Справа № 750/4091/20
Провадження № 1-кп/750/274/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2020 року Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1
з участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000039 від 07.05.2020 відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нове, Чернігівського району, Чернігівської області, українця, громадянина України, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину 2004 року народження, не працюючого, з повною загальною середньою освітою, раніше не судимого, учасника бойових дій, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, 24.02.2020 в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1,2 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 129, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем, діючи з особистих мотивів, з прямим умислом, в умовах особливого періоду не з`явився до військової частини НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , як місця проходження військової служби в період лікування.
12.03.2020 солдат ОСОБА_4 прибув до військової частини НОМЕР_2 в АДРЕСА_2 .
Таким чином, солдат ОСОБА_4 обов`язки військової служби у період з 24.02.2020 по 11.03.2020 не виконував, належних заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків не вживав, в період відсутності перебував в с. Нове, Чернігівського району, Чернігівської області, де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи з проходженням військової служби.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав в повному обсязі та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті, у скоєному щиро розкаявся.
Враховуючи зізнавальні свідчення обвинуваченого та з врахуванням думки учасників судового провадження, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Зміст цих обставин учасники судового провадження розуміють правильно, підтверджують добровільність їх позиції та усвідомлюють, що у такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи в сукупності надані прокурором та перевірені в судовому засіданні докази, які узгоджуються між собою, суд за вказаних обставин вважає доведеною вину ОСОБА_4 , а його дії вірно кваліфікованими за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Обставиною, яка пом`якшує покарання згідно ч. 1 ст. 66 КК України, судом визнано щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного його вік, сімейний стан, перебування у нього на утриманні неповнолітньої дитини, стан здоров`я, соціальну характеристику, обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття, за відсутністю обставин, що його обтяжують та відсутність попередніх притягнень до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим суд доходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
Разом з тим, зважаючи на те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, а також має на утриманні неповнолітню дитину, суд вважає можливим його виправлення, з застосуванням ст. 75 КК України, без відбування покарання та з іспитовим строком.
Процесуальні витрати та цивільний позов у кримінальному провадженні відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 374 КПК України суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим за ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні зобов`язання:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Чернігова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1