необхідність забезпечити належний хід провадження також була достатньою підставою для первісного тримання особи під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Європейський Суд також визнає, що, враховуючи серйозність висунутих обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Крім того, варто зауважити, що тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягнення цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

Вище викладене свідчить про неможливість запобігання переліченим ризикам, які передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, та забезпечення належного виконання підозрюваного процесуальних обов`язків, його належну поведінку, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Обґрунтовуючи неможливість запобігти переліченим ризикам шляхом застосуванням більш м`яких запобіжних заходів є наступне:

Застосування домашнього арешту чи застави ОСОБА_11 , не є можливим, оскільки останній, зважаючи на відсутність у нього соціальних зв`язків, постійного місця роботи(джерел до існування) та його репутації не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки та продовжуватиме злочинну діяльність.

Застосування особистого зобов`язання та особистої поруки щодо ОСОБА_4 , не є можливим, оскільки перебуваючи на волі, останній може ухилятися від явки до органів досудового розслідування та суду, а також вчиняти нові злочини, поведінка ОСОБА_4 , є асоціальною, він постійно вчиняє тяжкі злочини та будучи не одноразово судимим за вчинення таких, відбуваючи покарання у місцях позбавлення волі, після повернення на волю не прийняв міри щодо виправлення своєї поведінки.

Враховуючи правову позицію, викладену у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України», при формуванні клопотання з проханням обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_12 , не вбачаємо можливості застосування інших(альтернативних) запобіжних заходів, оскільки вважаємо їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та запобігти ризикам у кримінальному провадженні.

Крім того, просимо звернути увагу суду, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права сторін у справі, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, зважаючи на те, що метою запобіжного заходу є подальший розгляд справи судом, який повинен підтвердити або спростувати підозру, що була підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на вказане та зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виходячи з усіх обставин провадження, вважаємо, що у кримінальному провадженні наявні підстави для обрання підозрюваному ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також необхідно врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.263 КК України, відсутність у нього постійного місця роботи та/або навчання, майновий стан, з урахуванням його характеризуючих даних, віку та стану здоров`я, а також його антисоціальної поведінки, що виражається у відсутності стійкого протистояння до бажання вчиняти нові злочини.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , злочинів, наявність перелічених ризиків, застосування менш суворих запобіжних заходів ніж тримання під вартою не буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також для запобігання виникненню вищевказаних ризиків».

Прокурор ОСОБА_3 пояснив, що клопотання підтримує повністю посилаючись на вказані у ньому мотиви.

Захисник ОСОБА_5 пояснив, що заперечує щодо клопотання слідчого посилаючись на його необґрунтованість.

Підозрюваний ОСОБА_4 пояснив, що підтримує думку захисника.

На підставі статей 8, 129 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Суддя, здійснюючи правосуддя є незалежним та керується верховенством права; Основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В порядку ч.1 ст. 94 КПК України слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На думку слідчого судді ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 01.07.2020 року), - незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, поєднаний з проникненням у житло.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

протоколом огляду місця події від 16.07.2020 року;

протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 16.07.2020 року;

протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 17.07.2020;

протоколом затримання ОСОБА_4 від 16.07.2020 року;

протокол огляду від 17.07.2020 року;

Відповідно до змісту рішень Європейського суду з прав людини («Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994р., «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року»), факти які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для висунення обвинувачення чи винесення обвинувального вироку. Достатньо щоб вони могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

В рішенні ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року п. 175 зазначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення.

Згідно з частиною першою статті 183 Кодексу тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Крім цього стороною обвинувачення доведено існування ризиків в контексті вимог ст. 177 КПК України, зокрема:

Ризиком того, що ОСОБА_4 , може вчиняти інші кримінальні правопорушення є те, що підозрюваний раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не має постійного джерела доходу, що свідчить про небажання останнього ставати на шлях виправлення, оскільки будучи раніше судимим, та таким що відбував покарання у місцях позбавлення волі, на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин. Вказане свідчить про наявність ризику того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі продовжуватиме свою злочинну діяльність, що в свою чергу вказує на його підвищену суспільну небезпеку.

Ризиком того, що ОСОБА_4 , може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному проваджені є те, що він, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може навмисно схиляти свідків, які є його близькими знайомими, до зміни наданих показань чи до відмови давати показання, оскільки досудове розслідування кримінального провадження перебуває на початковому етапі, а судом показання сприймаються безпосередньо під час судового розгляду обвинувального акту.

Ризиком того, що ОСОБА_4 , може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що він, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії» від 23.09.2008 зазначено, що в усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів.

На думку слідчого судді існування декількох ризиків у сукупності дає обґрунтовані підстави вважати, що застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою не зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Статтею 22 КПК України закріплено принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, відповідно до якого кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Проаналізувавши наведене у сукупності вважаю, що пояснення сторони захисту спростовуються матеріалами, які додано до клопотання і доводами сторони обвинувачення про існування ризиків.

Згідно із ч.1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

З метою забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 та виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання можливому переховуванню від слідства та суду, незаконного впливу на свідків, потерпілих та інших учасників кримінального провадження, вчинення іншого кримінального правопорушення, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, із врахуванням особи ОСОБА_4 стану здоров`я, майнового стану, інкримінованого правопорушення, соціальних зв`язків, наявності судимостей, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність засновування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

З огляду на вищевикладені обставини, із врахуванням особи підозрюваного та обставин кримінального правопорушення, вважаю за доцільне визначити заставу в розмірі достатньому для гарантування виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, та такою, що не буде завідомо непомірною для нього. Із врахуванням усіх обставин на думку слідчого судді саме застава у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 42040 (сорок дві тисячі сорок) гривень. відповідатиме вимогам ч.4 ст. 183.

Керуючись статтями 8, 129 Конституції України, 2, 22, 28, 94, 95, 177, 183, 309 КПК України слідчий суддя, -

постановив:
Клопотання задовільнити.

ОСОБА_4 обрати та застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою на два місяці до 14 вересня 2020 року, який обчислювати з моменту фактичного затримання 16 липня 2020 року 22 год. 09 хв.

ОСОБА_4 визначити заставу в розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 42040 (сорок дві тисячі сорок) гривень.

Після внесення застави ОСОБА_4 звільнити з-під варти і з цього часу на нього покласти обов`язки: носити електронний засіб контролю; не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого або прокурора; повідомляти слідчого або прокурора про зміну місця проживання; з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду; утримуватися від спілкування з потерпілим і свідками у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, на строк до 14 вересня 2020 року.

ОСОБА_4 роз`яснити, що у випадку не виконання покладених обов`язків внесена застава буде звернута в дохід держави.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення, строк дії ухвали закінчується 14 вересня 2020 року в 22 год. 09 хв.

Копію ухвали негайно вручити сторонам та надіслати до Державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№26)» Міністерства юстиції України.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1