Провадження № 11-кп/824/368/2020 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
прокурора - ОСОБА_5
секретаря судових засідань ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2019 року в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться кримінальне провадження №0000022 по обвинуваченню ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч.2 ст. 358, ч.3 ст. 358, ч.3 ст. 185, ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 121, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 194 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 121, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 194 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185, п.9 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 194 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 194 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 194 КК України, ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, ОСОБА_17 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжено строк тримання під вартою у ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства Юстиції України до 29 листопада 2019 року включно.
Цією ж ухвалою продовжено строк дії обов`язків покладених на обвинувачених ОСОБА_11 , та ОСОБА_10 у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції, враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких, віднесено до категорії особливо тяжкого злочину, за що передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі, а також з метою уникнення ризиків зазначених в п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення прийшов до висновку, що на даний час ризики, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого виключного запобіжного заходу, як тримання під вартою не відпали, а відтак враховуючи наявні обставини, які виправдовують подальше тримання ОСОБА_7 в умовах ізоляції від суспільства продовжив обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, захисники обвинуваченого ОСОБА_7 адвокати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подали аналогічні за змістом апеляційні скарги, в яких вони посилаючись на неповноту судового розгляду, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просять ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2019 року скасувати та обрати інший більш м`який запобіжний захід ОСОБА_7 , у виді домашнього арешту.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги захисники зазначають, що судом першої інстанції при постановленні ухвали не було належним чином враховано дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який має місце проживання та реєстрації, родину, батьків похилого віку, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, має незадовільний стан здоров`я та ряд тяжких захворювань, а тому потребує тривалого курсу лікування та реабілітації, що є перешкодою для тримання під вартою в умовах «Слідчого ізолятора», а також пояснення обвинуваченого щодо відсутності у нього наміру переховуватись від суду чи вчиняти інші дії визначені, як ризики. Крім того, захисники звертають увагу суду на те, що обвинувачений ОСОБА_7 тримається під вартою вже більше 9 років. Зазначають, що стороною обвинувачення не було надано до суду першої інстанції жодного належного та допустимого доказу, який би дозволив зробити висновок, щодо обґрунтованості продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
В апеляційній скарзі з урахуванням доповнень до неї, обвинувачений ОСОБА_7 просить ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2019 року скасувати та обрати йому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що перебуває під вартою понад 9 років, за цей період прокуратурою не було надано жодного доказу на підтвердження наявності ризиків, які б підтверджували необхідність продовження йому строку тримання під вартою, а посилання прокурора на усну заяву, іншого обвинуваченого щодо погроз на його адресу, не може враховуватись судом, оскільки нічим не підтверджується. Крім того, апелянт звертає увагу на те, що в установчій частині оскаржуваної ухвали судом першої інстанції невірно зазначена кваліфікація дій, в яких його обвинувачують, що на думку апелянта негативно його характеризує.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого і його захисників, та просив залишити їх без задоволення, перевіривши доводи апеляційних скарг, вивчивши матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що 23.04.2020 Дніпровським районним судом м. Києва у даному кримінальному провадженні №0000022 ухвалено вирок, яким ОСОБА_7 визнано винним та призначено йому покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України. Цим же вироком звільнено ОСОБА_7 з під варти у зв`язку з відбуттям покарання та скасовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Згідно ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадженняне було завершене до його спливу.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали судом першої інстанції при розгляді питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримано та враховано всі обставини за яких таке продовження можливе.

Так, судом першої інстанції, були наданні пояснення прокурора, потерпілого, заслухана думка захисників обвинуваченого ОСОБА_7 , для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.
Всупереч доводам апеляційних скарг обвинуваченого та його захисників, суд першої інстанції при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , належним чином дослідив всі обставини, які мають значення при вирішенні даного питання, врахував ступінь тяжкості інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, одне з яких віднесено до категорії особливо тяжкого злочину, за що передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі, встановив наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, так як обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених, яким погрожував та адреси яких йому відомі, вчинити інше кримінальне правопорушення, даних, що характеризують обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні умисного вбивства з метою приховування інших злочинів.
Таким чином, враховуючи зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що наведені в клопотанні прокурора ризики,передбачені п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, запобігання яких є метою та підставою застосування запобіжних заходів, з моменту застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшилися та продовжують існувати до теперішнього часу.
Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисників про неврахування судом першої інстанції при розгляді питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 даних, що характеризують його особу, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд першої інстанції врахував в сукупності всі обставини, що враховуються при продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого та належним чином обґрунтував в оскаржуваній ухвалі доцільність продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , у зв`язку з необхідністю уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а не інший більш м`який запобіжний захід, як того просять апелянти, забезпечить виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст. 405, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2019 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строку тримання під вартою у ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства Юстиції України до 29 листопада 2019 року включно, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ __________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4