УХВАЛА

23 грудня 2020 рокум. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області
у складі судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника органу пробації ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
засудженого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Рівне клопотання захисника ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_5 про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 12.10.2017 за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання, з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладеними обов`язками відповідно до ст. 75 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
До Рівненського міського суду надійшло клопотання захисника засудженого ОСОБА_6 , - адвоката ОСОБА_5 про звільнення від призначеного покарання з випробуванням ОСОБА_6 ,після закінчення іспитового строку.
Клопотання мотивоване тим, що вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 12 жовтня 2017 року, ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.309 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. Відповідно до ст.75 КК України, ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.
На підставі наведеного, вважаю, що наявні підстави для розгляду питання Рівненським міським судом про звільнення засудженого ОСОБА_6 від призначеного судом покарання з випробовуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку.
Так, на підставі Вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 12 жовтня 2017 року, ОСОБА_6 було засуджено за ч.2 ст.309 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, та звільнено від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з іспитовим строком на 1 рік, та покладенням на нього відповідних обов`язків передбачених ст.76 КК України.
Таким чином, вказаний іспитовий строк розпочався з 14.11.2017 року та закінчився 14.11.2018 року.
За період випробувального терміну, засуджений ОСОБА_6 до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягався, від контролю з боку інспекції не ухилявся, обов`язки покладенні на нього судом виконував сумлінно.
Одночасно зауважую, що на розгляді Рівненського міського суду Рівненської області (Суддя ОСОБА_7 ) розглядається кримінальна справа №569/2800/18 за обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0007676 від 18.11.2017року про обвинувачення його ( ОСОБА_6 ) у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.186 КК України.

Оскільки відносно ОСОБА_6 на даний час відсутні обвинувальні вироки, що набрали законної сили, а також враховуючи те, що термін іспитового строку за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 12.10.2017 року закінчився, вважаю, що засудженого ОСОБА_6 слід звільнити від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.
В судовому засіданні засуджений та його захисник клопотання підтримали та просили його задоволити.
Представник Рівненського міськрайонного відділу з питань пробації філії Державної установи "Центр пробації" у Рівненській області у судовому засіданні не заперечила щодо можливості звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.
Прокурор у судовому засіданні щодо задоволення клопотання адвоката ОСОБА_8 та звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку заперечила, у зв`язку з тим, що останнім було вчинено новий злочин.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вказане клопотання підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.
За приписами ч. 1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.
Згідно із ч. 1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Аналогічне регулювання містять норми закріплені у ч. 2 ст. 2 КК України та ч. 1 ст.17 КПК України.
Судом встановлено, що на підставі Вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 12 жовтня 2017 року, ОСОБА_6 було засуджено за ч.2 ст.309 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, та звільнено від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з іспитовим строком на 1 рік, та покладенням на нього відповідних обов`язків передбачених ст.76 КК України.
У відповідності до ч.1 ст.165 КВК України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.
Таким чином, вказаний іспитовий строк розпочався з 14.11.2017 року та закінчився 14.11.2018 року.
Згідно ч.1 ст.78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.
За період випробувального терміну, засуджений ОСОБА_6 до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягався, від контролю з боку інспекції не ухилявся, обов`язки покладенні на нього судом виконував сумлінно.
Одночасно зауважую, що на розгляді Рівненського міського суду Рівненської області (Суддя ОСОБА_7 ) розглядається кримінальна справа №569/2800/18 за обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0007676 від 18.11.2017року про обвинувачення його ( ОСОБА_6 ) у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.186 КК України.
Разом з тим, згідно принципу «презумпції невинуватості» закріпленого у ч.1 ст.62 Конституції України та ч.1 ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».
У справі «Барбера, Мессегеу і Джабардо проти Іспанії», Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 2 ст. 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, оскільки обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.
Згідно позиції Конституційного Суду України, сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнати як кримінальну відповідальність, оскільки особа не несе кримінальної відповідальності, доки її не буде визнано судом винною у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили (Рішення від 27 жовтня 1999 року у справі № 1-15/99).
До цього ж, Європейський суд з прав людини у своєму Рішенні від 22 квітня 2010 року у справі «Фатуллаєв проти Азербайджану» зазначив, що презумпція невинуватості, втілена в п. 2 ст. 6 Конвенції, є одним із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передчасне висловлювання як самим судом, так і представниками інших органів влади думки, що особа, яка «обвинувачується у кримінальному злочині», є невинною до того, як це доведено в законному порядку.
Згідно наведеної національної та європейської судової практики, наявність іншого кримінального провадження, при розгляді даного клопотання, розцінюється як передчасне висловлення думки про винуватість, що є порушенням «презумпції невинуватості».
Враховуючи вимоги принципу невинуватості, слід констатувати, що наявність на теперішній час кримінального провадження щодо ОСОБА_6 є недостатньою підставою для твердження про вчинення такою особою злочину, так як вину особи не було встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Оскільки відносно ОСОБА_6 на даний час відсутні обвинувальні вироки, що набрали законної сили, а також враховуючи те, що термін іспитового строку за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 12.10.2017 року закінчився, вважаю, що засудженого ОСОБА_6 слід звільнити від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.
Керуючись ст.ст. 75, 78 КК України, ст. 537, 539, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :
Клопотання захисника ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_5 про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 12.10.2017 за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання, з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладеними обов`язками відповідно до ст. 75 КК України- задовольнити.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 - звільнити від покарання з випробуванням, призначеного вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 12 жовтня 2017 року, у зв`язку із закінченням іспитового строку.
На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Рівненської області протягом семи діб з дня проголошення.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1