Справа № 536/865/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: - ОСОБА_1 ,

секретаря: - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора: - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: - ОСОБА_4 ,

захисника: - ОСОБА_5 ,

потерпілої: - ОСОБА_6

представника потерпілої - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці матеріали кримінального провадження № 0000062, які надійшли з Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області з обвинувальним актом за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 128 КК України:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м. Кременчук Полтавської області,громадянином України, одруженим, з вищою освітою, не працюючим, проживаючим та зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимим,

В С Т А Н О В И В:

21 січня 2018 року близько 15 години 00 хвилин на території садового товариства «ОЗОН-2» с. Рокитне, Кременчуцького району, Полтавської області при в`їзді до нього, поруч з приміщенням охорони, між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , на ґрунті неприязних відносин виникла сварка, в ході якої ОСОБА_4 із значною силою раптово завдав кулаком правої руки один удар в область грудей ОСОБА_6 , після чого остання не втримавши рівновагу впала на праву сторону свого тіла на асфальтобетонне покриття.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 - ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого черезвертлюгового перелому правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, який утворився від дії тупих твердих предметів, можливо в результаті падіння з висоти власного зросту, як з раніше приданим прискоренням, так і без такого, і за ступенем тяжкості згідно висновку судово-медичної експертизи №132 від 14.02.2018 відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я.
ОСОБА_4 завдаючи удару, не передбачав падіння і настання у потерпілої ОСОБА_6 наслідків у виді тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, хоча повинен був і міг це передбачити, а тому діяв з необережності у виді злочинної недбалості.

Обвинувачений в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні не визнав, та пояснив суду, що 21.01.2018 перебував на робочому місці в кооперативі «ОЗОН», де між ним та ОСОБА_6 відбувся конфлікт, під час якого потерпіла намагалася нанести йому удар, проте не втрималась на слизькому покритті та впала, отримавши тілесні ушкодження, будь-яких ударів він останній не наносив.

При судовому розгляді судом встановлено, що обвинувачення щодо ОСОБА_4 викладене в описовій частині вироку відповідає дійсності, що об`єктивно підтверджується належними і допустимими доказами, а саме:

- показаннями в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_8 , яка пояснила суду, що 21.01.2020. разом з сином та його товаришем привезли речі на дачу, яка розташована в кооперативі «ОЗОН-2» , які почали вивантажувати. В цей час до них підійшов охоронець кооперативу ОСОБА_9 , який почав лаятися із-за незачинених воріт. Після того, як було закінчено вигрузку меблів, конфлікт продовжився та коли вона підійшла до ОСОБА_9 , з`ясувати чому він себе так поводить він штовхнув її животом, а вона не втримавшись вхопилася за його одяг, а потім він наніс їй удар рукою в плече, від якого вона впала та отримала в результаті падіння тілесні ушкодження;

-показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що на початку 2018 року на прохання ОСОБА_11 допомагав перевозити речі його матері в с. Рокитне СТ «ОЗОН» на автомобілі «Газель». По приїзду до ОСОБА_12 через деякий час до них підійшов ОСОБА_9 та почав сварку із-за незачинених воріт. Потерпіла пішла до ОСОБА_9 , щоб з`ясувати причину його поведінки. В той час, коли він та ОСОБА_13 вийшли з автомобілю, то побачив як ОСОБА_9 животом спочатку штовхнув потерпілу, вона рукою вхопилася за його одяг, а потім ОСОБА_9 відштовхнув її від себе та потерпіла впала.

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , які є аналогічними за змістом показанням свідка ОСОБА_10 ;

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_15 , яка пояснила, що на початку 2018 року в складі бригади ШМД виїжджала на виклик в СТ «ОЗОН-2», де надавала допомогу жінці похилого віку, яка скаржилася на біль в районі бедра та вказувала при цьому, що вона отримала травму в результаті падіння від поштовху животом з боку чоловіка;

- показаннями в судовому засіданні свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які в складі СОГ прибули 21.01.2018 на місце події, здійснювали опитування очевидців та фіксували факт отримання потерпілою тілесних ушкоджень. Крім того, вказані свідки зазначили, що безпосередньо під час спілкування з потерпілою, в день події, остання вказувла на ОСОБА_9 як на особу, що наніс їй удар від якого вона впала та отримала тілесні ушкодження;

- показаннями в судовому засіданні судового експерта ОСОБА_18 , яка пояснила, що в повному обсязі підтверджує свої висновки відносно характеру, механізму та локалізації тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілої ОСОБА_6 . Що ж стосується тілесного ушкодження в районі грудної клітини у потерпілої, експерт пояснила, що воно могло не відобразитися в зв`язку з наявним шаром одягу на момент спричинення;

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 21.01.2018 року, яким зафіксовано звернення ОСОБА_6 до правоохоронних органів з приводу спричинення їй тілесних ушкоджень та вказано, що особа яка їх спричинила ОСОБА_9 ;

- висновком судово-медичної експертизи № 132 від 14.02.2018, відповідно до якого ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого черезвертлюгового перелому правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, який утворився від дії тупих твердих предметів, можливо в результаті падіння з висоти власного зросту, як з раніше приданим прискоренням, так і без такого, і за ступенем тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я

- протоколами слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_8 з фототаблицями до них, відповідно до яких було зафіксовано механізм та локалізацію спричинення потерпілій 21.01.2018 року тілесних ушкоджень ;

- протоколом слідчого експерименту та фото таблицями до нього за участю потерпілої ОСОБА_6 , відповідно до якого було зафіксовано механізм та локалізацію спричинення потерпілому тілесних ушкоджень;

- висновками судово-медичних експертиз № 158, №159, № 160 від 19.02,2018 року, призначених за результатами проведених слідчих експериментів, відповідно до яких показання вищезазначених свідків та потерпілої не протирічать об`єктивним судово-медичним даним в частині локалізації та механізму спричинення тілесних ушкоджень;

До показів свідка ОСОБА_19 які він надав в судовому засіданні, про те, що під час конфлікту потерпіла ОСОБА_8 підійшла до обвинуваченого та обома руками вдарила останнього в живіт внаслідок чого впала, суд відноситься критично. Так, під час слідчого експерименту від 22.02.2018 року свідок ОСОБА_19 не повідомив, що ОСОБА_6 наносила удари обвинуваченому, а саме обвинувачений штовхнув потерпілу животом, внаслідок чого остання не втримала рівновагу та впала.

З огляду на встановлені в судовому засіданні фактичні обставини справи, які підтверджені відповідними беззаперечними доказами, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані органами досудового слідства за ч.1. ст. 128 КК України, тобто спричинення потерпілій необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження.

При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставини, що обтяжують та пом`якшують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив нетяжкий злочин, раніше не судимий, відповідно до характеристики СТ «Озон-2» та Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області - ОСОБА_4 характеризується позитивно, в наркологічному диспансері на обліку не перебуває.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

За вищевикладених обставин, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження вчиненню нових злочинів в межах санкції ст.128 КК України, що передбачає покарання за вчинене у виді громадських робіт.

Крім цього, ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 в якому просила стягнути з останнього на її користь 22348 гривень матеріальної шкоди та 50000 моральної шкоди.
ОСОБА_4 цивільний позов не визнав в повному обсязі, оскільки винним себе не вважає.
Не дивлячись на невизнання цивільного позову ОСОБА_4 , суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на те, що вина ОСОБА_4 фактично встановлена під час судового розгляду, а отже останній повинен відшкодувати завдану шкоду.
Задовольняючи позов частково, суд вважає надмірною заявлену суму моральної шкоди у 50000 грн, тому враховуючи усі обставини справи, суд зменшує розмір моральної шкоди до 5000 гривень та вважає, що такої суми буде достатньо для компенсації моральних страждань, які присуджує до стягнення та 22348 гривень матеріальної шкоди.
Керуючись ст.ст. 370, 374,377 КПК України, ст.128 КК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.128 КК України і призначити покарання у виді 150 годин громадських робіт.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди задовольнити часткового.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 22348 гривень матеріальної шкоди та 5000 гривень моральної шкоди.

На вирок може бути подана апеляція в Полтавський апеляційний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Кременчуцький районний суд Полтавської області.

Суддя ОСОБА_1