Єдиний унікальний номер 205/6333/20
Єд.унік. №205/6333/20
Провадження №1-в/205/509/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року Ленінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Дніпро, клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, освіта неповна середня, одруженого, раніше не засудженого, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , на даний час відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 5 УФСВП Росії у Брянській області», засудженого вироком Химкінського міського суду Московської області Россійської Федерації від 08 серпня 2016 року за ст.30 ч.3-228.1 ч.5, 30 ч.3-228.1 ч.5, 64, 69 КК Россійської Федерації до 11 років позбавлення волі, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму,-

В С Т А Н О В И В:

Міністерство юстиції України звернулося до суду з клопотанням про приведення вироку суду Російської Федерації відносно громадянина ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України. В клопотанні зазначається, що ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 січня 2018 року було задоволено клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Химкінського міського суду Московської області Россійської Федерації від 08 серпня 2016 року у відповідність із законодавством України стосовно засудженого ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.5 ст.609 КПК України, листом від 26.04.2018 року Міністерство юстиції України повідомило Міністерству юстиції Російської Федерації про згоду на прийняття ОСОБА_4 в Україну та надіслало копію ухвали Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 03.01.2018 року, а також звернулося з проханням відповідно до пункту «f» частини першої ст.3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, інформувати про рішення російської сторони стосовно передачі ОСОБА_4 на територію України для подальшого відбування покарання.

Постановою Стародубського районного суду Брянської області РФ від 16.08.2018 року, відмовлено у передачі ОСОБА_4 в Україну для подальшого відбування покарання.

Від Міністерства юстиції Російської Федерації отримано додаткову інформацію щодо справи про передачу ОСОБА_4 в Україну для подальшого відбування покарання, а саме: копію постанови президії Московського обласного суду від 22.05.2019 року, відповідно до якої вирок Хімкінського міського суду Московської області від 08.08.2016 року змінено: призначене ОСОБА_4 покарання пом`якшено до 11 років позбавлення волі.

З метою забезпечення виконання в Україні покарання, призначеного громадянину України російським судом та посилаючись на ст. 9 Конституції України, ст.ст. 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, ст.ст. 606-610 КПК України, заявник просить визнати статті, частини статей Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнано винним вироком Химкінського міського суду Московської області від 08 серпня 2016 року, а також визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим за цим вороком в Україні, з урахуванням змін, внесених постановою президії Московського обласного суду від 22.05.2019 року.

В судове засіданні представник Міністерства юстиції України не з`явився, в клопотання просив розглядати справу за його відсутності.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що воно є обґрунтованим та відповідає вимогам закону та висловив свою думку про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 9 Конвенції про передачу засуджених (Страсбург, 21 березня 1983 року), до якої Україна приєдналася на підставі Закону України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік» № 337/95-ВР від 22.09.1995 р., що компетентні органи держави виконання вироку: а) продовжують виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно з положенням статті 10; або: в) визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин згідно положення статті 11.

Згідно з ч.1 ст.602 КПК України, вирок суду іноземної держави може бути визнаний, виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1 ст.610 КПК України, клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідальність із законодавством України відповідно до частини третьої статті 609 цього Кодексу, розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України, протягом одного місяця з моменту його надходження. Судовий розгляд здійснюється за участю прокурора.

Судом встановлено, що 08 серпня 2016 року у справі № 1-281/16, громадянина України ОСОБА_4 було засуджено вироком Химкінського міського суду Московської області за ст.30 ч.3-228.1 ч.5, 30 ч.3-228.1 ч.5, 64, 69 КК Россійської Федерації до 13 років позбавлення волі, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.

Постановою президії Московського обласного суду від 22 травня 2019 року, вирок Хімкінського міського суду Московської області від 08 серпня 2016 року відносно ОСОБА_4 змінено: пом`якшено покарання, призначене за ст.30 ч.3-228.1 ч.5 КК Російської Федерації за злочин, вчинений у м.Сочі, із застосуванням ст.64 КК Російської Федерації до 9 років 6 місяців позбавлення волі; на підставі ч.2 ст.69 КК Російської Федерації, за сукупністю двох злочинів, передбачених ст.30 ч.3-228.1 ч.5 КК Російської Федерації, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 11 років позбавлення волі, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.

Раніше наданими Міністерством юстиції України документами підтверджено наступне.

Вирок Химкінського міського суду Московської області від 08 серпня 2016 року, набрав законної сили 19 серпня 2016 року.

Під час відбування покарання на території Російської Федерації, засуджений ОСОБА_4 написав заяву, в якій просив розглянути питання про передачу його для подальшого відбування покарання в Україну.

17 листопада 2017 року наказом Міністерства юстиції України №3610/5 було прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого ОСОБА_4 відповідно до ст. 606 КПК України, ст.3 Конвенції України про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 27 вересня 2017 року за № 06-120923/17.

Згідно довідки ФКУ «Виправна колонія № 5 УФСВП Росії у Брянській області», станом на 01 серпня 2017 р. відбута частина покарання складала - 1 рік 08 місяців 17 днів, не відбута частина - 11 років 3 місяці 11 днів.

Відповідно до довідки про стан здоров`я засудженого, засуджених ОСОБА_4 перебуває у ФКУ «Виправна колонія № 5 УФСВП Росії у Брянській області», з 09.10.2016 р. та знаходиться під наглядом спеціалістів медичної частини №3 ФКУЗ МСЧ-32 ФСВП Росії; на диспансерному обліку не перебуває.

Відповідно до характеристики, ОСОБА_4 зарекомендував себе з позитивної сторони, стягнень не має. За добру поведінку та добросовісне ставлення до праці має 2 заохочення від адміністрації установи. За характером спокійний, врівноважений, ввічливий, тактовний.

Згідно довідки Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України, засуджений ОСОБА_4 , згідно з положенням ст.3 Закону України «Про громадянство України» - є громадянином України та відповідно до копії паспорта громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, на розгляд суду були надані всі необхідні документи згідно зі ст.6 Конвенції про передачу засуджених від 21.03.1983 р. та ст. 610 ч.2 КПК України.

Відповідно до ст.11 Конвенції, при застосуванні процедури зміни вироку, суд змінює кваліфікацію дій засудженого відповідно до Кримінального кодексу України та визначає покарання.

Відповідно до ч.4 ст.610 КПК України, при визначенні строку покарання у вигляді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків:

- якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;

- якщо строк покарання призначений вироком суду іноземної держави, є меншим ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті КК України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Таким чином, за своїм характером покарання не повинно посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинні вважатися обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачити за вчинення злочину.

Визначаючи строк позбавлення волі, суд приймає до уваги наступне.

На час вчинення злочину ОСОБА_4 , санкцією ч.3 ст. 307 КК України передбачений строк покарання у вигляді позбавлення волі строком від 9 до 12 років, з конфіскацією майна.

Відповідно до ч.3 ст.68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України.

Враховуючи, що максимальний строк покарання, передбачений санкцією ст.15 ч.3-307 ч.3 КК України, з урахуванням вимог ч.3 ст.68 КК України, є меншим, ніж покарання, призначене вироком суду Російської Федерації, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України.

Суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_4 додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, оскільки таке додаткове покарання вироком іноземної держави не призначалось.

З урахуванням викладеного, суд вважає клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Химкінського міського суду Московської області Россійської Федерації від 08 серпня 2016 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ст.30 ч.3-228.1 ч.5, 30 ч.3-228.1 ч.5, 64, 69 КК Россійської Федерації у відповідність із законодавством України таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 9 Конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург, 12 березня 1983 року), ст.ст. 369-372, 602, 610 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України - задовольнити.

Привести у відповідність із законодавством України вирок Химкінського міського суду Московської області від 08 серпня 2016 року, яким громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.30 ч.3-228.1 ч.5, 30 ч.3-228.1 ч.5, 64, 69 КК Россійської Федерації та засуджено, з урахуванням змін, внесених постановою президії Московського обласного суду від 22 травня 2019 року до 11 (одинадцяти) років позбавлення волі, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.

Визначити положення Кримінального кодексу України, якими передбачено відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винним вироком Химкінського міського суду Московської області від 08 серпня 2016 року, а саме:

- ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 КК Російської Федерації відповідає ч.3 ст.15, ч.3 ст.307 Кримінального кодексу України;

- ст.64 КК Російської Федерації відповідає ст.69 КК України;

- ч.2 ст.69 КК Російської Федерації відповідає ч.2 ст.70 Кримінального кодексу України.

Вважати ОСОБА_4 засудженим за ч.3 ст.15, ч.3 ст.307 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років, без конфіскації майна.

Ухвала може бути оскаржена органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м.Дніпропетровська протягом семи днів.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1