ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 766/7500/20 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/1249/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.284 КПК України
У Х В А Л А
іменем України

16 листопада 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 , ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0003350 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах потерпілої ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 25 червня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою суду першої інстанції задоволено клопотання прокурора Херсонської місцевої прокуратури та закрито вказане кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.151 КК України, оскільки не встановлено особу, яка вчинила злочин та закінчились строки давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах потерпілої вважає судове рішення незаконним з підстав неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування доводів зазначає, що відповідно до змісту матеріалів провадження, в заяві про вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.151 КК України потерпіла прямо вказувала про вчинення даного злочину її колишнім чоловіком ОСОБА_9 в співучасті з працівниками Херсонської обласної психіатричної лікарні, в результаті незаконного поміщення її до психіатричної лікарні було створено жорстокі умови для її перебування у закладі. У зв`язку із вказаним, наявний склад злочину, передбаченого ч.2 ст.127 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів і строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення якого не закінчився. Під час дослідження матеріалів справи та фактичних обставин кримінального провадження судом не було перевірено правильність кваліфікації кримінального правопорушення, яку було визначено органом досудового розслідування.

Апелянт вказує, що під час досудового розслідування було допитано потерпілу, чотирьох свідків, отримано доступ до медичної картки потерпілої, однак не було перевірено причетність до вчинення злочинів осіб, яких потерпіла вказувала в своїй заяві. Щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону апелянт вказує, що всупереч вимог ст.ст.135, 136 КПК України потерпілу належним чином не було викликано до суду першої інстанції та розглянуто провадження за її відсутності.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про закриття вказаного кримінального провадження за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.151 КК України.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні вимоги, наведені захисником, просили їх задовольнити, думку прокурора про залишення апеляційної скарги захисника без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зокрема, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Відповідно до вимог ст.372 КПК України, - у мотивувальній частині ухвали належить викласти суть питання, що вирішується ухвалою, встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів, мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Однак зазначених вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції дотримано не було.

Відповідно до ч.1 ст.40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Згідно із ч.2 ст.9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Відповідно до вимог п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно із вимогами ст.110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

У рішеннях Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) стосовно України вказано, що ефективність розслідування передбачає вимогу щодо оперативності та розумної швидкості. Навіть якщо у певній ситуації можуть існувати труднощі й перепони, які перешкоджають прогресу в розслідуванні, негайна реакція органів влади є необхідною для підтримки громадської впевненості у їхній відданості принципу верховенства права та запобігання будь-яким незаконним діям або їх безкарності. Більше того, із спливом часу перспектива проведення будь-якого ефективного розслідування суттєво зменшуватиметься. Прикладом цього може слугувати рішення ЄСПЛ у справі «Падура проти України». Ефективність досудового розслідування досягається, як убачається, завдяки узгодженості дій і функцій учасників кримінального провадження, які наділені певними повноваженнями (тобто слідчого, прокурора, який здійснює нагляд у формі процесуального керівництва, та слідчого судді).

Вищезазначених вимог кримінального процесуального закону під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003350 дотримано не було.

Як убачається з матеріалів досудового розслідування, до Суворовського РВ УМВС України в Херсонській області 19.03.2016 року ОСОБА_8 звернулась із заявою про незаконне поміщення її колишнім чоловіком ОСОБА_9 до психіатричної лікарні, де працівниками лікарні були вчинені відносно неї дії, що призвели до моральних та фізичних страждань, приниження її гідності. Вона вказувала також про те, що лікар ОСОБА_10 перебував у змові з її чоловіком. Просила по вказаному нею факту внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування щодо незаконного поміщення її до психіатричної лікарні, застосування тортур та неналежного виконання професійних обов`язків медичними працівниками (а.к.п.15-20)
За її заявою не було внесено відомості до ЄРДР.
21.06.2016 року по факту вчинення бездіяльності Херсонським відділом поліції ГУНП в Херсонській області слідчим суддею Херсонського міського суду Херсонської області було задоволено скаргу ОСОБА_8 та постановлено ухвалу, якою зобов`язано Херсонський ВП ГУНП в Херсонській області внести до ЄРДР відомості, викладені в повідомленні ОСОБА_8 від 19.03.2016 року. (а.к.п. 8-9)

На виконання вказаної ухвали слідчого судді 24.06.2016 року слідчим було внесено відомості до ЄРДР по факту вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.151 КК України.
(а.к.п.1)
В ході здійснення досудового розслідування було допитано головного лікаря психіатричної лікарні ОСОБА_11 (а.к.п.21), долучено до матеріалів кримінального провадження копію заяви наданої ОСОБА_12 від ОСОБА_13 про згоду на отримання психіатричної допомоги (а.к.п.22-23), копії медичної картки стаціонарного хворого (а.к.п. 27-53)
Під час проведення досудового розслідування потерпілій ОСОБА_13 було надано відповідь головним лікарем КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня» ХОР ОСОБА_11 про те, що вона знаходилась на стаціонарному лікуванні в психіатричній лікарні з приводу поліморфного психотичного розладу з симптомами шизофренії та отримувала лікування (а.к.п.75)
22.07.2016 року було допитано потерпілу ОСОБА_8 , яка повідомила про ті ж факти та обставини вчинення злочину щодо неї колишнім чоловіком ОСОБА_9 та лікарем ОСОБА_10 , про які вона вказувала в заяві про вчинення злочину.
(а.к.п.82-89)
30.09.2016 року прокурором Херсонської місцевої прокуратури було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0003350 від 24.06.2016 року, яка вмотивована тим, що вжитими заходами встановити обставини, які підтверджували незаконність примусового поміщення особи в психіатричний заклад завідомо психічно здорової не вдалось можливим. (а.к.п 100)
Під час перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що відомості, вказані в заяві ОСОБА_8 , та надана нею інформація під час допиту як потерпілої, взагалі не були предметом перевірки в ході досудового розслідування.
Так, не були допитані особи, про яких потерпіла прямо вказувала як на таких, що вчинили відносно неї злочин, зокрема ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , при цьому поза увагою органу досудового розслідування залишено те, що потерпіла вказувала про ряд незаконних дій відносно неї, які мали різний характер та були вчинені окремими суб`єктами, тобто як про незаконне поміщення її до психіатричного закладу колишнім чоловіком, так і про неналежне виконання професійних обов`язків медичним працівником, тобто ОСОБА_10 , що може свідчити про вчинення не одного злочину щодо ОСОБА_8 ..
Тобто, досудове розслідування всупереч вимогам ст.36 КПК України не було здійснено з метою забезпечення повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, що також підтверджено вказівками прокурора, які були надані слідчим після скасування ухвалою слідчого судді від 10.01.2017 року постанови прокурора про закриття вказаного кримінального провадження. (а.к.п.101-104)
Як підтверджено матеріалами кримінального провадження, в ході здійснення досудового розслідування було допитано свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 (а.к.п. 110-177)
Відповідно до змісту наданих свідками показаній, дії колишнього чоловіка потерпілої були спрямовані на визнання її недієздатною з метою уникнення відповідальності за невиплату грошових коштів по отриманим кредитам. Під час оформлення ОСОБА_8 на лікування в психіатричну лікарню не було встановлено діагнозу, за наявності якого їй необхідне лікування, вона повідомляла, що отримує уколи проти власної волі, жодних психічних відхилень вона в поведінці не виявляла, ОСОБА_8 потрапила до лікарні за ініціативою свого чоловіка, він був зацікавлений в тому, щоб поставити ОСОБА_8 на «психооблік».
Проте, вказана інформація, отримана від свідків, жодним чином не була перевірена шляхом допиту колишнього чоловіка ОСОБА_8 - ОСОБА_9 , а також не була спростована.
Лікаря ОСОБА_10 з приводу незаконної госпіталізації ОСОБА_8 не було допитано, хоча потерпілою було заявлене таке клопотання. (а.к.п.166-167, 225-226)
Також потерпілою було заявлено клопотання про призначення комплексної судової психолого-психіатричної експертизи для з`ясування обставин того, чи дійсно вона мала будь-яке психічне захворювання або ж страждала коли-небудь будь-якими психічними захворюваннями, що стало підставою для її поміщення до психічного закладу.
(а.к.п.164-165)
Таке клопотання не було задоволено, жодних доказів щодо обґрунтованості відмови в його задоволенні матеріали кримінального провадження не містять.
Зважаючи на викладене, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для закриття кримінального провадження № 0003350 є передчасним, оскільки органом досудового розслідування жодним чином не були з`ясовані обставини того, чи законно ОСОБА_8 було поміщено на стаціонарне лікування до психіатричного закладу.
За наявності відомостей про причетність ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до вчинення злочину відносно ОСОБА_8 , про що було достовірно відомо органу досудового розслідування, жодних слідчих дій, спрямованих на перевірку вказаних осіб по факту вчинення ними незаконних дій, не було проведено, що в повному обсязі суперечить вимогам ст.36 КПК України, на що не звернуто уваги судом першої інстанції під час перевірки матеріалів кримінального провадження та вирішення питання про наявність підстав для закриття кримінального провадження.
Порушення принципу ефективності здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадження суперечить також положенням ст.2 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої ефективність - система, яка вимагається статтею 2, передбачати незалежне та безстороннє розслідування, яке відповідає певним мінімальним стандартам щодо ефективності. Розслідування повинне також бути ефективним у тому розумінні, що воно має бути здатне привести до визначення питання, чи використана сила у таких справах була або не була виправдана за тих обставин та встановлення і покарання відповідальних осіб. Результат при цьому є необов`язковим, але обов`язковим є здійснення заходів.
Таким чином, компетентні органи мають діяти з належною наполегливістю і за своєю ініціативою порушувати провадження, яке здатне, по-перше, встановити обставини, за яких сталась подія та недоліки діяльності системи; по-друге, встановити, хто саме з представників державних органів був причетний до події. Вимога щодо публічності також застосовується у цьому контексті рішення у справах «Огур проти Туреччини» від 20 травня 1999 року, Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року, «МакКерр проти Сполученого Королівства» від 04 травня 2001 року.
Допущені судом порушення норм кримінального процесуального закону є істотними і такими, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, зміст ухвали не відповідає вимогам ст.370 КПК України, що відповідно до положень п.3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412 КПК України є підставою для скасування ухвали та постановлення нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора Херсонської місцевої прокуратури про закриття кримінального провадження № 0003350 від 24.06.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.151 КК України.
Виходячи з викладеного, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах потерпілої ОСОБА_8 слід задовольнити.
Керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах потерпілої ОСОБА_8 - задовольнити.
Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 25 червня 2020 про закриттякримінального провадження № 0003350 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.151 КК України, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора Херсонської місцевої прокуратури про закриття кримінального провадження № 0003350 від 24.06.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.151 КК України.
Матеріали кримінального провадження № 0003350за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.151 КК України, повернути до СВ Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області для проведення досудового розслідування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду
Ухвала набрала законної сили 16 листопада 2020 року
Копія ухвали оформлена 18 листопада 2020 року

Секретар судового засідання ОСОБА_5