ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1961/20 Справа № 205/682/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000060 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2020 року щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе, Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працевлаштованого, маючого інвалідність ІІ групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 17.10.2003 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, 70, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. 06.12.2005 звільнений з міць позбавлення волі умовно - достроково на невідбутий строк 8 місяців 10 днів.

- 01.11.2006 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 263, 70, 71 КК України до 2 роки 6 місяців позбавлення волі. 21.02.2009 звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання.

- 14.10.2009 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 263, 70 КК України арешт на строк 6 місяців, за ч.2 ст. 190 КК України штраф 1700грн. 19.02.2010 звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання.

- 19.05.2010 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 263, 70, 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки.

- 20.10.2011 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч. З ст.185, 71 КК України до 4 років 3 місяці позбавлення волі. 21.10.2014 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання.

- 28.04.2015 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, 75, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки. Дніпропетровським апеляційним судом від 28.07.2015 року відмінено вирок від 28.04.2015 року в частині призначання покарання, вважати засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі.

- 03.12.2015 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст.190, ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 1 місяць позбавлення волі. 02.07.2018 звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,

- 10.02.2020 року Ленінським районний судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого положеннями ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений просить суд апеляційної інстанції взяти до уваги обставини, які пом`якшують покарання, зокрема, стан здоров`я обвинуваченого та призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, мотивуючи такі вимоги тим, що суд першої інстанції, призначаючи йому покарання, не в повній мірі врахував обставини кримінального провадження, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченого, а також зарахувати відбутий ним строк з 18.08.2018 року по 21.11.2019 року.

Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2020 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним покаранням за цим вироком, повністю поглинуто покарання у вигляді двох років позбавлення волі призначене вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2020 року та остаточно за сукупністю злочинів визначено ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 08 січня 2020 року.

Запобіжний захід ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили, залишено тримання під вартою.

Вирішено питання щодо речових доказів та щодо розподілу судових витрат на залучення експертів.

За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_7 , в період часу з 12:00 год. 06.01.2020 до 10:00 год. 08.01.2020 року, знаходився біля будинку АДРЕСА_3 , де у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, а саме до квартири АДРЕСА_4 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням у житло, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, ОСОБА_7 перебуваючи біля квартири АДРЕСА_4 , шляхом підбору ключа відчинив двері до квартири.

Знаходячись всередині вказаної квартири, ОСОБА_7 визначив предметом свого злочинного посягання майно, що належить ОСОБА_8 , після чого заволодів чужим майном, а саме: пароварку REDMOND RST-M1105, вартістю 839,25 грн.; телевізор LG, діагональ 32 дюйми, вартістю 2 549,15 грн .; електронний годинник Assistent модель АН 1020, вартістю 212,38 грн. мультимедійна акустична система 2.1, SVEN модель MS 2050, вартістю 1 457,10грн.; монітор DELL, діагональ 22 дюймів вартістю 719,70грн.; системний блок «DRABO», модель А50.31, вартістю 1 104,80грн.; WiFi роутер ASUS RT-N12, вартістю 424,84грн.; ваги Saturn, модель ST-PST1243, вартістю 266,00грн.;

Після чого ОСОБА_7 з викраденим майном з місця скоєння злочину зник і розпорядився ним на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 7 573,22 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 , в період часу з 16:00 год. 06.01.2020 до 10:00 год. 08.01.2020 року, знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , де у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, а саме до квартири АДРЕСА_4 .

Реалізуючи свій, злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням у житло, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, ОСОБА_7 перебуваючи біля кватири АДРЕСА_4 , шляхом підбору ключа відчинив двері до квартири.

Знаходячись всередині вказаної квартири, ОСОБА_7 визначив предметом свого злочинного посягання майно, що належить ОСОБА_9 , після чого заволодів чужим майном, а саме: болгаркою Makita, модель 9565 CVR, вартістю 3 384,00 грн.; перфоратором DNIPRO-M, модель ПЕ-2698ПС, 1400В, вартістю 1 936,00грн.; шуруповертом Арсенал, ДА-18АМ, 18В=2.0А/ч, вартістю 1 178,00грн.

Після чого ОСОБА_7 з викраденим майном з місця скоєння злочину зник і розпорядився ним на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 6 498,00 гривень.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_7 , які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло, кваліфікуються за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого, який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, та просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Відповідно до положень ст. 50 КК України, що застосована відповідно до ч.2 ст.4 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Як витікає з вимог ст. 65 КК України, що застосована відповідно до ч.2 ст.4 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Що стосується виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, то при його призначенні судом першої інстанції були враховані: тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину; дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, має незняті та непогашені судимості, неодноразово звільнявся від відбування покарання умовно-достроково, на обліку лікарів нарколога і психіатра не перебуває, має інвалідність ІІ групи за загальним захворюванням, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується задовільно, неодружений, неповнолітніх дітей та інших осіб на утриманні не має; обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування заподіяної шкоди; обставину, що обтяжує покарання - рецидив злочинів.
Апеляційним переглядом встановлено, що судом першої інстанції врахована обставина, на яку посилається обвинувачений у своїй апеляційній скарзі, при призначенні йому покарання, а саме, наявність у нього інвалідності ІІ групи, а тому вказана обставина повторному врахуванню не підлягає.
Посилання обвинуваченого на те, що він страждає на певні хронічні захворювання не є обставиною, яка може знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким, окрім того, матеріали провадження не містять відомостей про те, що обвинувачений за станом здоров`я не може відбувати покарання в умовах ізоляції від суспільства.
Таким чином, колегія суддів вважає, що вказані обвинуваченим обставини не можуть бути підставами для призначення йому покарання із застосуванням ст.ст. 75, 69 КК України, враховуючи тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, а також наявність обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого - рецидив злочинів, особи обвинуваченого, який раніше судимий, виправлення ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
З урахуванням викладеного, обставин, що можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення ОСОБА_7 не наведено, а тому підстави для застосування більш м`якого покарання до обвинуваченого ОСОБА_7 відсутні.
Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції призначено ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.185 КК України в мінімальному його розмірі у виді позбавлення волі.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого в цій частині, вважаючи доводи останнього необґрунтованими.
Доводи обвинуваченого щодо зарахування строку попереднього ув`язнення за цим вироком з 18.08.2018 року по 21.11.2019 року, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки цим вироком ОСОБА_7 призначено остаточне покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним покаранням за цим вироком, повністю поглинуто покарання призначене вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.02.2020 року. Цим же вироком ОСОБА_7 зараховано в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 08.01.2020 року.
Колегія суддів вважає, що засудженому ОСОБА_7 правильно було обчислено строк його попереднього ув`язнення, оскільки за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.02.2020 року засуджений перебував під вартою саме з 08.01.2020 року, а тому вимоги апеляційної скарги обвинуваченого в цій частині також задоволенню не підлягають.
Перебування обвинуваченого під вартою у період з 18.08.2018 року по 21.11.2019 року мало місце в іншому кримінальному провадженні № 0002368, а тому відповідно до вимог ст.72 КК України не може бути враховано.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2020 року залишити без задоволення.
Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - з моменту отримання копії судового рішення.
Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4