ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/387/21 Справа № 201/2430/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2020 року у кримінальному провадженні №0000613 стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Россош Воронезької області Російської Федерації, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 209, ч. 1 ст. 353 КК України,

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Дніпропетровську, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_9
обвинувачених ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8
захисника ОСОБА_10
потерпілого ОСОБА_11
представника потерпілого ОСОБА_12

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Оскарженою ухвалою суду першої інстанції обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повернуто прокурору з підстав невідповідності вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
На думку суду першої інстанції, прокурором в обвинувальному акті не вказано обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Так, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 обвинувачується у вимаганні, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що завдало значної шкоди.
Однак обвинувальний акт не містить даних про те: коли, ким і яка саме вимога була висунута потерпілому; коли, ким в якій формі і які саме погрози висувались потерпілому, що не може бути невідомо органу досудового слідства з огляду на той обсяг слідчих дій, які проведені згідно реєстру матеріалів досудового розслідування (допит потерпілого, огляд його телефону, проведення НСРД, тощо). Отже суд вважає, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення не здійснено так, як того вимагає ст. 291, 91 КПК України.
Далі, ОСОБА_13 обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 353 КК України, а саме, у самовільному присвоєнні владних повноважень службової особи, в той час як саме по-собі таке формулювання обвинувачення не містить складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 353 КК України, який має місце лише у разі поєднання таких дій з суспільно-небезпечним діянням. Тобто прокурором сформульовано обвинувачення у вчиненні дії, яка не передбачена чинним КК як злочин, що свідчить про відсутність формулювання обвинувачення.
Крім того, з аналогічних підстав обвинувальний акт було повернуто прокурору ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.06.2020, яка набрала законної сили, однак прокурор вимоги ухвали не виконав і повторно направив обвинувальний акт до суду з недоліками. Оскільки судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для виконання, то невиконання ухвали суду від 10.06.2020 є ще однією підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду першої інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вважає, що даний обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України, а всі доводи сторони захисту щодо деталізації дій обвинувачених не можуть бути розглянуті у підготовчому судовому засіданні, а є предметом розгляду кримінального провадження судом по суті.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_14 посилається на її необґрунтованість, просить залишити її без задоволення, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України та викладене в ньому формулювання обвинувачення є неконкретним та суперечливим.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора та з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити розгляд в суді першої інстанції.
Обвинувачені та захисник ОСОБА_10 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, посилаючись на її безпідставність, просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Потерпілий та його представник підтримали апеляційну скаргу прокурора та просили її задовольнити.

Мотиви апеляційного суду.
Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора щодо порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального кодексу, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, …прокурор, …слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
В силу ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження…
Згідно з пунктом 5 ч. 1 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті повинні бути викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Вимоги вищевказаних положень закону судом першої інстанції виконані належним чином.
Так, відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Суд в ухвалі вказав на порушення стороною обвинувачення вимог ст. 291 КПК України щодо викладення в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію дій обвинуваченого.
Дослідивши обвинувальний акт та перевіривши ухвалу суду першої інстанції, на переконання колегії суддів, ухвала суду є законною та обґрунтованою.
З обвинувального акту об`єктивно слідує, що прокурором не зазначено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, в той час як фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, мають бути викладені не в довільній формі, а з урахуванням вимог ст. 91 КПК України.
Так, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються, зокрема за ч. 2 ст. 189 КК України, а саме у вимаганні, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що завдало значної шкоди.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що обвинувальний акт не містить відомостей про те: коли, ким і яка саме вимога була висунута потерпілому; коли, ким та в якій формі і які саме погрози висувалися потерпілому з огляду на проведені слідчі дії, у тому числі негласні слідчі дії, органом досудового розслідування як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування, долученим до обвинувального акту.
Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується за ч. 1 ст. 353 КК України, а саме у самовільному присвоєнні владних повноважень службової особи, проте склад злочину за ч. 1 ст. 353 КК України має місце лише у разі поєднання таких дій з суспільно-небезпечним діянням, у зв`язку з чим прокурором сформульовано обвинувачення у вчиненні дії, яка не передбачена чинним законом про кримінальну відповідальність як злочин і свідчить про відсутність формулювання обвинувачення.
Вказані вище обставини залишились поза увагою слідчого та прокурора, не отримали належної правової оцінки, сформульоване обвинувачення є нечітким, містить істотні суперечності.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що лише відповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України дасть можливість суду в подальшому поза будь-яких сумнівів прийняте одне з передбачених ст. 373 КПК України рішень.
Окрім цього, відповідно до матеріалів справи, 10 червня 2020 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська обвинувальний акт в цьому кримінальному провадженні вже повертався прокурору для усунення недоліків, яка не оскаржувалася в апеляційному порядку та набрала законної сили і є обов`язковою для виконання.
Суд першої інстанції надав належну оцінку зазначеним вище обставинам, з якою погоджується і суд апеляційної інстанції, оскільки обвинувальний акт був поданий прокурором повторно фактично без усунення недоліків, встановлених ухвалою від 10 червня 2020 року.
Апеляційний суд зважає, що обвинувальний акт в такому вигляді, як направив прокурор до суду, перешкоджає виконанню завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, згідно з якою завданнями кримінального провадження, поміж іншого, є захист особи, суспільства від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Враховуючи вищевикладене, вказані обставини позбавляють можливості прийняти законне та обґрунтоване рішення по кримінальному провадженню, а тому суд першої інстанції обґрунтовано прийняв рішення про повернення обвинувального акту прокурору для приведення його у відповідність з вимогами кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність.
Таким чином, твердження прокурора щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів розцінює як необґрунтовані, і вважає, що вони задоволенню не підлягають, а ухвала і висновки суду є законними та вмотивованими.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2020 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000613 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 209, ч. 1 ст. 353 КК України, ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

_____________________ ______________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4