Житомирський апеляційний суд
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 05 листопада 2020 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, -

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з урахуванням строку перебування підозрюваного в якості затриманого, -

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, за адресою: АДРЕСА_1 , звільнивши його з під варти в залі суду. Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм кримінального процесуального закону, без повного та всебічного з`ясування обставин справи. Зазначає, що слідчий суддя розглянув справу однобічно та неповно, оскільки взяв до уваги лише доводи прокурора, не дослідив обставини справи, та не перевірив фактичний час затримання ОСОБА_8 .. Крім того, зазначає, що слідчий суддя не взяв до уваги той факт, що ОСОБА_8 жодних протиправних дій відносно ОСОБА_10 не вчиняв, адже не перебував з ним поряд, та у злочинну змову з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не вступав. Вказує, що слідчий в клопотанні та прокурор в судовому засіданні не довели наявності жодного з ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Вважає, що слідчий суддя не надав належної оцінки даним, які характеризують особу підозрюваного, його молодий вік, те, що він хворіє на гепатит С, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки. Крім того, слідчий суддя не розглянув можливості застосування відносно підозрюваного інших (альтернативних) запобіжних заходів та в порушення вимог КПК України не зазначив дату закінчення строку запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту. Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та занадто суворою. Зазначає, що приймаючи рішення слідчий суддя не врахував, що він доглядає за хворою бабусею та сам хворіє на гепатит С та жодних протиправних дій відносно ОСОБА_10 він не вчиняв. Зазначає, що в разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, він буде виконувати всі покладені на нього обов`язки.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що слідча звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 .
Обгрунтовуючи клопотання зазначила, що ОСОБА_8 , маючи непогашену судимість за вчинення умисних злочинів проти власності, знову підозрюється у повторному вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.
Так, 02.11.2020 року близько 22 години 00 хвилин, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , перебуваючи поблизу будинку 86 по вул. Перемоги в м. Житомирі, помітили раніше їм невідомого ОСОБА_10 , який йшов навпроти їх та слухав музику в навушниках.
В цей час у ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 виник спільний злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення будь якого цінного майна, що належить ОСОБА_10 ..
Реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на заволодіння майном ОСОБА_10 , поєднаний із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_12 та ОСОБА_8 у вказаний день, час, місці та за вказаних обставин, маючи на меті подавити волю потерпілого до опору і заволодіти майном ОСОБА_10 , підійшли до останнього та ОСОБА_11 раптово наніс один удар кулаком в верхню частину тулуба потерпілого, внаслідок чого останній не втримавши рівновагу впав на землю. В подальшому ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_12 не припиняючи свого спільного злочинного умислу продовжили наносити хаотичні удари ногами в область голови потерпілого, нанісши не менше шести ударів останньому.
В результаті злочинних дій ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді забою, садна чола та правого променево-зап`ястного суглобу.
Таким чином, подолавши волю потерпілого до опору, ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_12 , продовжуючи свої злочинні дії направлені на відкрите викрадення майна, з внутрішньої кишені куртки відкрито викрали мобільний телефон марки Meizu m6 note, серійний номер НОМЕР_1 , імеі 1: НОМЕР_2 , імеі 2: НОМЕР_3 , вартістю 5999 гривень 00 копійок та навушники торгової марки Xiaomi Piston Fresh Bloom, серійний номер НОМЕР_4 , вартістю 199 гривень 00 копійок.
В той же час ОСОБА_12 з лівої руки потерпілого зняв годинник торгової марки Quardo, вартістю 2500 гривень 00 копійок, належний потерпілому ОСОБА_10 ..
В цей час ОСОБА_8 , діючи в межах спільної злочинної домовленості перебував на відстані близько півтора - два метри від місця вчинення злочину, щоб у разі необхідності повідомити ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про можливе викриття дій останніх.
В подальшому ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 відкрито викравши майно, місце вчинення злочину залишили та розпорядилися ним на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_10 матеріального збитку на загальну суму 8698 грн. 00 коп.
Відомості за вказаним фактом 03.11.2020 року були внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003864 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
03.11.2020 року ОСОБА_8 було затримано в порядку ст.208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України.
Обґрунтовуючи клопотання, слідча послалася на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким та за вчинення якого, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6-ти років, а також на те, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, а саме: можливість підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи обґрунтованість підозри, тяжкість злочину, обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчій суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого.

Заслухавши доповідача, доводи підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 в підтримання апеляційних скарг, думку прокурора в заперечення апеляційних скарг, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.
Приймаючи рішення про задоволення клопотання органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , слідчим суддею в повній мірі враховані вимоги ст.ст. 177, 178, 183, 194, 197 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003864 від 03.11.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

03.11.2020 року ОСОБА_8 було затримано в порядку ст.208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України.
Слідчим суддею було встановлено, що існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 тяжкого злочину за який передбачено покарання до 6 років позбавлення волі.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, підтверджується зібраними доказами: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_10 ; протоколом огляду місця події від 03.11.2020 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 ; протоколом огляду місця події від 03.11.2020 року; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , копії яких містяться в матеріалах клопотання слідчого.

Підстав для визнання вказаних доказів недопустимими на даний час немає, оскільки на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя не надає оцінку зібраним доказами на предмет їх належності, допустимості і достатності, а лише оцінює наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний може бути причетний до вчинення того чи іншого кримінального правопорушення.

Наведеним спростовуються доводи апелянтів про необґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Також, судом враховано особу підозрюваного ОСОБА_8 , який раніше притягався до кримінальної відповідальності, будь-яких стійких соціальних зв`язків не підтримує, не працює, має постійне місце проживання, те, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Наявність ризику щодо можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду обґрунтована тяжкістю можливого покарання.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення зумовлений тим, що підозрюваний неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та на даний час не має офіційного джерела прибутку.

Ризик знищити, сховати або спотворити речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ґрунтується на тому, що місцезнаходження частини речових доказів на даний час не встановлено.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що з огляду на тяжкість покарання, передбаченого за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 та даних про особу останнього, прокурором та слідчим в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Зокрема, можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, а також можливість знищення речових доказів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Тому, є необґрунтованими посилання в апеляційній скарзі захисника на те, що слідчим суддею не було проведено аналіз наявності ризиків, передбачених кримінальним процесуальним законом.

Враховуючи наведене та доведеність прокурором неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку щодо обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи апелянтів про те, що до ОСОБА_8 може бути застосований більш м`який запобіжний захід, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу. Не наведено безумовних доводів, які б вказували на належну процесуальну поведінку підозрюваного в разі обрання йому запобіжного заходу у виді домашнього арешту, і в апеляційних скаргах.

Зазначення в апеляційній скарзі захисника про те, що слідчий суддя не розглянув можливості застосування відносно підозрюваного інших (альтернативних) запобіжних заходів колегія суддів вважає безпідставним, оскільки в ухвалі слідчого судді вказано, що слідчий суддя дійшов висновку, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Доводи апелянтів про те, що підозрюваний ОСОБА_8 має постійне місце проживання, тяжко хворіє та проживає разом з бабусею, не свідчить про відсутність встановлених ризиків. Крім того, матеріали клопотання не містять офіційної інформації про наявність у підозрюваного ОСОБА_8 хвороби, що перешкоджає триманню останнього під вартою.

Також, колегія суддів звертає увагу, що вироком Корольовського районного суду м.Житомира від 27.11.2019 року ОСОБА_8 було засуджено за ч.2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.

Крім того, згідно довідки ОСК ГУНП України, копія якої міститься в матеріалах клопотання, з 27.08.2019 року в Корольовському районному суді м.Житомира перебуває на розгляді кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за ч.2 ст. 185 КК України.

В засіданні апеляційного суду підозрюваний пояснив, що на даний час по вказаному кримінальному провадженню судом ухвалено вирок.

Довід апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_8 особисто не приймав участі у грабежі, не є предметом даного апеляційного розгляду та підлягає встановленню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Вказання захисником на незаконне затримання працівниками поліції підозрюваного ОСОБА_8 не є предметом даного апеляційного розгляду.

Крім того, як пояснив прокурор в засіданні апеляційного суду, ухвалою слідчого судді Корольовського районного суд м.Житомира від 05.11.2020 року в порядку ст. 206 КПК України доручено керівнику Житомирської місцевої прокуратури організувати проведення дослідження фактів, викладених у заяві ОСОБА_8 , про застосування щодо нього насильства працівниками поліції під час затримання.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що слідчий суддя не перевірив фактичний час затримання підозрюваного та зазначив в ухвалі про те, що вина ОСОБА_8 доведена, не спростовує висновків суду щодо наявності підстав для застосування відносно останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Крім того, питання щодо часу затримання підозрюваного було предметом розгляду згідно ухвали слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 05.11.2020року, а не зазначення строку дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу не є істотним порушенням вимог КПК, яке впливає на правильність висновків слідчого судді.

Крім того, сторони кримінального провадження не позбавлені можливості звернутися до суду в порядку ст. 380 КПК України із заявою про роз`яснення судового рішення.

Інші доводи апеляційних скарг також не спростовують правильність висновків слідчого судді.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Таким чином, доводи апеляційних скарг не можуть бути визнані колегією суддів достатніми для скасування оскаржуваного судового рішення, яке є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 05 листопада 2020 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів з урахуванням строку перебування підозрюваного в якості затриманого без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: