Провадження № 1-в/317/169/2020
Справа № 317/1721/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.07.2020 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

у складі: головуючого ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації БВК №99 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжі в режимі відеоконференції клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь Запорізької області, росіянина, громадянина України, одруженого, не працюючого, до арешту проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ., раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ:
У січні 2020 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_5 добровільно працював на дільниці КДіР, та тепер працює в їдальні, вважає, що має право скористатись льготою.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав клопотання, вважає що виправився.

Представник адміністрації державної установи «Біленьківська виправна колонія (№99)» ОСОБА_4 клопотання засудженого не підтримав. Зазначив що на його думку засуджений хоча і став на шлях виправлення, але не в повній мірі її довів.

Прокурор висловив думку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника адміністрації колонії, засудженого та прокурора, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду клопотання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намаганням своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Згідно наданої суду характеристики, підписаної начальником відділення СПС Біленьківської ВК № 99, узгодженої з заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи і затвердженої начальником установи, засуджений

Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 31.05.2018.

Під час тримання в державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» характеризувався негативно. Допустив три порушення режиму тримання, які виразилися у самовільному відкритті квартирки для роздачі їжі в камері, зберігання заборонених предметів та відмові одягати карцерний одяг, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника слідчого ізолятора. Стягнення накладені до набрання вироком чинності. Заохочень не мав. З 25.10.2019 відбуває покарання в державній установі «Біленьківська виправна колонія (№ 99)», характеризується посередньо. Порушень режиму відбування покарання не допускає, стягнень та заохочень не має.

На виробництві установи не працевлаштований, власної ініціативи не виявив. Безоплатно, на добровільній основі не тривалий час виконує обов`язки різноробочого в їдальні для засуджених. На даний час до роботи ставиться посередньо. Вказану роботу виконує, самостійно, але під наглядом представників адміністрації. Ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи посереднє. Ініціативи до виконання робіт із благоустрою установи не проявляє. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Підтримує стосунки із засудженими, як позитивної так і негативної спрямованості. Дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та при. ліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Виконує роботи- із самообслуговування, але недостатньо та без власної ініціативи.

На даний час участі у програмах диференційованого - виховного впливу та у секціях самодіяльної організації не приймає, бажання не виявляє. На заходи індивідуально - виховного характеру реагує посередньо. Бібліотеку в установі не відвідує. Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування, отримує від них посилки та передачі. За характером спокійний та врівноважений, у відношенні до засуджених не конфліктний. Не завжди дотримується вимог санітарії та гігієни.

У скоєному злочині вину свою визнає, розкаюється, але робить це виключно в своїх корисливих цілях. За вироком суду позову не має.

На даний час перебуває на профілактичному обліку, як схильний до суїциду.

18.11.2019 комісією установи заявою засудженого було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 101 КВК України, у вигляді переведення до дільниці соціальної реабілітації

16.12.2019 комісією установи було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 82 Кримінального кодексу України, у вигляді заміни не відбутої частини покарання більш м`яким.

11.06.2020 комісією установи було відмовлено, у застосуванні заохочувальної норми передбаченої ст. 81 КК України, у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_5 заохочень не має. Крім того засуджений має три стягнення, у вигляді двох доган, та 5 діб карцеру, останнє з яких накладено 23.08.2019 р.

Хоча зазначені стягнення були накладені до набуття вироком законної сили, проте враховуються судом як характеристика нестабільної поведінки засудженого протягом всього строку відбування покарання.

Також суд враховує, що згідно довідки засуджений на виробництві колонії не працював.

Суд констатує, що засуджений ОСОБА_5 не у повній мірі виконує обов`язки, визначені у ч. 3 ст. 107, ст.118КВК України та розділі ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, а його поведінка протягом часу відбування покарання не була стабільно позитивною та активною.

Наразі суд вважає, що необхідні корективи як у поведінку засудженого, так і у його соціально-психологічні властивості у достатній мірі ще не внесені, готовності до самокерованої правослухняної поведінки на теперішній час суд не вбачає, натомість вбачає необхідність у подальшому виховному впливі на ОСОБА_5 в умовах ізоляції від суспільства.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст.537, п. 1 ч. 2 ст.539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
В задоволені клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

У разі подання апеляції прокурором, виконання зупиняється.

Суддя ОСОБА_1