Справа № 308/4200/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 травня 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження, відомості про яке 26.01.2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000311, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Ужгороді Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , проходить військову службу, на посаді старшого навідника 1 гранатометного відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки 2 гірсько-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні старшого солдата,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

26 січня 2020 року близько 03 год. 45 хв., ОСОБА_4 , у позаслужбовий час, перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого майна, шляхом зламання механізму зачинення вікна, проник до приміщення закладу харчування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташоване за адресою АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав грошові кошти 340 грн., розчинний напій марки «La Festa» вагою 22 гр., в кількості 19 штук, вартістю 79,04 грн., кухонні ваги марки «Magio» MG-918, вартістю 153 грн. та відеокамеру марки «Xiaomi» Mi MJSXJ02CM вартістю 818,33 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 , матеріального збитку на вказану суму. Однак через спрацювання системи сигналізації внаслідок протиправного проникнення до даного приміщення, був затриманий працівниками Агенства безпеки та оборони «Легіон».

Разом з обвинувальним актом до суду подано угоду про визнання винуватості, укладену та підписану 29.04.2020 року між прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону України ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , відтак, розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за участі сторін угоди у порядку ст. 474 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 міру покарання, визначену в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав повністю, розкаявся у вчиненому та просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з прокурором.

Захисник обвинуваченого просила затвердити угоду про визнання винуватості.

Із змісту угоди про визнання винуватості від 29.04.2020 року вбачається, що прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо всіх істотних обставин даного кримінального провадження. Підозрюваний беззастережно беззастережно та у повному обсязі визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України в обсязі згідно повідомленої йому підозри від 28.04.2020 року

При цьому сторони погоджуються на призначення покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, а саме враховуючи наявність кількох пом`якшуючих обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку потерпілій, із врахуванням особи винного, не судимий, являється учасником проведення ООС, слід застосувати ст. 69 КК України, перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, яке не зазначене в санкції статті, призначивши основне покарання у виді арешту строком на 6 місяців.

Органом досудового слідства дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаного із проникненням до іншого приміщення, - кваліфіковано вірно.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання винуватості.

Судом на виконання вимог ст.474 КПК України сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено.

В судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода про визнання винуватості від 29.04.2020 року не є наслідком застосування насильства, примусу погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та оцінені судом, відповідно до ст.94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , склад кримінального правопорушення, вказують на кваліфікацію діянь за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 України, обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину повністю.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 України, є тяжким злочином.

Згідно п.1 ч. 4 ст. 469 КПК України - угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 29.04.2020 року вимогам ст.ст.469, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угод, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій кримінальних правопорушень вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Згідно з ст.65 Кримінального кодексу України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.

За таких обставин суд вважає, що виправленню та перевихованню обвинуваченого ОСОБА_4 , може сприяти покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості.

З врахуванням вищевказаного, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд вважає, що угода укладена 29 квітня 2020 року між прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону України ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , про визнання винуватості, відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений ОСОБА_4 , визнав вину добровільно, фактичні підстави для визнання вини наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 Кримінального кодексу України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.

За наведених обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_4 визначити узгоджену міру покарання в угоді.

Питання про речові докази по кримінальному провадженні суд вирішує в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Розподіл витрат на залучення експерта вирішити відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 395, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 29 квітня 2020 року укладеної між прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону України ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000311 від 26.01.2020 року.

ОСОБА_4 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання з застосуванням ст.69 КК України у виді арешту строком на 6 (шість) місяців з відбуванням на гауптвахті.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово - товарознавчої експертизи №11/86 від 13.02.2020 в розмірі 1884,12 гривень.

Речові докази:

-розчинний напій «La Festa» 22г. (19 шт.), кухонні ваги «Magio» MG-918, камера «Хіаоmi» Мі MJSXJ02CM, грошові кошти в загальній сумі 340 гривень, що перебувають на відповідальному зберіганні потерпілої ОСОБА_6 , - вважати повернутими власнику;
- ліхтарик, рюкзак червоного кольору, кепка синього кольору, що перебувають в камері зберігання речових доказів Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, - повернути власнику ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1