Справа № 202/7240/20
Провадження № 1-кс/202/8395/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

2 грудня 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, яке подане у кримінальному провадженні № 0000873 від 25.11.2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на автобус «Ікарус 256» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони особам, у користуванні яких знаходиться вказаний транспортний засіб його відчуження, розпорядження та використання із подальшим зберіганням його на території автостоянки ФОП « ОСОБА_5 », яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
В обґрунтування свого клопотання прокурор посилається на те, що 25.11.2020 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , автомобілем «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_7 та автобуса «Ікарус 256» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 .

За даним фактом розпочато кримінальне провадження № 0000873 від 25.11.2020 року.

Під час проведення 25.11.2020 року огляду місця події був вилучений автобус «Ікарус 256» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до ст. 98 КПК України визнаний речовим доказом.

Прокурор вказує, що з метою запобігання приховуванню, знищенню, перетворенню, транспортного засобу автобуса «Ікарус 256» реєстраційний номер НОМЕР_1 виникла потреба в накладенні на нього арешту відповідно до ст. 170 КПК України.

В судове засідання прокурор та власник чи володілець майна не з`явилися, що не перешкоджає судовому розгляду.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Слідчим суддею встановлено, що 25.11.2020 року до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, за № 0000873.

Як вбачається з матеріалів клопотання, під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди був вилучений автобус «Ікарус 256» реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_8 і який зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого 08.01.2000 року Криворізьким МРЕВ (04) ДАІ Дніпропетровської області, власником автобуса «Ікарус 256» реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

За змістом частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК України).

Так, за приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому згідно статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження .

Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу) , розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна (частина четверта статті 170 КПК України).

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя вважає доведеним, що був вчинений злочин і наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучений транспортний засіб є доказом такого злочину, відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, оскільки зберіг на собі його сліди, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема за допомогою експертних досліджень.

У той же час існує загроза приховування, перетворення даного транспортного засобу, оскільки на сьогодні не проведені всі необхідні слідчі дії та експертні дослідження транспортного засобу, а володілець вилученого транспортного засобу є особою, заінтересованою в результатах кримінального провадження. Крім того, власник майна може у будь-який час його відчужити.

Отже, матеріали клопотання доводять наявність правових підстав для накладення арешту на вилучений автобус «Ікарус 256» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

На переконання слідчого судді, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника або володільця цього майна та не матиме тяжких наслідків, оскільки для проведення експертних досліджень безпосередньо потрібен вказаний транспортний засіб та арешт майна носить тимчасовий характер. Окрім того, арешт може бути скасований відповідно до статті 174 КПК України.

Тому з метою забезпечення кримінального провадження та запобігання приховуванню, перетворенню автобуса «Ікарус 256» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на нього необхідно накласти арешт шляхом заборони його відчуження, розпорядження та використання.

Щодо вимоги прокурора про визначення місця зберігання арештованого майна, то в цій частині клопотання не може бути задоволено, оскільки вирішення цього питання не входить до компетенції слідчого судді. Відповідно до статті 100 КПК України на стадії досудового розслідування зберігання речових доказів, які були вилучені слідчим, прокурором, здійснюється стороною обвинувачення в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, клопотання підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Накласти арешт на автобус «Ікарус 256» реєстраційний номер НОМЕР_1 шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування ним.

В іншій частині клопотання відмовити.

Роз`яснити, що відповідно до частини 1 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1