Справа № 203/3540/20
Провадження № 1-кп/0203/896/2020
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ;
при секретарі ОСОБА_2 ;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження №0000184, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 серпня 2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вінницької області, Липовецького району, с. Богданівка, громадянина України, українця, який має неповну середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ;
обвинуваченого ОСОБА_3 ;
захисника ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:

11 серпня 2020 року, о 01 год. 30 хв., ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_6 , матеріали досудового розслідування стосовно якого виділені в окреме провадження, знаходячись на літній площадці кафе «KFC», яке знаходиться в ТЦ «Експрес», розташованому за адресою: м. Дніпро, Центральний район, пл. Вокзальна, 13, побачив раніше не знайомого їм ОСОБА_7 , який мав явні ознаки інвалідності і спав на стільці кафе, біля якого знаходилась спортивна валіза, після чого у ОСОБА_6 та ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння вказаною спортивною валізою, яку вони визначили, як предмет свого злочинного посягання.

Реалізуючи свій виниклий злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , групою осіб, із корисливих мотивів, підійшли до потерпілого ОСОБА_7 , де ОСОБА_6 взяв до рук спортивну валізу потерпілого, який в цей час прокинувся та намагався їх зупинити. Надалі, усвідомлюючи, що їх злочинні дії були виявлені потерпілим ОСОБА_7 та стали відкритими, не припинили їх та продовжили свою злочинну діяльність. Після цього ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не звертаючи уваги на зауваження потерпілого ОСОБА_7 , який намагався зупинити їх, утримуючи при собі в руках спортивну валізу потерпілого, покинули місце вчинення кримінального правопорушення.

У подальшому, згідно домовленості ОСОБА_3 разом з ОСОБА_6 прийшли на територію покинутого хлібозаводу, розташованого за адресою: м. Дніпро, Центральний район, пл. Старомостова, та почали перевіряти вміст спортивної валізи потерпілого. В цей час їх наздогнав потерпілий ОСОБА_7 .

Продовжуючи реалізацію свого спільного злочинного умислу, ОСОБА_6 схопив ОСОБА_7 з-заду за шию, а ОСОБА_3 зірвав барсетку, одягнену через плече на потерпілому та дістав з неї належні потерпілому мобільний телефон марки ASTRO, грошові кошти в сумі 100 гривен НБУ, банківську карту АТ КБ ПриватБанк.

Таким чином, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_6 відкрито викрали майно потерпілого ОСОБА_7 , а саме: спортивну валізу RANGER чорного кольору, визначити ринкову вартість якої не надалось за можливе, мобільний телефон ASTRO, вартістю 190 грн. 00 коп., сумку (барсетку) Wallaby №2661 чорного кольору, вартістю 100 гривен НБУ та грошові кошти в сумі 100 гривен НБУ, чим завдали матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_7 на загальну суму 390 гривен НБУ.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 11 серпня 2020 року, близько 01 год. 40 хв., ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_6 , матеріали досудового розслідування стосовно якого виділені в окреме провадження, знаходились на території покинутого хлібозаводу, розташованого за адресою: м. Дніпро, Центральний район, пл. Старомостова, 2, де у них виник злочинний умисел, спрямований на вимогу передачі їм потерпілим ОСОБА_7 грошових коштів за повернення належного йому особистого майна, яким вони перед цим незаконно заволоділи.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вимагання від потерпілого ОСОБА_7 грошових коштів, ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, погрожуючи застосуванням до потерпілого фізичного насильства, пред`явили ОСОБА_7 вимогу повідомити пін-код від його банківської карти, якою вони перед цим незаконно заволоділи, для зняття з неї грошових коштів, як сплату за повернення особистого майна потерпілого.

Отримавши згоду потерпілого ОСОБА_7 на надання пін-коду від його банківської карти, ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_6 привели потерпілого до банкомату АБ «Південний», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Пастера, буд. 12, де ОСОБА_7 під загрозою застосування до нього фізичного насильства з боку ОСОБА_3 та ОСОБА_6 повідомив їм пін-код від своєї банківської карти. Після цього ОСОБА_3 та ОСОБА_6 маючи при собі банківську карту потерпілого, якою вони перед цим незаконне заволоділи, двічі зняли з неї у вказаному банкоматі грошові кошти на загальну суму 400 гривень, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні, інкримінованих йому злочинів, підтвердив обставини їх вчинення, так як вони викладені у вироку вище, та пояснив, що вони з товаришем перебували в кафе «KFC» на площі Вокзальній, 13 в м. Дніпрі, де побачили сплячого на стільці потерпілого, та викрав у останнього спортивну валізу. Після того, як потерпілий наздогнав їх біля хлібзаводу, ОСОБА_3 з ОСОБА_6 зірвали з нього барсетку, з якої дістали телефон, грошові кошти в сумі 100 грн. та банківську картку. Зазначив, що вони з товаришем почали вимагати у ОСОБА_7 пін-код від банківської картки, щоб зняти з неї кошти, при цьому погрожували побити потерпілого, в результаті чого було знято з картки 400 грн. Щиро розкаявся у скоєному та просив суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився. Раніше надав до суду заяву про слухання справи без його участі, в якій вказав, що цивільний позов не було подано, оскільки викрадене майно йому частково повернуто.
Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочинів, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює фактичні обставини справи, та, як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думки учасників судового розгляду, врахувавши письмову заяву потерпілого, в якій він вказав, що не заперечує щодо розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, положення якої йому зрозумілі, роз`яснивши учасникам судового провадження вимоги ст. 349 КПК України, а саме те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, а також, що підтверджують процесуальні витрати по кримінальному провадженню.
Оцінюючи зазначене, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України. А також,ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 189 КК України, тобто його умисні дії виразилися у вимозі передачі чужого майна, з погрозою насильства над потерпілим та погрозою обмеження його прав, свобод і законних інтересів (вимагання), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нею нового кримінального правопорушення.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189 КК України, суд визнає щире каяття, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189 КК України, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України - є вчинення кримінальних правопорушень щодо особи з інвалідністю.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд, також, враховує тяжкість скоєних злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України, класифікуються як тяжкі, особу обвинуваченого, який раніше несудимий, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, стоїть на обліку у лікаря психіатра з 2014 року з діагнозом F.07.9 (органічне ураження головного мозку), негативно характеризується за місцем проживання, мав неодноразові приводи до органів Національної поліції, зафіксовані скарги від сусідів, офіційно не працевлаштований, також, суд бере до уваги думку прокурора щодо виду та міри покарання.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій частин статті, за якими кваліфіковано його дії, із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України.

Саме таке покарання, на переконання суду, є достатнім, виконає мету призначеного покарання та буде найбільш сприятливим для перевиховання ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Посилання захисника на визнання вини та щире каяття обвинуваченого, як на обставину, яка свідчить про можливість відбування ОСОБА_3 покарання без ізоляції від суспільства, застосувавши ст. 75 КК України, висловлені адвокатом без належного твердження таких відомостей.
Тому, суд приходить до висновку про те, що звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, суперечить принципу справедливості покарання і не відповідає його меті виправлення засудженого та запобігання скоєнню нових злочинів як ним, так і іншими особами, зважаючи на обставини перераховані вище, а також, наявність обтяжуючої обставини.
Процесуальні витрати, у кримінальному провадженні, на проведення судово-товарознавчої експертизи суд, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, вважає необхідним стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. Тобто, строк відбування покарання обвинуваченому слід обраховувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 11 серпня 2020 року з 17 год. 00 хв.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Підстави для зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого відсутні, крім того, суд враховує, що останній засуджується до позбавлення волі, а тому, може ухилятися від відбування покарання.
Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у скоєнні кримінальних правопорушення (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, ч. 2 ст. 189 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

-за ч. 2 ст. 189 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити попередній - тримання під вартою.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з дня його фактичного затримання, тобто з 11 серпня 2020 року з 17 год. 00 хв.

У відповідності до вимог ст. 124 КПК України, стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи від 26 серпня 2020 року № 19/104-10/1/720 в сумі 653 (шістсот п`ятдесят три) гривні 80 (вісімдесят) копійок.
Речові докази грошові кошті в сумі 110 гривень НБУ, дорожня валіза чорного кольору з написом Ranger, мобільний телефон ASTRO, берсетка чорного кольору з надписом VALLABY, які передані під зберігаючу розписку потерпілому ОСОБА_7 - залишити потерпілому ОСОБА_7 .
Речові докази диск DVD-RW, з відеозаписами з камер спостереження приміщення «Експрес», розташованого за адресою: м. Дніпро, пл. Вокзальна, 13; диск DVD-RW, з відеозаписами з камер спостереження банкомату АБ «Південний», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Пастера, 12, зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0000184.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1