Ухвала
іменем України
19 жовтня 2020 року

м. Київ
справа № 243/11487/19
провадження № 51-4969 ск 20

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах особи, стосовно якої вирішується питання про застосовування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_5 , на ухвалу Донецького апеляційного суду від 02 вересня 2020 року,

встановив:

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 січня 2020 року задоволено клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого частиною 3 статті 187, частиною 4 статті 187 Кримінального кодексу України (далі КК).
Постановлено застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 02 вересня 2020 року вказану ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 січня 2020 року залишено без зміни.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник не погоджується з вказаною ухвалою апеляційного суду. Посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Перевіривши касаційну скаргу захисника на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Так, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК, та застереження щодо участі особи в касаційному розгляді.
У частині 1 статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до яких суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій, тобто посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду, що згідно зі статтею 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку.

Також, захисник у касаційній скарзі, вказуючи на недоліки досудового розслідування, не конкретизує, яких саме помилок допущено судом апеляційної інстанції при постановленні оскаржуваного рішення.
Крім того, захисник, посилаючись на недопустимість протоколу огляду місця події, наводить лише свою версію подій, при цьому не мотивує таку позицію з урахуванням змісту судових рішень та вимог кримінального процесуального законодавства.
До того ж, захисник вказує на недопустимість доказів, а саме особистих речей потерпілого, проте його касаційна скарга позбавлена належних доводів на обґрунтування такої позиції.
Тобто, у касаційній скарзі захисник має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на його думку, допущено судом апеляційної інстанції при його постановленні, навести конкретні докази і аргументи на обґрунтування кожної позиції.

При цьому всупереч вимогам частини 3 статті 427 КПК захисник не зазначає в касаційній скарзі чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.
Таким чином, недодержання захисником вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

З урахуванням наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах особи, стосовно якої вирішується питання про застосовування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_5 , на ухвалу Донецького апеляційного суду від 02 вересня 2020 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3