Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/196/19

Номер провадження: 1-кп/511/22/20

12 серпня 2020 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області кримінальне провадження №000783 від 31.07.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Балтійськ Калініградської області РФ, працюючої архітектором в ТОВ "Інжиринг-Житлобуд", з вищою освітою, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,
В с т а н о в и в:
31.07.2018 року о 8 годині автопатруль-екіпаж «Д-0503» у складі інспектора роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції Одеської області лейтенанта поліції ОСОБА_5 та інспектора патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_6 , які були одягнуті в однострій, заступили на маршрут патрулювання автодороги М-05 зі сполученням «Київ Одеса» з використанням службового автомобіля «Mitsubishi» д/н НОМЕР_1 і таким чином знаходились при виконанні службових обов`язків.

В цей день о 15 год 54 хв на вказаній ділянці ними було виявлено факт порушення водієм автомобіля «Форд Фієста» д/н НОМЕР_2 ОСОБА_4 пункту 27.2 Правил дорожнього руху України, а саме ОСОБА_4 на керованому нею автомобілі здійснила виїзд у технологічний розрив розділяючої смуги напрямку руху, і таким чином вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, після чого вони включили проблискові маячки синього та червоного кольору на службовому автомобілі, чим повідомили водію про необхідність зупинки в небезпечному місці з дотриманням Правил безпеки дорожнього руху України.

Однак ОСОБА_4 на законні вимоги працівників поліції не відреагувала та продовжила рух, заїхавши через шлагбаум до 14 лінії дачного масиву «Хаджибей» Роздільнянського району Одеської області, де зупинилася та вийшла з автомобіля.

На місці зупинки інспектори УПП в Одеській області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , повідомили ОСОБА_4 про причини зупинки та відповідно до п.2.1. ПДД запропонували останній надати посвідчення водія та реєстраційний талон на транспортний засіб, однак обвинувачена на законні вимоги працівників поліції, не передала їм вказані документи, і не зважаючи на те, що інспектор ОСОБА_5 знаходився біля передньої частини кузова вищевказаного транспортного засобу, перешкоджаючи ОСОБА_4 залишити місце зупинки без складання адміністративного протоколу та попередив ОСОБА_4 , що ця подія фіксується на нагрудну камеру, сіла за кермо автомобіля «Форд Фієста» д/н НОМЕР_2 та завела двигун.

При цьому, не реагуючи на законні вимоги працівника поліції, достовірно знаючи, що ОСОБА_5 , який знаходився попереду автомобіля є працівником правоохоронного органу, який виконує службові обов`язки, діючи умисно, повністю усвідомлюючи незаконність своїх дій, почала рух автомобіля «Форд Фієста» д/н НОМЕР_2 , при цьому умисно здійснила наїзд на ОСОБА_5 , внаслідок чого останній вчепився двома руками за капот транспортного засобу, після чого проїхала біля 14 м та загальмувала, від чого ОСОБА_5 впав на землю, в результаті чого заподіяла останньому тілесні ушкодження у вигляді закритого ушкодження зв`язок лівого надп`ятково-гомілкового суглобу, які не є небезпечними для життя та мають скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів і за вказаним критерієм кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження.

Обвинувачена ОСОБА_4 вину свою у вчиненні злочину не визнала, в суді показала, що 31.07.2018 року біля 16 години на а/д Одесса-Київ вона управляла належним їй автомобілем в напрямку дачного масиву «Хаджибей», дійсно здійснила виїзд у технологічний розрив розділяючої смуги напрямку руху, і таким чином вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, після чого її зупинили інспектори поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . Вона припаркувала автомобіль на вимогу поліцейських, вийшла з автомобіля, показала документи і повідомила, що з порушенням згодна. Після цього працівники поліції почали силою в неї відбирати документи, а потім витягли її та її хворого сина із застосуванням сили з автомобіля. Після цього ОСОБА_5 вийшов перед її автомобілем на дорогу, вона сіла в автомобіль та поїхала, а останній в цей час перегородив їй рух та кинувся на капот її автомобіля, щоб інсценувати наїзд, провокуючи її вчинити злочин. Після цього вона вийшла з автомобіля і була збита з ніг та повалена на землю ОСОБА_5 , який викрутив їй руки, душив колінами та був у грудну клітину, завдавши їй тілесних ушкоджень у виді переламів ребер. Вважає, що саме під час цих протиправних дій міг отримати легкі тілесні ушкодження, а не під час наїзду на нього, так як тілесних ушкоджень, характерних для автотравми у нього не було. Вважає, що основний доказ її винуватості по даному кримінальному провадженню це відео з нагрудної камери поліцейського та відео з відеореєстратора службового автомобіля сфабриковані, а факт отримання ОСОБА_5 тілесних ушкоджень сумнівний. В подальшому також пояснила, що рух на автомобілі вона почала не навмисно і поліцейського на капоті протягла більше 2-3х метрів, тому що відразу не змогла зупинитися.

Однак незважаючи на повне невизнання обвинуваченою своєї причетності до вчинення вказаного злочину, суд вважає, що її винуватість по даному кримінальному провадженню у вчиненні інкримінованого їй злочину, повністю підтверджена та доведена наданими по справі доказами, з яких суд встановив наступні обставини.

Так потерпілий ОСОБА_5 в суді показав, що 31.07.2018 року він разом з напарником інспектором поліції ОСОБА_6 патрулювали одну із ділянок автодороги «Київ-Одеса», заступили на службу з 08 год ранку до 20 год вечора на службовому автомобілі «Mitsubishi» д/н НОМЕР_1 . Їхали по автодорозі в напрямку м Одеси, коли виявили а/м «Ford Fiesta» д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , який при здійсненні повороту на дачний масив з дороги М-05 порушив правила дорожнього руху. На вимогу зупинитися, яка була очевидною, так як на спецавтомобілі були ввімкнені проблискові маячки, водій автомобіля не зупинився, вони його деякий час переслідували, допоки водій не зупинилась біля шлагбауму при в`їзді на територію дачного масиву «Хаджибей», вони представились, роз`яснили причину зупинки та попросили надати документи на перевірку. Однак ОСОБА_4 вела себе зухвало, документи на перевірку не надала, погрожувала їм, пропонувала гроші. Потім сіла за кермо свого автомобіля, завела двигун та почала рух, не дивлячись на те, що він знаходився попереду її автомобіля. Вони просили та намагались її зупинити, але ОСОБА_4 не звертаючи уваги на їх застереження, збила його з ніг, він впав їй на капот, після чого вона проїхала та протягла його на капоті біля 14 метрів. Потім вона різко загальмувала, він впав з капоту автомобіля та пошкодив ногу. Він вимушений був застосувати до ОСОБА_4 спецзасоби - кайданки. Все що відбувалось було зафіксовано на відеозапис. У відношенні ОСОБА_4 були складені два адмінпротоколи про притягнення її до відповідальності за ч. 1 ст. 126 та ч. 2 ст. 122 КУпАП. Протиправними діями ОСОБА_4 йому були заподіяні тілесні ушкодження розтягнення зв`язок на лівій нозі, були також и синці. На місце події ними були викликані швидка допомога та підкріплення.

Покази потерпілого в суді підтвердив свідок ОСОБА_6 , який показав в суді, що 31.07.2018 року, перебуваючи на службі та патрулюючи ділянку дороги «Київ Одеса» в групі з інспектором ОСОБА_5 був свідком того, як ОСОБА_4 , перебуваючи за кермом автомобіля «Форд Фієста» д/н НОМЕР_2 , порушила ПДР та здійснила виїзд у технологічний розрив, після чого здійснила поворот на дорогу в напрямку дачного масиву «Хаджибей». Ним були увімкнені на службовому автомобілі проблискові маячки та в гучномовець він повідомив водія про необхідність зупинитись. ОСОБА_4 виконала їх вимогу тільки після того, як заїхала на територію дачного масиву «Хаджибей». З ОСОБА_8 в автомобілі також знаходився її син ОСОБА_9 , який заборонив ОСОБА_4 надавати їм документи на перевірку, сказав, що вона повинна сісти до машини та їхати, що вона і зробила. Коли ОСОБА_4 почала рух, то ОСОБА_5 з планшетом стояв попереду автомобіля і остання вчинила наїзд на нього, піднявши ОСОБА_5 на капот власного автомобіля, а потім, протягнувши його на капоті біля 20 м, різко загальмувала і ОСОБА_5 впав з автомобіля, пошкодивши ногу. Після цього жінка вийшла з автомобіля, почала лаятися, тому з метою завершення складання протоколів вони вимушені були одягнути їй кайданки. Всі дії були відображені на відео реєстраторі, а також на відео з нагрудної камери ОСОБА_5 .. В цей день відносно ОСОБА_4 вони склали протоколи та викликали слідчу групу.

Покази потерпілого та свідка підтверджуються та узгоджуються з переглянутими судом відеозаписами з нагрудної камери № ВН-1164 та відеореєстратора, та записані на DVD-R диск серійний номер МАР 639VC24141455 стосовно нині розглядуваних подій, під час яких вочевидь зафіксовано як 31.07.2018 року ОСОБА_4 за кермом власного автомобіля вчинила наїзд на ОСОБА_5 (3 відеофайли під назвою «video-1244-1», «video-1244-2» «video-1244-3») (а.с.145 т.1)

Дані відеозаписи у суду сумніву не викликають, були вилучені та приєднання до матеріалів справи у законний спосіб, протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 27.12.2018 року, а також протоколом огляду предмету та зафіксованого на ньому відеозапису від 27.12.2018 року, згідно якого було оглянуто компакт-диск з маркуванням DVDR «Verbatim» серійний номер MAP639VC24141455 та наявні на ньому 3 відео-файли, а саме: «video_1244_1» у форматі «mp4» загальним об`ємом пам`яті «15.4» Mb та тривалістю 2 хв 13 сек, «video_1244_2» у форматі «mp4» загальним об`ємом пам`яті «15.5» Mb та тривалістю 2 хв 15 сек, «video_1244_3» у форматі «.mov» загальним об`ємом пам`яті «483» Mb та тривалістю 6 хв 40 сек (а.с.133-135 т.1)

Після цього вказані відеозаписи були визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженню на підставі постанови при визнання речей речовими доказами від 27.12.2018 року (а.с.136-137)

Крім цього судом встановлено, дані докази були отримані 31.07.2018 року на технічні прилади, а саме: нагрудну камеру ВН-1164 інвентарний номер 101482157; нагрудну камеру ВН-1468 інвентарний номер 101481976 та відеореєстратор, який був встановлений у службовому автомобілі XiomiYiCa DVR інвентарний номер НОМЕР_3 у період з 15:00 год. до 17:00 год. 31.07.2018 року зі скріншотами (а.с.140-149 т.1).

Даними відеозаписами в першу чергу з відеореєстратора підтверджено, як на зустріч службовому автомобілю, з якого ведеться відеофіксація рухається транспортний засіб «Форд Фієста» д/н НОМЕР_2 та перетинає технологічний розрив розділяючої смуги та звершує маневр, заїхавши через шлагбаум до дачного масиву. Службовий автомобіль прослідував за порушником і після переїзду через шлагбаум транспортний засіб зупинився. Далі з водійського місця виходить жінка ОСОБА_4 та починає розмовляти з працівниками поліції. З пасажирського місця виходить чоловік ОСОБА_10 , який приєднується до розмови. Обоє махають руками, після чого жінка сідає до авто, звідти дістає документ та передає працівнику поліції, однак відразу його забирає.

Із відеозапису відеореєстратора встановлено, як ОСОБА_4 та ОСОБА_10 сідають до автомобіля «Форд Фієста» д/н НОМЕР_2 , а в цей час ОСОБА_5 стоїть поряд з передньою частиною автомобіля. Автомобіль починає рух та збиває з ніг працівника поліції ОСОБА_5 , на що водій не зважає, і продовжує рух прямо. В цей час ОСОБА_5 чіпляється за передню частину кузова автомобіля, а його напарник ОСОБА_6 сідає за кермо службового автомобіля та слідує за правопорушниками. Автомобіль під керування ОСОБА_4 зупиняється, вона та чоловік виходять з машини та слідують до передньої частини кузова, а ОСОБА_6 в цей час також біжить до автомобіля правопорушника. Обоє поліцейських намагаються застосувати заходи впливу до ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , які вчинили бійку та намагаються одягнути кайданки.

Із відеозапису нагрудної камери також встановлено, що вказані події також супроводжуються голосовим забезпеченням, і дані події розгортаються так, що коли ОСОБА_4 сідає в автомобіль та зводить двигун, то ОСОБА_5 їй повідомляє, що подія фіксується на камеру та вимагає вийти з машини, на що ОСОБА_11 не реагує та починає рух. ОСОБА_5 з метою уникнення тяжких наслідків чіпляється руками за передню частину кузова, однак ОСОБА_4 на це не зважає та продовжує рух, та везе його на капоті деякий час, після чого робить різку зупинку і ОСОБА_5 падає з капоту . Після цього вона виходить з автомобіля.

Таким чином, всі події, які відбулися на місці зупинки ОСОБА_4 чітко відображені на відеозаписах із спецзасобів, які судом досліджені вище, і достовірно підтверджують факт вчинення наїзду ОСОБА_4 під час керування нею автомобілем на поліцейського ОСОБА_5 , який в цей період документував порушення ОСОБА_4 ПДР та стояв з планшетом по напрямку руху її автомобіля, як і достовірно на відео підтверджено, що ОСОБА_4 , вчинивши наїзд не зупинила автомобіль, а маючи людину на капоті, продовжила рух.

При цьому законність самої зупинки автомобіля та дій працівників поліції підтверджується крім відео записами порушень ПДР з боку водія ОСОБА_4 наявними в матеріалах справи постановою про накладення адміністративного стягнення про справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 31.07.2018 року про накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн на ОСОБА_4 за порушення п. 2.4 ПДР та вчинення адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с.87-88 т.1) та постановою про накладення адміністративного стягнення про справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 31.07.2018 року про накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн на ОСОБА_4 за порушення п. 2.4 ПДР та вчинення адмінправопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с.89-90 т.1);

Також крім відеозапису правопорушення, сам факт контактування потерпілого з автомобілем ОСОБА_4 також додатково підтверджується протоколом огляду місця події від 31.07.2018 року, згідно якого було оглянуто ділянку дороги на 14 лінії дачного масиву «Хаджибей» Роздільнянського району Одеської області. Навпроти будинку №791 на дорозі знаходиться а/м «Форд Фієста» д/н НОМЕР_2 . На капоті вказаного автомобіля зі сторони лобового скла до середини капоту виявлені свіжі продовгуваті сліди, з лівої сторони та посередині капоту виявлені механічні пошкодження подряпини лаку (а.с. 86 т.1).

Та обставина, що вказані події мали місце 31.07.2018 року підтверджені повідомленням до Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області від 31.07.2018 року, яке надійшло від інспектора 2-ої роти 2-го батальйону УПП в Одеській області ОСОБА_5 , який повідомив, що під час виконання ним службових обов`язків було зупинено автомобіль «Форд Фієста» д/н НОМЕР_2 під керування ОСОБА_4 , яка намагалась поїхати з місця зупинки та здійснила наїзд на нього (а.с. 84) та рапортом ОСОБА_5 на ім`я т.в.о. начальника Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області, згідно якого ОСОБА_5 повідомив, що 31.07.2018 року під час патрулювання автодороги Київ-Одеса в групі з інспектором ОСОБА_6 був виявлений а/м «Форд Фієста» д/н НОМЕР_2 , водій якого порушив правила дорожнього руху, а подальшому під час складання адміністративного протоколу водій автомобіля ОСОБА_4 намагалася втекти з місця події, в районі дачного масиву «Хаджибей», завела та почала рух свого автомобіля, збила з ніг інспектора ОСОБА_5 , який стояв попереду автомобіля, після чого він схопився двома руками за капот, однак вона не зупинилась та провезла його на капоті біля 14 м. Потім ОСОБА_4 різко зупинилась, в наслідок чого він вдарився лівою ногою об передній бампер автомобілю. (а.с.85)

Із довідки Роздільнянської ЦРЛ від 31.07.2018 року встановлено, що в день вчинення наїзду на ОСОБА_5 був оглянутий лікарем даного медичного закладу, куди був доставлений за скаргою на біль в нозі та при огляді у нього було виявлено набряк поверхні лівого гомілково-ступневого суглобу. (а.с.91 т.1)

Відповідно до довідки військово-медичного клінічного центру Південного регіону від 01.08.2018 року, згідно якої ОСОБА_5 звертався за консультацією до травматологічного відділення ВМКЦ ПР 01.08.2018 року, де йому було поставлено первинний діагноз пошкодження зв`язок лівого гомілково-стопового суглобу, надані відповідні рекомендації. Зазначено, що він не працездатний (а.с. 174 т.1)

Відповідно ОСОБА_5 було видано довідку про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України від 01.08.2018 року на ім`я ОСОБА_5 , згідно якої його було звільнено від служби з 01.08.2018 року по 03.08.2018 року, а також з 03.08.2018 року по 06.08.2018 року (а.с.196 т.1)

Дані медичного огляду в суді підтвердив допитаний в якості свідка лікар ОСОБА_12 , який в суді показав, що він працює травматологом у військовому госпіталі. 01.08.2018 року ОСОБА_5 звертався до нього за медичною допомогою. На прийомі він не міг наступити на ліву ногу, повідомив, що травму отримав, так як його переїхала машина. Переламу виявлено після рентгенообслідування не було, на нозі був набряк та синець. Він не міг дати йому лікарняний, так як він не військовослужбовець, він видав йому довідку в якій зазначив діагноз та рекомендації.

Також первинний діагноз та наявність у потерпілого тілесних ушкоджень підтверджено по справі висновком експертизи №86 від 03.08.2018 року, згідно якого у ОСОБА_5 були виявлені тілесні ушкодження у виді закритого ушкодження зв`язок лівого надп`ятково-гомілкового суглобу, синці /по1/ у ділянках середньої третини обох плечей. Дані ушкодження спричинені можливо 31.07.2018 року в результаті дії тупим предметом (предметами). Ушкодження зв`язок лівого надп`ятково-гомілкового суглобу за механізмом утворення зумовлене різкими, з великою амплітудою рухами у вказаному суглобі (наприклад, різке відведення або приведення чи привертання або відвертання кінцівки) Це, зокрема може трапитись при падінні на ліву стопу або виверті її досередини (всередину), що супроводжується різкою деформацією у зазначеному вище суглобі. Закрите ушкодження зв`язок лівого надп`ятково-гомілкового суглобу само по собі супроводжується короткочасним розладом здоров`я /тривалістю понад 6 днів, але не більш як 3 тижні/ і за вказаним критерієм відноситься до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Синці у ділянках плечей самі по собі мають скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів і за даним критерієм кваліфікуються, як ЛЕГКІ тілесні ушкодження (п. 2.3.1, п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», 1995 року) (а.с.96-97 т.1)

Допитаний в судовому засіданні в якості експерта ОСОБА_13 , суду пояснив, що він повністю підтверджує наданий ним висновок №86 від 03.08.2018 року щодо встановлення тілесних ушкоджень виявлених у ОСОБА_5 та їх ступеня тяжкості, так як у ОСОБА_5 були тілесні ушкодження, які він підтвердив у висновку. При обстеженні потерпілого він не виявив у останнього синців, однак на гомілково-ступневому суглобі був набряк, характерний для ушкодження зв`язок і в цьому місці в нього було накладено фіксуючу пов`язку. Така травма могла утворитися під час падіння з капоту автомобіля.

Суд вважає, що всі вищенаведені докази винуватості ОСОБА_4 в своїй сукупності не протирічать один одному, повністю узгоджуються між собою та доповнюють один одного і вочевидь відтворюють обставини вчинення ОСОБА_4 злочину і одночасно повністю спростовують доводи ОСОБА_4 та її захисту щодо її невинуватості.

Також суд вважає, що обвинувачена зайняла захисну позицію та не визнає свою причетність до злочину з метою уникнення відповідальності за вчинений нею злочин.

Суд вважає, надуманими та необґрунтованими доводи захисту про недопустимість по кримінальному провадженню частини доказів обвинувачення, зокрема - відеозаписів з нагрудної камери інспекторів № ВН-1164 та відеореєстратора з службового автомобіля, які записані на DVD-R диск серійний номер МАР 639VC24141455 стосовно нині розглядуваних подій.

Дані відеозаписи отримані у законний спосіб, так як інспектора ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у законний спосіб, здійснюючи процесуальну діяльність під час несення служби з використанням наданих їм технічних засобів зафіксували події адміністративного правопорушення та вчинення в подальшому злочинних дій відносно ОСОБА_5 водієм ОСОБА_4 . Вони не містять у собі очевидних ознак фальсифікації або монтажу, а тому судом було відмовлено в проведенні експертизи даних відеозаписів в суді під час судового слідства, про що винесено ухвалу від 16.01.2019 року. (а.с.218 т.1)

Із них чітко вбачається, як водій ОСОБА_4 не виконує законні вимоги працівників поліції, які зупинили її за порушення ПДР, не надає їм документи на право керування автомобілем, пропонує вирішити питання її відповідальності в незаконний спосіб, а в подальшому перешкоджає складанню протоколу про адмінправопорушення. Цим відео також підтверджено і факт затримання обвинуваченої після її намагання покинути місце складення протоколу, застосування до неї кайданків з боку працівників поліції та застосування спецприйомів для подолання її супротиву.

Також суд вважає необґрунтованими доводи захисту щодо недопустимості по даному кримінальному провадженню доказу - довідки б/н від 01.08.2018 року, виданої лікарем Військово-медичного клінічного центру Південного регіону (м. Одеса) ОСОБА_12 , яка була надана в судовому засіданні потерпілим, так як ця довідка не була відкрита стороні захисту під час ознайомлення з матеріалами справи.

По даному доказу захист обґрунтував свою позицію тим, що обвинувачена ставить під сумнів наявність у потерпілого ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, заподіяних йому під час конфлікту на дорозі, а при цьому вказує на те, що згідно наданих по справі доказів саме ОСОБА_4 було заподіяно тілесні ушкодження двома інспекторами ДАІ, які згідно висновку експертизи відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості. Наявність тілесних ушкоджень у потерпілого викликає сумнів, так як висновок експерта наданий згідно діагнозу, встановленого лікарем військово-клінічного центру у довідці, яка видана на підставі даних, які спірні, а також захист ставить під сумнів перебування потерпілого в цьому закладі на огляді у лікаря згідно даних отриманих судом із довідки, видана 14.11.2019 року військово-медичним клінічним центром Південного регіону. (а.с.202 т.1)

Із висновку судово-медичної експертизи №86 вбачається, що експерту ОСОБА_14 разом з ухвалою суду про призначення експертизи для дослідження було надано медичну довідку б/н від 01.08.2018 року, видану лікарем Військово-медичного клінічного центру Південного регіону (м. Одеса) ОСОБА_12 , в якій був встановлено первинний діагноз у потерпілого ОСОБА_5 та підтверджено наявність травми. В матеріалах даного кримінального провадження дана довідка була відсутня, а тому при відкриття матеріалів слідчим стороні захисту не надавалась.

Однак суд вважає, що відсутність в матеріалах кримінального провадження медичних документів, на підставі яких сформовано висновок експерта, не відкриття цих документів стороні захисту на стадії виконання ст. 290 КПК України не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та автоматично не тягне за собою визнання експертного дослідження недопустимим доказом, якщо зазначені документи було отримано у визначеному законом порядку, і згадана сторона не клопотала про надання доступу до медичних документів .

За ч. 2 ст. 242 вказаного Кодексу призначення експертизи для встановлення ступеня тяжкості та характеру тілесних ушкоджень є обов`язковим.

Якщо стороною обвинувачення використано висновок експерта на підтвердження винуватості особи, саме цей висновок з детальним аналізом медичної документації має бути відкритий стороні захисту при виконанні вимог ст. 290 КПК України. Водночас захист не позбавлений процесуальної можливості за необхідності клопотати про надання доступу до матеріалів, які досліджував експерт.

Як установлено в цій справі, при ознайомленні в порядку ст. 290 КПК України з матеріалами досудового розслідування, в тому числі з даними проведеної експертизи, сторона захисту обвинувачена та її захисник не порушували питання про надання їм доступу до медичної документації потерпілого, за результатами дослідження якої експертом було сформовано висновки, відтак підстав визнавати довідку медзакладу недопустимим доказом не має.

Також судом не спростовуються на в якій мірі і в матеріалах справи наявний висновок судово-медичної експертизи №88 від 03.08.2018 року, згідно якого у ОСОБА_4 під час обстеження було виявлено закритий перелом переднього відділу 3-го правого ребра; численні синці у ділянках верхніх кінцівок і на лівому коліні, які відносять до тілесних ушкоджень легкого та середнього ступеня тяжкості. Обвинувачена стверджувала, що ці тілесні ушкодження були їй заподіяні в цей же день працівниками поліції. (а.с.102-103 т. 1)

Із матеріалів справи вбачається, що по даному факту Наказом від 16.08.2018 року №3745 Національно поліції ДПП було призначено та проведено службове розслідування, щодо встановлення причин та обставин подій 31.07.2018 року за участю а/м «Ford Fiesta» д/н НОМЕР_2 під керування ОСОБА_4 (а.с.111 т. 1) та комісія встановила, що тілесні ушкодження, отриманні лейтенантом поліції ОСОБА_5 були отримані ним в період проходження служби, під час виконання службових обов`язків, внаслідок протиправних дій гр. ОСОБА_4 . Застосування поліцейськими спеціального засобу кайданки до громадянки ОСОБА_4 , визнано правомірним, а також за вчинення дисциплінарного проступку оголошено усне попередженням щодо необхідності суворого додержання службової дисципліни (а.с.113-119 т. 1)

Суд вважає, що вказаний висновок службового розслідування є допустимим доказом по даному кримінальному провадженню, так як проведений в передбачений процесуальним законом формі, результати цього розслідування у встановленому законом порядку ніким не оскаржені, а самі висновки щодо протиправності дій ОСОБА_4 оцінюються судом разом з іншими доказами і не мають для суду преюдиціального значення щодо встановлення винуватості обвинуваченої.

Також суд вважає, що і інші доводи обвинуваченої, викладені в її поясненнях як то провокація злочину проти неї, фабрикування справи, посилання на докази, які судом не досліджувались суд вважає надуманими з метою саме уникнення відповідальності за вчинений злочин та з метою виправдання зухвалої поведінки, яку демонструвала обвинувачена при затриманні, що вочевидь також в даному випадку зафіксовано під час відеофіксації правопорушення.

Таким чином, розглянувши повно і всебічно кримінальне провадження, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, у тому числі перевіривши і оцінивши усі доводи учасників судового провадження, а також, аналізуючи всі наведені допустимі докази, які в своїй сукупності повно відтворюють картину подій, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_4 і кваліфікує її дії за ч.2 ст.345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
При призначенні покарання обвинуваченій, суд, відповідно до ст. 65-67 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, наслідки злочину.

Так обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченої, відповідно до ст.66, 67 КК України, судом не встановлено.

При цьому судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем проживання, роботи, вперше притягається до кримінальної відповідальності, крім цього суд вважає за необхідне, врахувати при призначенні покарання вік обвинуваченої. (а.с.154,155-157 т.1)

Також відповідно до ч.1 ст.368 КПК України ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціальну-психологічну характеристику обвинуваченої.
Так з наданої досудової доповіді стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 , судом встановлено, що на думку уповноваженого органу з питань пробації виправлення ОСОБА_4 можливо без застосування покарання у виді позбавлення або обмеження волі. (а.с.36 т.1)
Тому при призначенні покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи обставини, які характеризують особу обвинуваченої, враховуючи її вік, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч.2 ст. 345 КК України та можливим звільнити її від відбування покарання, надавши іспитовий строк на підставі ст.75 КК України.

Також суд вважає необхідним по даній справі з метою організації органами виконання покарань належного контролю за поведінкою обвинуваченоїо, покласти на неї обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Також по даному кримінальному провадженню потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про відшкодування йому заподіяної злочином моральної шкоди в розмірі 250000 грн, який підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, котра її завдала, за наявності її вини у заподіянні такої шкоди. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій у результаті кримінального правопорушення завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Заявлений ОСОБА_5 позов обвинувачена ОСОБА_4 не визнала.

Суд, задовольняючи позов частково та визначаючи розмір заподіяної шкоди, виходить з наступного.

Так механізми захисту правоохоронців закріплені на рівні національного законодавства. Так, згідно зі ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейському ніхто не може давати жодних указівок, доручень, вимог, крім безпосереднього і прямого керівника (за винятком випадків, прямо передбачених законом), а також заборонено втручатися, перешкоджати виконанню ним своїх повноважень чи невиконання законних вимог останнього. Так, такі дії потягнуть за собою відповідальність згідно із законом.

У КК України наявний окремий блок правових приписів, що мають на меті охорону працівників правоохоронних органів. Так, розділ ХV «Злочини проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян та злочини проти журналістів» містить норми, за допомогою яких держава забезпечує запобігання вчиненню злочинів проти працівників правоохоронних органів, підстави й межі кримінальної відповідальності за ці посягання. Одним із необхідних елементів захисту прав і свобод правоохоронця є захист його життя. Саме на охорону цього права спрямована ст. 345 КК України.

Особливістю зазначеного злочину є те, що вчиняючи цей злочин, обвинувачена ОСОБА_4 посягала не лише на життя та здоров`я працівника правоохоронного органу, а і завдала шкоди відносинам у сфері охорони авторитету державних органів, в даному випадку правоохоронних органів, так як перешкоджала ОСОБА_5 у можливість безперешкодно здійснювати свої службові обов`язки під час реалізації функцій правоохоронного органу.

Крім цього, потерпілий ОСОБА_5 в результат наїзду на нього отримав легкого ступеня тяжкості тілесні ушкодженнята вочевидь зазнав моральних страждань, в першу чергу від перенесеного фізичного болю. В зв`язку з отриманою травмою перебував на лікарняному та пережив психоемоційну травму, а також переніс нервовий стрес, з огляду на те, в який спосіб йому було заподіяно тілесні ушкодження, так як вочевидь обвинуваченою дійсно була створена ситуація, коли існувала реальна загроза життю потерпілого.

Крім цього суд враховує, що події, які розглядає суд мали місце в 2018 році, потерпілий вимушений був нести витрати на представництво своїх інтересів в суді та в правоохоронних органах, надавати докази по справі, що вочевидь також викликало додаткові переживання щодо завершення справи та можливості отримання судового рішення.

Тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає визначити потерпілому в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 грн, що буде достатньою компенсацією за вчинений обвинуваченою злочин та стягнути з неї вказані кошти на користь потерпілого.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не обирався. Питання по речовим доказам по справі необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України,

Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд

Ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України і призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк 2 (два) роки та поклавши на неї обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України, періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та навчання .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_5 в рахунок відшкодування заподіяної злочином моральної шкоди 50 000 грн.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 28.12.2018 року на тимчасово вилучене речі, а саме - DVDR «Verbatim» серійний номер MAP639VC24141455.

Речові докази на а.с.136 т. 1 - DVDR «Verbatim» серійний номер MAP639VC24141455 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу через Роздільнянський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Копію вироку негайно вручити обвинувачем та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1