У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
справа № 336/7893/19

пр. № 1-кп/336/398/2020

7 квітня 2020 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі: секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду в м.Запоріжжі матеріали кримінального провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001519 від 12.06.2019, що надійшло з обвинувальним актом відносно:

відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яких повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 146, ч.3 ст. 289 КК України, -
за участі сторін кримінального провадження: з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_7 , з боку захисту: обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , захисника обвинувачених адвоката ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Прокурором у судовому засіданні суду були подані клопотання про продовження обом обвинуваченим строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
Представник потерпілої адвокат ОСОБА_9 підтримала клопотання прокурора.
У судовому засіданні захисник заперечив на клопотання, посилаючись на міцні соціальні зв`язки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , на позитивні характеристики останнього. Просив застосувати до обвинувачених цілодобовий домашній арешт, а в разі неможливості визначити обом заставу при продовженні строку їх тримання під вартою.
Обидва обвинувачені підтримали думку свого захисника, заперечивши на клопотання прокурора.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вирішуючи клопотання прокурора суд виходить з наступного.
При обранні запобіжного заходу має бути встановлена наявність трьох складових - чи є обґрунтованою підозра; чи наявні достатні підстави вважати, що існує хоча б один з передбачених ст. 177 КПК України ризиків, на які вказує прокурор, чи може запобігти існуючим ризикам застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.
Під час судового провадження та вирішення питання про обрання запобіжного заходу або його зміни чи продовження строку дії оцінка обґрунтованості підозри не може бути надана через те, що обвинуваченому висунуте обвинувачення і суд лише за наслідками дослідження наданих доказів має встановити, чи доведена винуватість особи поза розумним сумнівом.
Отже, до завершення судового розгляду оцінка доведеності винуватості особи є передчасною, а тому підлягає встановленню існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого та можливість запобігання ризикам у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Зокрема, згідно зі ст. 178 КПК України суд при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу чи його обрання зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність у нього родини та утриманців, його репутацію тощо.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
Так, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 146, ч.3 ст. 289 КК України. При цьому, санкція останньої статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12-ти років.
Надаючи оцінку можливості обвинувачених переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачені з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих їм злочинів, можуть вдатися до відповідних дій.
Наведене свідчить про наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачені можуть здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, переховуватися від суду.
Більш того, обвинуваченим, які хоча натепер і не мають судимостей, ставиться за провину вчинення кількох злочинів - тяжкого та особливо тяжкого злочинів.
Наведене свідчить про наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачені можуть здійснити і дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, вчинити інше кримінальне правопорушення.
В розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів (справа «Ілійков проти Болгарії»).
Тримання під вартою є виправданим якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи (справа «Лабіта проти Італії»).
У пункті 51 справи «Летелье проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд визнає, що особлива тяжкість деяких правопорушень може визвати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправдане попереднє утримання в крайньому разі на протязі певного часу. При виключних обставинах цей момент може бути врахований в світлі Конвенції, в крайньому разі в такій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину.
Саме з огляду на наведене та обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується обвинувачені, враховуючи, що ризики, передбачені ст. ст. 177, 178, 199 КПК України, а саме те, що обвинувачені можуть переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, продовжують існувати і на теперішній час, є триваючими, а стороною захисту не надано нових та додаткових даних, які б свідчили, що відпали підстави, які були вже враховані судом при продовженні строків тримання під вартою, а також враховуючи відсутність будь-яких відомостей про те, що обвинувачені не можуть утримуватись в умовах слідчого ізолятору, колегія суддів вважає за необхідне продовжити обвинуваченим визначений раніше запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
Більш того, при вирішенні клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинувачених під вартою в порядку ст. ст. 331, 197 КПК України, суд також враховує, що судове провадження не завершено, тримання обвинувачених під вартою вимагає серйозність висунутого проти них обвинувачення.
Враховуючи викладене, суд вважає, що застосування до обвинувачених тримання під вартою узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини та викладеними правовими позиціями у вищенаведених рішеннях.
Відповідно до положень п.2 ч.4 ст.183 КПК України суд не визначає розміру застави, оскільки обвинувачені обвинувачуються у кримінальних правопорушеннях, вчинених із застосуванням насильства.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32, 34, 55, 61, 62, 183, 197, 199, п.4 ч.3, ст. ст. 331, 392, КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити та продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, визначивши строк дії цієї ухвали по 5 червня 2020 року включно.
Клопотання прокурора задовольнити та продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, визначивши строк дії цієї ухвали по 5 червня 2020 року включно.
Копію ухвали суду надіслати Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», вручити обвинуваченим, захиснику обвинувачених та прокурору.
Повний текст ухвали буде проголошено 8 квітня 2020 року о 8-30 годині.
Ця ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню, її оскарження не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

07.04.20