У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.08.2020 Справа №607/14267/20

провадження 1-кс/607/6164/2020

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , адвоката-захисника ОСОБА_5 , в залі суду у м. Тернополі, розглянувши клопотання начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене заступником начальника першого відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання від вартою щодо підозрюваного:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новостав Шумського району Тернопільської області, громадянина України, українця, непрацюючого, зі слів перебуває в цивільному шлюбі, приватного підприємця, не депутата, не адвоката, місце реєстрації проживання с. Шумбар Шумського району Тернопільської області, місце фактичного проживання АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Начальник відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області підполковник поліції ОСОБА_6 , за погодженням з заступником начальника першого відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження № 0000429 від 26.08.2020 року, звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

Як зазначено у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що 26.08.2020р. о 20.45год. ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння керував автомобілем MERCEDES-Benz Sprinter, н.з. НОМЕР_1 , чим порушив вимоги п. 2.9. (а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (далі ПДР України), відповідно до якого водіям категорично заборонено керувати транспортними засобами у стані сп`яніння.

Вказаним автомобілем ОСОБА_4 розпочав рух на території, що поблизу магазину «Смак» на перехресті вулиць Чирянка та Жовтнева у м. Шумську. Під час керування автомобілем водій ОСОБА_4 не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб мати змогу своєчасно реагувати на її зміну, постійно контролювати рух керованого ним транспортного засобу та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим порушив вимоги п. 2.3. (б) ПДР України.

Окрім того, перед початком руху заднім ходом, ОСОБА_4 , порушуючи вимоги п.п. 10.1, 10.9. ПДР України, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху та не звернувся за допомогою до інших осіб.
Так, у вказаний час, позаду автомобіля MERCEDES-Benz Sprinter стояв невстановлений чоловік віком близько 60 років. Розпочавши рух із порушенням вимог ПДР України заднім ходом, ОСОБА_4 вчинив наїзд на потерпілого з подальшим переїздом через його тіло колесом автомобіля.

Унаслідок наїзду потерпілий отримав тілесні ушкодження від яких помер в кареті екстреної медичної допомоги по дорозі до лікувального закладу.
ОСОБА_4 , як водій причетний до ДТП, порушуючи вимоги п. 2.10. (а, б, в, г, д, е) ПДР України, не залишився на місці пригоди, не вжив заходів до надання першої домедичної допомоги потерпілому, не викликав бригаду екстреної медичної допомоги та не повідомив про пригоду орган Національної поліції, а залишив потерпілого та з місця вчинення ДТП втік на автомобілі.
Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 10.1., 10.9. ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті невстановленого потерпілого.
26.08.2020р. відомості про дану дорожньо-транспортну пригоду внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000429 та правовою кваліфікацією ч.2 ст. 286 КК України.

27.08.2020р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з мотивів, у ньому наведених та просить його задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 , заперечив з приводу задоволення клопотання та зазначив, що ризики, на які посилається сторона обвинувачення є лише припущеннями, просив з врахуванням даних, що характеризують особу ОСОБА_4 : раніше не судимий, позитивно характеризується, має на утриманні двоє дітей та батьків пенсіонерів, є приватним підприємцем, надав допомогу родичам загиблого на організацію поховання, обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечив з приводу клопотання та підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими сторони обґрунтовують свої позиції, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як зазначено в клопотанні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами, а саме:

-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 26.08.2020р. з додатками яким зафіксовано місце вчинення ДТП, зрив щебеневого покриття, пляму речовини бурого кольору схожу на кров та виявлений на місці події автомобіль номерний знак « НОМЕР_2 »;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , який повідомив, що вечором того дня з сином та іншими родичами їхали на гужовому возі повз магазин «СМАК», побачили як ОСОБА_8 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння сів за кермо автомобіля MERCEDES-Benz Sprinter та рухаючись заднім ходом переїхав свого знайомого, який стояв позаду;

-протоколами допитів дали свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які дали аналогічні покази;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , який повідомив, що знаходився біля магазину «СМАК», бачив як відбувався конфлікт між декількома людьми, далі один з ним сів за кермо мікроавтобуса білого кольору та почав рух задніх ходом, переїхавши людину, яка стояла позаду;

-інформаційною карткою з ІПНП в якій зазначається, що автомобіль MERCEDES-Benz Sprinter 316 CDI, білого кольору, н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_14 , жителю с. Новостав Шумського району, який є батьком підозрюваного ОСОБА_4 ;

-інформаційною карткою з ІПНП в якій зазначено, що ОСОБА_4 користується автомобілем MERCEDES-Benz Sprinter 316 CDI, н.з. НОМЕР_1 , 06.01.2020р. керуючи вказаним транспортним засобом він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 1215 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Згідно з положенням ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор - при розгляді клопотання довели наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення. Зазначили, що метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих та експертів у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, без альтернативної міри покарання, і на даний час усвідомлюючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та розмір покарання, з метою уникнення покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Також підозрюваний документований біометричним паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , який виданий 29.07.2015р., дійсний до 29.07.2025р. Відповідно до інформації системи ІПНП «АРКАН», ОСОБА_4 лише у 2020 році 13 разів перетинав Державний кордон України і виїздив за її межі. Документи, які дають право на виїзд за кордон ОСОБА_4 слідству не надав.

ОСОБА_4 перебуваючи на волі, використовуючи свої зв`язки та авторитет може незаконно впливати на свідків, шляхом схиляння до відмови від дачі показань чи дачі завідомо неправдивих показань, чим перешкодить кримінальному провадженню.

Зважаючи на викладене, приходжу до висновку, що органом досудового розслідування належним чином частково підтверджено у клопотанні та доведено в судовому засіданні прокурором наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для запобігання яких слідчий звернувся із клопотанням про застосування запобіжного заходу, а саме зважаючи на санкцію статті кримінального правопорушення, що інкримінується ОСОБА_4 , він матиме можливість ухилятися від органу досудового розслідування, а також впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України встановлено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 цієї статті, але не доведе обставин, передбачені пунктом 3 частини 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

ЄСПЛ у Рішенні «Калашников проти Росії» вказав, що «будь-яка система обов`язкового тримання під вартою несумісна зі статтею 5 параграфу 3 Конвенції за визначенням. Якщо закон встановлює презумпцію щодо обставин, які стосуються підстав тримання під вартою, має бути, крім того, переконливо доведена наявність конкретних обставин, які переважають правило поваги до особистої свободи». Тобто, констатовано «презумпцію залишення обвинуваченого на свободі». Якщо законодавство та/або судова практика прямо або непрямо спрямовують на обов`язкове тримання під вартою у певних випадках, це може привести до порушення ст. Конвенції. У кожному випадку, коли вирішується питання щодо утримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Окрім того, згідно позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні в справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». Також, в справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Так, Суд наголошує, що основним і визначальним критерієм як правової норми, так і правосуддя має бути їх відповідність вимогам справедливості як гарантії дотримання прав та інтересів учасників правовідносин. Виконання вимог справедливості полягає у можливості застосування до відносин імперативного методу рівно настільки, наскільки це викликано необхідністю в кожному конкретному випадку.
Верховенство права, невід`ємною складовою якого є принцип пропорційності, передбачає, що мета має спиратися лише на такі засоби, застосування яких морально виправдано, оскільки мета, задля якої необхідні неправові засоби, не може бути правовою. Застосовувана міра повинна бути пропорційною (повинна відповідати) цілям.

Завдяки принципу пропорційності встановлені положеннями нормативно-правових актів обмеження на користь суспільних інтересів дозволяють максимально враховувати приватні інтереси. Цей принцип висуває критерій межі (результату) дій або рішень: вони не повинні виходити за межі відповідної мети. Принцип пропорційності передбачає вибір розумних, найбільш ефективних заходів для досягнення мети і завжди застосовується в сукупності з принципом справедливості.

Зважаючи на наведене вище, за наслідками встановлених обставин за результатами розгляду клопотання, враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_4 , його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання та роботи, те, що він є раніше не судимим, надав допомогу родичам загиблого на організацію поховання, не доведенням прокурором недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу, з посиланням лише на те, що він підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, а також може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, за відсутності обґрунтування з посиланням на належні докази необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою і що такий захід в даному випадку буде виправданий, враховуючи, що обґрунтованість підозри є необхідною умовою законності тримання під вартою, приходжу до висновку, що у відповідності до ч.4 ст. 194 КПК України щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1,2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням обставин справи, особи підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 домашній арешт, за адресою фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 ., шляхом заборони залишати житло цілодобово.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на нього на строк не більше двох місяців обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

За таких обставин, в задоволенні клопотання начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 ,погоджене заступником начальника першого відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 слід відмовити, застосувавши при цьому більш м`який запобіжний захід, необхідний та достатній у даному випадку для запобігання ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.
Клопотання захисника, підтримане підозрюваним, задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту,
Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишати житло по місцю проживання за адресою АДРЕСА_1 .
Строк дії ухвали встановити до 23 год. 59 хв. 15.10.2020 року.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки: з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання органу досудового розслідування паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, які дають можливість виїзду за кордон.
Контроль за виконанням ухвали покласти на начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 .
Ухвала підлягає до виконання з моменту проголошення; копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_4 негайно після оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1