Провадження № 11-кп/824/3657/2020 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________
У Х В А Л А
іменем України
17 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 18 серпня 2020 року, якою відмовлено у затвердженні угоди від 31.07.2018 року про визнання винуватості, укладеної між прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_11 , та повернуто прокурору обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.08.2020 року відмовлено у затвердженні угоди від 31.07.2018 року про визнання винуватості, укладеної між прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_11 , та повернуто прокурору обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_11 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що при укладені угоди не було достатньо обґрунтовано наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, та відсутній будь-який зв`язок з викриттям більшої кількості кримінальних правопорушень, їх запобіганні, виявленні чи припиненні, вважає що підстав для затвердження угоди немає. Окрім того суд вказав, що сформульоване у обвинувальному акті обвинувачення не відповідає викладеним у цьому ж акті фактичним обставинам кримінального правопорушення. Так, в частині обвинувального акта щодо викладу фактичних обставин справи такі обставини взагалі не викладено. Неконкретність обвинувачення є порушенням права на захист, яке не може бути усунене судом в ході судового розгляду. Окрім того, в обвинувальному акті відсутні відомості щодо наявності у обвинуваченого судимостей, що на думку суду є вирішальним під час здійснення кваліфікації вчинених обвинуваченим дій.
Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_9 подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 18.08.2020 року в частині повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні прокурору та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, зі стадії підготовчого судового засідання. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судове рішення в частині повернення обвинувального акта прокурору, на його думку, є незаконним та необґрунтованим. У своїх доповненнях до апеляційної скарги зазначає, що на його думку обвинувальний акт в повній мірі відповідає вимогам КПК України, так як в ньому викладені всі фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вказана правова кваліфікація з посиланням на частину статті кримінального закону та сформульовано обвинувачення, обвинувальний акт підписано слідчим і прокурором та затверджений прокурором до нього долучені додатки. Зазначає, що під час підготовчого судового засідання суд не вправі оцінювати ті обставини, які зазначені в обвинувальному акті.
Від представника потерпілої ОСОБА_14 - адвоката ОСОБА_15 надійшли заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якій він просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 18.08.2020 року без змін. Вважає, що суд першої інстанції законно і обґрунтовано відмовив у затвердженні угоди, оскільки вона суперечила вимогам КПК України. Зазначає, що на його думку вказана угода про визнання винуватості не відповідає інтересам суспільства, а спрямована виключно на задоволення приватного інтересу обвинуваченого.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку потерпілої і її представника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Дані вимоги Закону судом першої інстанції були порушені.
Вмотивованою є ухвала суду, в якій наведені належні й достатні мотиви та підстави її ухвалення.
З доводами та мотивацією суду, як на підставу для повернення обвинувального акту стосовно ОСОБА_11 , - прокурору для усунення порушень вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів погодитись не може виходячи з наступного.
Положеннями ст. 291 КПК України законодавець встановив процесуальний порядок складення обвинувального акту у кримінальному провадженні, ряд відомостей, що їх має містити обвинувальний акт, а також чітко визначив ті процесуальні документи, що в обов`язковому порядку додаються органом досудового розслідування до обвинувального акту.
Як вбачається з представлених матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_11 , який надійшов на розгляд до суду першої інстанції, містить усі відомості, які передбачено нормою статті 291 КПК України.
Вказаний обвинувальний акт підписано слідчим, який його склав та затверджено прокурором, до обвинувального акту додано усі передбачені кримінальним процесуальним законом додатки.
Таким чином, колегією суддів не встановлено допущення органом досудового розслідування порушень вимог кримінального процесуального закону під час подання до суду першої інстанції обвинувального акту, який відповідає положенням ст. 291 КПК України за своєю формою та змістом, разом із долученими до нього додатками.
При цьому, колегія суддів вважає безпідставними та передчасними висновки суду першої інстанції як на підставу повернення обвинувального акту прокурору, про те, що обвинувальний акт не містить конкретного викладу фактичних обставин кримінальних правопорушень.
Як вбачається з вимог ст. 291, зокрема п. 5 ч. 2 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, тобто прокурором під час складання обвинувального акту в повній мірі додержано вимоги ст. 291 КПК України, а дані відомості, які мають міститись в обвинувальному акті не підлягають розширеному тлумаченню.
Зі змісту обвинувального акта відносно ОСОБА_11 вбачається, що у ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення з описом конкретних дій обвинуваченого в тих межах, які прокурор вважав встановленими, зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і частину статті Закону про кримінальну відповідальність та окремо наведено формулювання обвинувачення, тобто, викладена позиція сторони обвинувачення в такому виді, як це вважає за правильне прокурор.
Відтак обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, на що обґрунтовано посилається прокурор в апеляційній скарзі.
Згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України на стадії підготовчого судового засідання суд має встановити, чи відповідає обвинувальний акт вимогам ст. 291 КПК України, а обставини, викладені в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, тобто, обставини висунутого обвинувачення є предметом розгляду в судовому засіданні кримінального провадження по суті, а тому колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність недоліків в обвинувальному акті, які зазначені в ухвалі суду, не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону.
При цьому, на переконання колегії суддів, приймаючи рішення за результатами підготовчого судового засідання, місцевий суд має виходити із положень ст. ст. 22, 26 КПК України щодо змагальності та диспозитивності кримінального провадження та положень ст. 337 КПК України, яка визначає межі судового розгляду, який проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, відповідно до ст. 92 КПК України, покладається під час судового розгляду на прокурора.
Таким чином, обставини, які зазначив суд першої інстанції в ухвалі з приводу повернення обвинувального акту, у зв`язку з невідповідністю вимогам кримінального процесуального закону не є підставою для його повернення, так як наданий суду обвинувальний акт містить виклад тих фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а також правову кваліфікацію кримінального правопорушення, а тому дослідження судом обставин справи не є предметом розгляду під час підготовчого судового засідання, а оцінка зібраним і дослідженим доказам надається виключно в ході розгляду кримінального провадження по суті.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду судового рішення суду першої інстанції по кримінальному провадженні, а тому колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині повернення обвинувального акта, прокурору.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 18 серпня 2020 року в частині повернення прокурору обвинувального акта скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Судді: