Справа № 461/430/21
Провадження № 1-кс/461/455/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2021 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого,

встановив:

адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просить скасувати постанову старшого слідчого СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 18.12.2020 року про відмову у задоволенні клопотання про надання інформації щодо вилученого майна у кримінальному провадженні №0000312 від 29.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України та зобов`язати слідчого надати наступну інформацію:

-які саме дослідження призначались/здійснюються із грошовими коштами, вилученими в ході проведеного обшуку 27.09.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , та на підставі яких документів (із зазначенням номерів та дат відповідних документів);

-якою установою проводяться дослідження грошових коштів, вилучених в ході проведеного обшуку 27.09.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , із зазначенням вхідних/вихідних реєстраційних номерів та дат направлення/отримання грошових коштів на дослідження та повернення грошових коштів;

-чи підтвердилось за час знаходження вилучених грошових коштів у СУ ГУ НП у Львівській області їх отримання внаслідок ведення господарської діяльності по реалізації алкогольних напоїв із зображенням торгового знаку «Fiorelli» третім особам або незаконність їх походження? Якщо так, якими доказами це підтверджується;

-фактичного місця знаходження грошових коштів, вилучених в ході проведеного обшуку 27.09.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , станом на теперішній час.

Обґрунтовуючи скаргу, покликається на те, що 11.12.2020 року захисник звернувся до слідчого з письмовим клопотанням про надання інформації щодо вилученого майна у кримінальному провадженні №0000312 від 29.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України. 18.12.2020 року слідчим відмовлено у задоволенні даного клопотання, що скаржник вважає порушенням вимог ст.220 КПК України та порушенням прав особи під час кримінального провадження. Зазначає, що до цього часу у власника майна немає жодних відомостей щодо стану вилученого майна, чи здійснювались з майном будь-які дослідження, внаслідок чого є обґрунтовані підстави вважати, що вилучене майно може бути зіпсовано у зв`язку з недотриманням режиму зберігання майна, що в свою чергу може призвести до завдання матеріальної шкоди власнику вилученого майна. Вказує, що такі дії слідчого суперечать положенням КПК України, свідчать про упереджене розслідування, а тому просить скаргу задовольнити.

Скаржник подав заяву, в якій просить розгляд скарги проводити у його відсутності.
Згідно статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
З урахуванням наведених обставин вважаю, за можливе провести розгляд скарги за відсутності скаржника.

Слідчий подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій в задоволенні скарги відмовити, оскільки оскаржувана постанова є обґрунтованою та мотивованою.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, неявка слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою у розгляді скарги.

Дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ст.8 КПК України).

Встановлено, що відповідно до поданої скарги, ОСОБА_4 являється власником майна, вилученого 27.09.2020 року в ході проведення обшуку в межах кримінального провадження №0000312 від 29.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України.

11.12.2020 року адвокат ОСОБА_3 в інтересах останньої звернувся до старшого слідчого СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 з письмовим клопотанням про надання інформації щодо вилученого майна у вказаному кримінальному провадженні.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Постановою слідчого від 18.12.2020 року відмовлено у задоволенні поданого клопотання.

Відповідно до змісту постанови, кримінальне провадження №0000312 від 29.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України, розпочато за фактом незаконного використання зразка для товарів і послуг торгової марки «Fiorelli» вчиненого організованою групою, що завдало матеріальної шкоди в особливо великому розмірі. ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не надала іншій стороні можливість скопіювати або оглянути оригінали документів, зміст яких може доводитись у передбаченому ч.7 ст.99 КПК України випадку, на підтвердження ймовірного походження та належності вилучених речей і документів під час обшуку, про яке вона та її представник зазначають у своєму клопотанні від 11.12.2020 року. Також, роз`яснено, що надання інформації про стан досудового розслідування та проведені слідчі дії, виходячи з правил ст.222 КПК України, є неможливим.

Так, розглядаючи оскаржувану постанову на предмет її відповідності вимогам КПК України, виходжу, з положень ч.1 ст.40 КПК України, відповідно до яких слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого (ч.5 ст.40 КПК України).
В оскаржуваній постанові слідчий, який є самостійним у своїй процесуальній діяльності, покликається на необхідність збереження інформації про стан досудового розслідування.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ч.1 ст.94 КПК України).

Відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим. Слідчий, прокурор попереджає осіб, яким стали відомі відомості досудового розслідування, у зв`язку з участю в ньому, про їх обов`язок не розголошувати такі відомості без його дозволу. Незаконне розголошення відомостей досудового розслідування тягне за собою кримінальну відповідальність, встановлену законом (ст.222 КПК України).

Таке загальне положення, в свою чергу, покликане захистити відомості, що містяться в матеріалах досудового розслідування, від розголошення їх особами які брали в ньому участь, з метою забезпечення нормального ходу досудового розслідування, виключення незаконного впливу на його учасників і результати.

Наведене свідчить, що слідчий в межах наданих йому повноважень та у спосіб визначений законом оцінив доводи заявника, належним чином розглянув клопотання від 11.12.2020 року та за результатами його розгляду виніс мотивоване процесуальне рішення.

Отже, слідчим дотримано вимоги ст.ст.110, 220, 221 КПК України.

Водночас, відповідно до ч.ч. 1-3, 7ст. 64-2 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. . Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, та його представник зобов`язані:

1) прибувати за викликом до прокурора, суду, а в разі неможливості своєчасного прибуття - завчасно повідомити про це, а також про причини неможливості прибуття;

2) не перешкоджати встановленню обставин вчинення кримінального правопорушення;

3) не розголошувати без дозволу прокурора, суду відомості, які стали їм відомі у зв`язку з участю у кримінальному провадженні і які становлять охоронювану законом таємницю.

Доказів порушення органом досудового розслідування вищенаведених положень, а також положень ст.42 КПК України скаржником слідчому судді не подано.

Слідчий суддя не вправі в даному випадку зобов`язувати слідчого надавати інформацію про стан досудового розслідування чи про інші слідчі та процесуальні дії кримінальному провадженні.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про відповідність дій слідчого положенням чинного Кримінального процесуального Закону, оскільки останнім у визначені законом порядку та строки було розглянуто клопотання скаржника, що цілком відповідає принципу законності під час кримінального провадження, та не призводить до порушення процесуальних прав скаржника, передбачених Законом за наявності обставин, передбачених ст.222 КПК України.

За наведених обставин, подана скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303, 304,306,307 КПК України,

постановив:

У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя В.Стрельбицький