Справа № 582/1285/19
Провадження № 1-кп/591/267/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 грудня 2020 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження щодо обвинувачення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хоружівка Недригайлівського району Сумської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно обвинувального акту, що надійшов до суду, ОСОБА_8 вчинив закінчений замах на умисне вбивство ОСОБА_7 за таких обставин:

05.08.2019 близько 00 год. 30 хв., ОСОБА_8 відпочивав на ліжку у спальній кімнаті будинку за своїм місцем проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де в даний момент на сусідньому ліжку знаходилися його знайомі - ОСОБА_7 та ОСОБА_9 .

В цей час у ОСОБА_8 , з надуманих мотивів виник злочинний умисел на протиправне позбавлення життя ОСОБА_7 , шляхом нанесення йому ударів ножом.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 із спальної кімнати будинку направився до кухні, де із дерев`яної лавки взяв ніж, та, утримуючи його в своїй правій руці, направився до місця знаходження ОСОБА_7 , котрий в той час лежав на ліжку поряд із ОСОБА_9 в спальній кімнаті будинку.

Надалі, ОСОБА_8 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, підійшов до ОСОБА_7 , та бажаючи при цьому настання його смерті, наклонившись до останнього, наніс лезом ножа, котрий утримував в правій руці, з великою силою три удари в область голови ОСОБА_7 .

В момент нанесення ударів ножом, ОСОБА_7 почав своїми руками захищати відкриті ділянки голови. Від ударів ножом, ОСОБА_7 отримав ножове поранення фаланги IV пальця лівої кисті. В цей час, після нанесення вказаного удару, ОСОБА_7 зумів піднятися з ліжка та вискочив з вищевказаного будинку.

Таким чином, на переконання органів досудового розслідування, ОСОБА_8 свій намір на вчинення кримінального правопорушення до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпілий ОСОБА_7 , зумів втекти з будинку.

Такі дії ОСОБА_8 стороною обвинувачення були кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, тобто, як закінчений замах на умисне вбивство.

В судовому засіданні ОСОБА_8 , хоча і зазначив, що вину визнає, але, надаючи пояснення, фактично свою вину у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство не визнав. Зокрема розповідав, що в той день на території його домоволодіння вони разом з потерпілим, а також ОСОБА_9 випивали спиртні напої, після чого пішли відпочивати. Як брав ніж та куди наносив удари він не пам`ятає. В той же час, не заперечує, що саме він наніс потерпілому усі тілесні ушкодження, про які йдеться в обвинувальному акті. Водночас стверджував, що робив це не з метою вбивства, вбивати потерпілого він не хотів, сварок між ним та потерпілим ані в той день, ані раніше не було. Медичну допомогу потерпілому не надавав та коли приїхала поліція, то він прибирався у будинку.

Суд вважає, що дії ОСОБА_8 необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.121 КК України.

До таких висновків суд дійшов під час оцінки досліджених в суді доказів.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_7 розповідав, що час від часу він проживав у ОСОБА_8 в будинку, оскільки свого житла не мав. У вказаний в обвинувальному акті день та час він перебував у будинку за місцем мешкання обвинуваченого. Протягом дня він, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вживали алкогольні напої, а потім полягали спати. Поруч з ним лягла ОСОБА_9 та вони слухали музику. В цей час несподівано до нього підійшов обвинувачений та безпідставно наніс йому в голову три удари ножом. При цьому, він закривав голову руками, внаслідок чого отримав ще й поранення пальця. Після цього він піднявся з ліжка та пішов з будинку до сусідів, відкривши самостійно двері, які були зачинені на засув. Сусідка викликала швидку допомогу та його забрали до лікарні. Чому обвинувачений так вчинив пояснити не може, між ними конфліктів не було. Просив суворо обвинуваченого не карати.

ОСОБА_9 також повідомила, що в той день вона з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вживали спиртні напої, спочатку на дворі у ОСОБА_8 , а коли стемніло то у його будинку. А коли полягали спати, то вона лягла на одне ліжко з ОСОБА_7 та вони слухали музику з мобільного телефону, а ОСОБА_8 відпочивав на іншому ліжку. При цьому, останній декілька разів висловлював їй та ОСОБА_7 вимогу, щоб вони залишили його будинок, але вони на таку вимогу не відреагували та продовжували слухати музику. Через деякий час до їх ліжка несподівано підійшов обвинувачений та наніс 3 удари ОСОБА_7 ножом у голову, після чого відійшов та стояв переляканий у куті кімнати, а вони з ОСОБА_7 залишили будинок: пішли до сусідки, звідки ОСОБА_7 забрали у лікарню.

Свідок ОСОБА_10 суду розповіла, що близько 01-00 год., дати не пам`ятає, на початку серпня 2019 року до неї прийшов ОСОБА_7 , голова якого була вся у крові, та сказав, що його вдарив ОСОБА_8 . Вона перев`язала ОСОБА_7 голову та викликала швидку. Швидка приїхала до її будинку, зробили ОСОБА_7 перев`язку та забрали у лікарню.

Допитана як свідок фельдшер швидкої допомоги ОСОБА_11 повідомила, що їздила на виклик до с.Біж під час одного з чергувань. За адресою виклику у дворі на стільці сидів чоловік з перев`язаною раною на голові, що супроводжувалась сильною кровотечою, також у нього був відсічений 4 палець на лівій руці. Вона надала йому першу медичну допомогу, після чого потерпілого на швидкій відвезли у лікарню для госпіталізації. Потерпілий до карети швидкої допомоги та з автомобіля до лікарні йшов самостійно, свідомості не втрачав.

Свідок ОСОБА_12 , водій швидкої допомоги, повідомляв суду про обставини, аналогічні тим, про які зазначала і свідок ОСОБА_11 .

Таким чином, прямий умисел обвинуваченого на вбивство не підтверджено показами потерпілого та свідків, які безпосередньо були допитані судом. Натомість, з наданих ними показів судом встановлено, що ОСОБА_8 самостійно припинив наносити удари ножом потерпілому, хоча мав реальну можливість продовжити такі дії, ОСОБА_7 сам залишив будинок та ОСОБА_8 йому не перешкоджав у цьому та не переслідував його, що підтвердили зокрема ОСОБА_7 та ОСОБА_9 .

Крім того, наявності в діях ОСОБА_8 прямого умислу на заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_7 не підтверджено і письмовими доказами, що досліджувались судом.

Так, під час проведення обшуку 05.08.2019 року у будинку та прибудинковій території було виявлено та зафіксовано: плями речовини бурого кольору на речах, що знаходились на ліжку, де лежав потерпілий, на підлозі поряд з цим ліжком, на капцях, що були у кімнаті, на порозі біля входу до будинку, на речах, що знаходились на території домоволодіння; слід пальця на лівій створі дверей до кімнати, що підтверджується відповідним протоколом з додатками у виді флеш носія та фотокарток (а.с. 177-206 т.1). Під час судового засідання було безпосередньо досліджено речові докази, що вилучались під час проведення обшуку, і стороною захисту не заперечувалось наявності на них слідів речовини бурого кольору.

Згідно висновків судово-імунологічних експертиз: №801 від 16.09.2019 (а.с.224-227 т.1), №798 від 05.09.2019 (а.с.230-232 т.1), №797 від 10.09.2019 (а.с. 235-237 т.1), №799 від 05.09.2019 (а.с. 240-242 т.1), №796 від 10.09.2019 (а.с. 245-247 т.1) виявлені у домоволодінні плями речовини бурого кольору є слідами крові людини, походження яких можливе від ОСОБА_7 , а даних про те, що вони можуть належати ОСОБА_8 не встановлено. При цьому, у ОСОБА_8 та ОСОБА_7 були відібрані біологічні зразки (а.с. 165-176 т.1), а групова належність крові потерпілого та обвинуваченого була встановлена висновками судово-імунологічних експертиз №794 від 03.09.2019 (а.с. 216-217 т.1) та №795 від 03.09.2019 (а.с. 220-221 т.1).

Відповідно до висновку судової дактилоскопічної експертизи №19/119/6-1/423е від 12.09.2019 (а.с. 3-11 т.2) слід пальця на поверхні дверей кімнати залишений ОСОБА_8 .

Оцінюючи ці докази, суд дійшов висновку про необґрунтованість тверджень захисника щодо визнання протоколу обшуку недопустимим доказом через відсутність, на його думку, невідкладного випадку на проникнення до житла без ухвали слідчого судді, та визнання вищезазначених висновків експертів через це «плодами отруйного дерева».

Так, обшук був проведений слідчим відразу після внесення відомостей до ЄРДР та у зв`язку з невідкладним випадком, пов`язаним із врятуванням майна, що мало значення для кримінального провадження. Після здійснення слідчої дії була отримана відповідна ухвала слідчого судді. І такі обставини дають підстави стверджувати про те, що обшук проведено у порядку, встановленому ч.3 ст.233 КПК України та підстав, передбачених ст.87 КПК України, для визнання протоколу обшуку недопустимим доказом немає. Крім того, враховуючи викладені обставини, відсутні підстави і для застосування доктрини «плодів отруйного дерева» до інших, похідних від протоколу обшуку, доказів, зокрема висновків експертів, про які зазначав захисник.

Крім того, слід зазначити, що згідно даних протоколу обшуку, під час проведення такої слідчої дії здійснювалось фіксування за допомогою відеозапису на відеокамеру та до протоколу додана флеш-карта з відеозаписом. Водночас, в судовому засіданні дослідити відеозапис не вдалось через пошкодження файлів із записом слідчої дії вірусом. В той же час, вказана обставина не дає підстав для визнання протоколу обшуку недопустимим доказом згідно ст.87 КПК України і заперечень через вказані обставини проти чинності такої дії, як обшук, або його результатів, як того передбачає ч.6 ст.107 КПК України, від сторін під час судового засідання не надходило.

Згідно повідомлення Недригайлівської центральної районної лікарні, ОСОБА_7 був доставлений 05.08.2019 року о 01-50 год. в приймальне відділення та госпіталізований до хірургічного відділення, де перебував на стаціонарному лікуванні у період з 05.08.2019 по 16.08.2019 року, з діагнозом: черепно-мозкова травма, відкритий вдавлений перелом лобно-тім`яної ділянки справа, відкритий перелом лівої тім`яної кістки, закритою черепно-мозковою травмою, струсом головного мозку, травматичною ампутацією фаланги 4 пальця лівої кісті (а.с. 163-164 т.1).

Висновком експерта №274 від 23.09.2019 року підтверджується те, що тілесні ушкодження у вигляді рани і вдавленого перелому правої половини лобної кістки з ушкодженням зовнішньої і внутрішньої кісткової пластинок відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя; рани і перелому зовнішньої кісткової пластинки лівої тім`яної кістки - до легких тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, поранення фаланги IV пальця лівої кисті - до середньої тяжкості по критерію розладу здоров`я (а.с. 76-78 т.2). Крім того вказаною експертизою підтверджено покази потерпілого щодо обставин механізму, характеру, локалізації, кількості нанесених йому ударів та термінів їх завдання, а також обставин самозахисту, зокрема: в п.п.1,2,4 висновку експерта зазначено, що тілесні ушкодження відповідають терміну 05.08.2019 року, характер ушкоджень вказує на те, що вони могли утворитись від дії гострого предмета. При цьому, кутоподібна форма рани в лівій тем`яній ділянці не виключає виникнення її від двох дій, кожна з решти ран в ділянці голови могла виникнути від однієї дії, не виключено, що часткова ампутація 4 пальця лівої кисті могла утворитися при намаганні захиститися при нанесенні йому ушкоджень.

Твердження сторони захисту про те, що вказаний висновок експертом складено за результатами проведення експертизи по копіям документів спростовується відомостями, що містяться у самому висновку. Як пояснив прокурор, оригінали медичної документації відносно ОСОБА_7 було отримано слідчим на запит, а після проведення експертизи повернуто у лікарню.

За таких обставин, невжиття заходів забезпечення кримінального провадження у виді тимчасового доступу до оригіналів документів, які добровільно було видано володільцем для проведення експертизи, не порушують порядку їх здобуття і не тягнуть за собою визнання недопустимим доказу висновку експерта №274 від 23.09.2019 року.

Прокурором на підтвердження обставин обвинувального акту було надано протоколи слідчих експериментів, а також флеш носії, на яких було зафіксовано проведення вказаних слідчих дій за участю свідка ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 (а.с. 14-28 т.2). Усі вказані протоколи проведення слідчих експериментів, як докази, є належними і допустимими. При цьому, слід зазначити, що частина відомостей, які повідомляла свідок ОСОБА_9 під час проведення за її участі слідчого експерименту, зокрема щодо місцезнаходження учасників події у кухні в момент заподіяння тілесного ушкодження, суперечать відомостям, які з цього приводу повідомили суду потерпілий та обвинувачений, а також сама ОСОБА_9 безпосередньо надаючи покази у судовому засіданні. Така суперечність показів свідка, на думку суду, пов`язана зі станом, в якому ОСОБА_9 перебувала під час події, а саме: стан алкогольного сп`яніння, але не спростовує того факту, що подія кримінального правопорушення, під час якої обвинувачений наніс потерпілому тілесні ушкодження, мала місце.

Водночас, продемонстрований нею під час проведення слідчого експерименту механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , відповідає локалізації тілесних ушкоджень, як вони зазначені у висновку експерта №274 від 23.09.2019 року. Крім того, згідно висновку експерта №276 від 23.09.2019 року: характер і локалізація тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 не виключає можливості утворення їх від дій спричинених йому ОСОБА_8 , як це було продемонстровано свідком ОСОБА_9 під час слідчого експерименту (а.с. 40 т.2).

Також, як ОСОБА_8 , так і ОСОБА_7 , відтворюючи під час слідчих експериментів за їх участі дії, обставини та обстановку, повідомили відомості про характер та локалізацію нанесення тілесних ушкоджень, які повністю узгоджуються між собою та з висновком експерта № 274 від 23.09.2019 року.

А висновками експертів №277 від 23.09.2019 (а.с. 38 т.2) та №275 від 23.09.2019 (а.с. 42 т.2) підтверджено те, що характер і локалізація тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 у вигляді ран в ділянці голови і 4 пальця лівої кісті не виключає можливості утворення їх при обставинах, продемонстрованих потерпілим і ОСОБА_8 під час проведення за їх участю слідчих експериментів.

При цьому твердження сторони захисту про те, що вказані висновки експертів є неповними, суд не приймає до уваги, оскільки зміст цих висновків повністю відповідає вимогам ст.102 КПК України, зокрема вони містять докладний опис та обґрунтовані відповіді на кожне поставлене питання.

Таким чином, досліджені в судовому засіданні як покази потерпілого і свідків, так і письмові докази, які визнані судом належними і допустимими, в їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_8 завдав потерпілому 3 удари ножом у життєво-важливу ділянку тіла голову, водночас, не містять відомостей про те, що такі дії обвинувачений вчиняв саме з прямим умислом, зокрема, що смерть потерпілого охоплювалась умислом обвинуваченого. На переконання суду, ОСОБА_8 , якби мав намір вбити потерпілого, то не припинив би самостійно нанесення ударів ножом, або намагався би догнати потерпілого, який самостійно та спокійно залишив будинок, щоб нанести йому ще ударів, щоб спричинити смерть ОСОБА_13 . Тобто, суд вважає, що ОСОБА_8 нічого не заважало довести злочинний намір, направлений на вбивство, якби він у нього був.

Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд встановив, що поведінка обвинуваченого до, під час та безпосередньо після заподіяння ударів свідчить про відсутність у нього умислу саме на вбивство потерпілого та доводить те, що він діяв з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті потерпілого.

За таких обставин, злочин не може бути кваліфіковано як замах на вбивство, оскільки замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом, а у даному випадку доказів наявності прямого умислу прокурором не надано. Тому ОСОБА_8 повинен нести відповідальність лише за фактично заподіяні наслідки - тяжкі тілесні ушкодження (така позиція висловлена у рішенні Верховного суду по справі від 13 лютого 2020 р. N164/1826/17; N51-6292км19).

Враховуючи такі обставини, суд вважає, що дії ОСОБА_8 слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 121 ч.1 КК України, оскільки він спричинив умисне тяжке тілесне ушкодження ОСОБА_7 за таких обставин: 05.08.2019 близько 00 год. 30 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи у будинку за своїм місцем проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з мотивів раптово виниклої неприязні до потерпілого, взяв у праву руку ніж, підійшов до ОСОБА_7 , котрий в той час лежав на ліжку поряд із ОСОБА_9 в спальній кімнаті будинку та слухав музику, не дивлячись на вимоги обвинуваченого про залишення ними його будинку, та раптово наніс лезом ножа три удари в область голови ОСОБА_7 , заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді рани і вдавленого перелому правої половини лобної кістки з ушкодженням зовнішньої і внутрішньої кісткової пластинок, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень; рани і перелому зовнішньої кісткової пластинки лівої тім`яної кістки, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Водночас, оскільки в момент нанесення ударів ножом, ОСОБА_7 почав своїми руками захищати відкриті ділянки голови, то від ударів ножом він отримав ножове поранення фаланги IV пальця лівої кисті, яке відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Після нанесення таких ударів ОСОБА_7 піднявся з ліжка, вийшов з вищевказаного будинку та пішов до сусідів, які викликали швидку допомогу.

Суд вважає, що умисел завдати потерпілому тілесних ушкоджень ножом виник у ОСОБА_8 під впливом раптово виниклих, надуманих мотивів у зв`язку з тим, що потерпілий та ОСОБА_9 не залишали його будинку, не дивлячись на такі його вимоги.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_8 вчинив тяжкий злочин та обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено. До пом`якшуючих вину ОСОБА_8 обставин суд вважає необхідним віднести: активне сприяння розкриттю злочину, похилий вік та вади здоров`я.

Характеризуючи особу обвинуваченого, слід зазначити, що ОСОБА_8 є не судимою особою, на обліках в диспансерах не перебуває, не одружений, офіційно не працює, з довідки, яка надана суду ОСОБА_8 позитивно характеризується за місцем мешкання (а.с. 50-60 т.2). Також, згідно висновку експерта №400 від 09.09.2019 року ОСОБА_8 виявляє ознаки розладу особистості та поведінки з легким зниженням пам`яті та помірним зниженням інтелекту, як на момент вчинення злочину, так і після нього міг та може усвідомлювати свої дії та керувати ними, не перебував у стані фізіологічного афекту або в іншому емоційному стані, який міг суттєво вплинути на його свідомість та діяльність (а.с. 62-66 т.2).

Враховуючи наявність таких пом`якшуючих обставин, як: активне сприяння розкриттю злочину, похилий вік та стан здоров`я, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, з урахуванням особи винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання, беручи до уваги позицію потерпілого, який просив суворо не карати обвинуваченого, суд вважає можливим застосувати ст.69 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі - нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.1 ст.121 КК України.

Крім того, слід зарахувати у строк відбування покарання строк тримання під вартою за правилами ч.5 ст.72 КК України (а.с. 43-44 т.2).

Також, оскільки ризики того, що ОСОБА_8 , знаходячись на волі, зможе переховуватись від суду, суд вважає, що до набрання вироком законної сили йому необхідно залишити раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлялись.

Відповідно до ст.ст.100,174 КПК України необхідно скасувати накладений на майно арешт та вирішити долю речових доказів у справі (а.с. 207-208 т.1).

Крім того, на підставі ст.ст.118,124 КПК з обвинуваченого на користь держави необхідно стягнути витрати на проведення судової експертизи на суму 942,06 грн. (а.с. 2 т.2).

Керуючись ст.ст. 118, 124, 368, 370 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання за цим законом із застосуванням ст.69 КК України - у виді 3 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 слід рахувати з дня його затримання, а саме: з 05.08.2019 року, та відповідно до ч.5 ст.72 КК України у строк відбуття покарання зарахувати йому строк тримання під вартою з 05.08.2019 року до дня набрання вироком законної сили, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити без змін у виді тримання під вартою але не пізніше ніж до 01.02.2021 року.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати на проведення судової експертизи на суму 942,06 грн.

Скасувати накладений на майно арешт ухвалою слідчого судді Недригайлівського районного суду Сумської області та долю речових доказів вирішити наступним чином:

1)виріз із мішковини із нашаруванням речовини бурого кольору; скляну чарку без написів; вісім ножів різних розмірів та один клинок до ножа; швабру дерев`яну; зіскоб із поверхні деревини нижньої частини дверної коробки із нашаруванням речовини бурого кольору; виріз із наволочки подушки із нашаруванням речовини бурого кольору; виріз з покривала із нашаруванням речовини бурого кольору; зіскоб із полу в спальній кімнаті будинку із нашаруванням речовини бурого кольору; капці гумові чоловічі чорного кольору із нашаруванням речовини бурого кольору; відрізок липкої стрічки із відкопійованими слідами рук; простирадло зелено-білого кольору із нашаруванням речовини бурого кольору; наволочку біло-голубого кольору із нашаруванням речовини бурою кольору; спортивні штани синього кольору із червоною смугою по боках; сорочку байкову сірого кольору у вертикальну та горизонтальну смугу; шкарпетки сірого кольору, - які зберігаються в камері зберігання речових доказів Недригайлівського ВП Роменського ВП ГУНП в Сумській області згідно квитанції після набрання вироком законної сили знищити;

2)файл з документами на ім`я ОСОБА_7 , які зберігаються в камері зберігання речових доказів Недригайлівського ВП Роменського ВП ГУНП в Сумській області після набрання вироком законної сили повернути законному володільцю ОСОБА_7 .

Вирок суду може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Зарічний райсуд м.Суми, а для засудженого з моменту вручення копії вироку.

Судді