Справа № 591/6471/18
Провадження № 1-кп/591/169/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2020 року Зарічний районний суд м.Суми в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Суми угоду про примирення в кримінальному провадженні щодо обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сари, Гадяцького району, Полтавської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч. 2 ст.185, ч.1, ч.2 ст.200 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , перебуваючи у договірних відноснах з АТ «ВТБ БАНК» згідно укладеного 23 квітня 2018 року договору про надання послуг та будучи з метою виконання обов`язків відповідно до вказаного договору зареєстрованим у програмному комплексі «WEB Sphere Portal» з наданням відповідного доступу до інформації клієнтів банку, зокрема щодо поточного балансу коштів на рахунках та інших персональних даних, протягом квітня серпня 2018 року, перебуваючи у приміщенні установи банку, що розташована за адресою м. Суми, вул. Воскресенська, б. 13, вчинив злочини, а саме:

- 17.06.2018 - умисно вніс завідомо неправдиві відомості до електронної анкети щодо фінансового телефону клієнта банку ОСОБА_6 у програмному комплексі «WEB Sphere Portal», змінивши номер телефону останнього на власний номер, після чого здійснив вхід до автоматизованої системи «VTB Online» як ОСОБА_7 та, отримавши можливість керувати і розпоряджатись рахунком ОСОБА_7 , умисно виконав переказ коштів у сумі 1000,00 грн. на власний рахунок № НОМЕР_1 , тим самим умисно вчинив підробку та використання електронних засобів доступу до банківських рахунків та умисно таємно викрав майно грошові кошти банку;

- 18,19,20,24,25,27,28,30 червня 2018 року а також 1,2 та 3 липня 2018 року - умисно вніс завідомо неправдиві відомості до електронних анкет щодо фінансового телефону клієнтів банку ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 у програмному комплексі «WEB Sphere Portal», змінюючи номери мобільних телефонів вказаних клієнтів на власний номер, після чого здійснив вхід до автоматизованої системи «VTB Online» ніби-то вказані клієнти, а, отримавши у такий спосіб можливість керувати і розпоряджатись рахунками останніх, умисно виконав переказ коштів у сумі 52 720,00 грн. на власний рахунок № НОМЕР_1 , тим самим умисно повторно вчинив підробку та використання електронних засобів доступу до банківських рахунків та умисно повторно таємно викрав майно грошові кошти банку у вказаній сумі.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1, ч. 2 ст.200 та ч.1, ч.2 ст.185 КК України.

26.10.2019 року між представником потерпілого АТ «ВТБ БАНК» - ОСОБА_18 та обвинуваченим ОСОБА_5 , було укладено угоду про примирення, відповідно до якої обвинувачений визнав в повному обсязі свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч. 2 ст.185, ч.1, ч.2 ст.200 КК України. При цьому, сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_5 : за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, у розмірі 850,00 грн., за ч. 2 ст.185 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки, за ч.1 ст. 200 КК України - у виді штрафу в розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 51000,00 грн., ч.2 ст.200 КК України - у виді штрафу в розмірі 5000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 85000,00 грн. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік 6 місяців.

Під час підготовчого судового засідання представник потерпілого та обвинувачений підтвердили, що угода про примирення між ними укладена добровільно, така угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Суд проаналізував надані обвинувальний акт, угоду про примирення та документи, що характеризують особу обвинуваченого, вислухавши учасників процесу, дійшов наступного висновку.

Як вбачається з наданих матеріалів, дії ОСОБА_5 обґрунтовано кваліфіковані за ч.1, ч. 2 ст.185, ч.1, ч.2 ст.200 КК України. Згідно з положеннями ст. 12 КК України ( в редакції, що діяла на момент вчинення правопорушень) злочини за ч.1 ст.185 КК України відносився до категорії кримінальних правопорушень невеликої тяжкості, а за ч.2 ст.185, ч.ч.1,2 ст.200 КК України середньої тяжкості. Обвинувачений свою вину у скоєнні цих кримінальних правопорушень, як вони зазначені в обвинувальному акті та угоді про примирення, визнає. Встановлено, що укладення угоди між сторонами про примирення є добровільним. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

Умови угоди про примирення не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання відповідає вимогам чинного законодавства та не суперечить інтересам суспільства, застосування ст.75 КК України обґрунтовано тим, що ОСОБА_5 є раніше не судимою особою, позитивно характеризується за місцем проживання, добровільно відшкодував завдані збитки, щиро покаявся та активно сприяв розкриттю злочину. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб не встановлено.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370-371, 373-374,469,471, 473-476 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 26.10.2019 року між представником потерпілого АТ «ВТБ БАНК» ОСОБА_18 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0002825.

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1, ч. 2 ст.185, ч.1, ч.2 ст.200 КК України, та призначити йому покарання за цими законами:

-за ч.1 ст.185 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, у розмірі 850,00 грн.,

-за ч. 2 ст.185 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки,

-за ч.1 ст. 200 КК України - у виді штрафу в розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 51000,00 грн.,

-ч.2 ст.200 КК України - у виді штрафу в розмірі 5000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 85000,00 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік 6 місяців, та покласти на нього наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 діб з моменту проголошення вироку, через Зарічний районний суд м.Суми до Сумського апеляційного суду:

- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілим виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 КПК України;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1