справа № 208/7911/20
№ провадження 1-кс/208/2232/20
УХВАЛА
Іменем України

21 грудня 2020 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, однак 26.03.2018 до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська було направлено обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 187 КК України,-

Встановив:

Слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слідчий у своєму клопотанні посилається на те, що ОСОБА_7 може переховуватись від органу досудового розслідування та / або суду, так як підозрюваний не має сталих соціальних зв`язків (постійного місця роботи, осіб на утриманні). При цьому у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні даного кримінального правопорушення йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк 12 років із конфіскацією майно. Все це вказує, що підозрюваний може у будь-який момент залишити межі міста та області з метою переховування від органу досудового розслідування та / або суду з метою уникнення покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення; незаконно впливати на інших підозрюваних та свідків у даному кримінальному провадженні, в зв`язку з тим, що підозрюваний добре знайомий із іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні, підтримує із ними дружні зв`язки. Це надасть підозрюваному можливість впливати на інших підозрюваних з метою уникнення покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення. Вчините інше кримінальне правопорушення майнової спрямованості.

В судовому засіданні слідчий підтримав своє клопотання, посилався на обставини зазначені в клопотанні, наполягав на обранні щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити з підстав, наведених у клопотанні.

Захисник заперечує щодо задоволення клопотання, застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що не має наміру переховуватись від органів слідства та суду, просив застосувати відносно нього більш м?який запобіжний захід.

Слідчий суддя, вислухавши слідчого, прокурора, захисника, підозрюваного, вивчивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

У провадженні СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження №0001450 від 01.11.2020 р. за ч.2, 3 ст.187 КК України.

Як вбачається з матеріалів клопотання, що у невстановлені в ході досудового розслідування час та місце у знайомих між собою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виник протиправний умисел, спрямований на вчинення нападу на раніше незнайомого їм ОСОБА_10 з метою заволодіння його майном, поєднаного із застосуванням до останнього насильства, небезпечного для його життя та здоров`я. З метою реалізації свого спільного протиправного умислу, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вступили у попередню змову.

Реалізуючи свій спільний протиправний умисел, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 31.10.2020 приблизно о 18.00 год. перебували біля під`їзду №2 буд. АДРЕСА_2 , де в цей час до них підійшов ОСОБА_10 . Після цього ОСОБА_7 , спираючись на підтримку ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з метою придушення волі потерпілого ОСОБА_10 до спротиву їх спільним протиправним діям, наніс потерпілому один удар рукою по голові, від чого ОСОБА_10 відчув різкий фізичний біль та втратив свідомість. Таким чимно до ОСОБА_10 було застосовано насильств, небезпечне для його життя та здоров`я. Після цього ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , скориставшись тим, що внаслідок застосування насильства ОСОБА_11 не міг чинити опір їх протиправним діям, почали утримувати ОСОБА_11 та, в цей же час, зняли у нього з руки браслет, виготовлений із золота 585 проби, а з шиї - ланцюжок, виготовлений із золота 585 проби. Після цього ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 забрали у потерпілого ОСОБА_10 сумку однолямочну M-Tac зеленого кольору, в якій знаходився пристрій для відстрілу гумових куль Форт-12Р НОМЕР_1 , а також документи на ім`я ОСОБА_10 .

Продовжуючи реалізацію свого спільного протиправного умислу, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з місця вчинення кримінального правопорушення втекли.

Таким чином ОСОБА_7 підозрюється у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Також, у невстановлені в ході досудового розслідування час та місце у знайомих між собою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виник протиправний умисел, спрямований на вчинення нападу на раніше незнайому їм ОСОБА_12 , з метою заволодіння її майном, поєднаного із погрозою застосування до неї ножа, тобто насильства, небезпечного для його життя та здоров`я, поєднаного із проникнення до її житла за адресою: АДРЕСА_3 . З метою реалізації свого спільного протиправного умислу, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вступили у попередню змову.

Реалізуючи свій спільний протиправний умисел, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 18.12.2020 приблизно о 17.10 год. через двері поза волею власника зайшли буд. АДРЕСА_4 , тобто проникли до житла. Продовжуючи реалізацію свого спільного протиправного умислу, спираючись на підтримку одне одного, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підійшли до потерпілої ОСОБА_12 та один із них, схопивши останню за одяг, повалив її на підлогу, після чого, з метою недопущення спротиву їх протиправним діям, мотузкою зв`язав їй руки. Інші двоє правопорушників, скориставшись тим, що внаслідок зв`язування потерпіла не могла чинити опір їх протиправним діям, почали оглядати квартиру з метою виявлення та заволодіння майном потерпілої. В цей же час той самий правопорушник, який зв`язав потерпілій руки, дістав ніж та, демонструючи його ОСОБА_12 (тобто погрожуючи останній застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я), почав запитувати у останньої де знаходяться гроші. Потерпіла, побоюючись за своє життя та здоров`я, повідомила правопорушникові, що гроші знаходяться в сейфі в одній з кімнат, а також повідомила місцезнаходження ключа від сейфа. Після цього ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , скориставшись зазначеним ключем, відчинили сейф та забравли звідти гроші у сумі 100 000 гривень, 10 000 доларів США, ювелірні вироби із золота, пневматичну гвинтівку, мисливську рушницю, інше майно.

Продовжуючи реалізацію свого спільного протиправного умислу, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з місця вчинення кримінального правопорушення втекли.

Таким чином ОСОБА_7 підозрюється у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаного із проникненням до житла, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

19 грудня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, 3 ст. 187 КК України.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Із аналізу практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішень у справах «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», «Мерабішвілі проти Грузії» можна виділити такі критерії стандарту доказування «обґрунтована підозра»: існування фактів та інформації, які дали змогу переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення; факти, якими обґрунтовується підозра можна «розумно» вважати такими, що підпадають під ознаки правопорушення за законом про кримінальну відповідальність; обґрунтованість підозри не може встановлюватися in abstracto або ґрунтуватися на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватися конкретними доказами в кримінальному провадженні; стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку.

У судовому засіданні слідчим суддею досліджені, зокрема, такі документи з метою встановлення причетності/непричетності ОСОБА_7 до вчинення злочину у якому він підозрюється, а саме протоколом допиту потерпілих; протоколом допиту свідка; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками; протоколом обшуку.

На підставі сукупності досліджених документів, слідчий суддя дійшов висновку про те, що дійсно могли мати місце обставини про які зазначає орган досудового розслідування і що до їх вчинення може бути причетний ОСОБА_7 .

Слідчий суддя наголошує, що стандарт «обґрунтованості підозри» не вимагає існування доказів, достатніх для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку. При вирішенні питання щодо існування обґрунтованої підозри у розрізі наявності підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначення вірогідності та достатності підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того, чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Таким чином, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_7 виходячи з наданих матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину за викладених у клопотанні обставин.

Отже вказане може бути підставою для обрання запобіжного заходу.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на існування таких ризиків:

- ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду;

- ризик незаконного впливу на інших підозрюваних та свідків у цьому кримінальному провадженні;

- вчинення іншого кримінального правопорушення майнової спрямованості.

Ризики переховування від органів досудового розслідування та незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні слідчий обґрунтовує: тяжкістю злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 ; не має стійких соціальних зв`язків, не працює та не навчається; свідки у кримінальному провадженні особисто знайомі із підозрюваним.

Оцінюючи доводи щодо існування ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя виходить із такого.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що ОСОБА_7 зможе переховуватися від органів досудового розслідування, з огляду на таке.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи вимоги ч.1 та ч.2 ст.177 КПК України, на стадії досудового розслідування кримінального провадження слідчий суддя вважає, що він не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно неї запобіжного заходу.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, що забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ч.3 ст.187 КК України, які є тяжким та особливо тяжким злочинами відповідальність за вчинення яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Суворість покарання за вчинення злочину, який інкримінуються у сукупності із обґрунтованістю повідомленої йому підозри збільшує ризик переховування від органів досудового розслідування чи суду.

Обґрунтованим вважає слідчий суддя і твердження сторони обвинувачення щодо існування ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Оцінюючи можливість впливу на свідків слідчий суддя, у першу чергу, виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом. Крім того, обґрунтованість цього ризику підтверджується ще й тим, що органом досудового розслідування на цей встановлені не усі свідки, яким можуть бути відомі відомості про обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні.

У контексті існування цього ризику слідчий суддя також враховує ту обставину, що ОСОБА_7 , будучи знайомий зі свідком має вплив на нього.

У контексті встановлених обставин та взаємозв`язків між особами щодо яких здійснюється досудове розслідування слідчий суддя вважає доведеною обставину існування ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Таким чином, під час розгляду клопотання сторона обвинувачення довела існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України є підставою для обрання запобіжного заходу.

Щодо не можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, який зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України слідчий суддя зазначає наступне.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

За змістом ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється.

Відповідно до наведеної норми, слідчий суддя, з урахуванням тяжкості злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 ; доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри; доведення стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, вважає, що цих обставин, у сукупності із наданими документами достатньо для того, щоб обрати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В свою чергу, достатніх документів на спростування доводів, наведених слідчим та прокурором в обґрунтування неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, а ніж тримання під вартою, сторона захисту не надала. Так само, як і не надала документів, які мають враховуватися при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу.

Отже, враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що на теперішній час, обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить можливості здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків.

З огляду на ці обставини відсутні підстави для застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави та покладення обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Отже з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без внесення застави.

Окрім цього, відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

Так, з урахуванням того, що розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та відсутність у ОСОБА_7 будь-яких доходів, також те, що злочин вчинений із застосуванням насильства або погрозою його застосування, суд не вбачає підстав для визначення застави.

Викладене у сукупності дає підстави для задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 .

Керуючись статтями 176-179, 184, 186, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати у рамках кримінального провадження № 0001450 від 01.11.2020 р. до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, однак 26.03.2018 до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська було направлено обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 187 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14.02.2021 року включно.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1