ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2922/20 Справа № 175/1965/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2020 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився с. Велика Горбаша Новоград-Волинського району Житомирської області, громадянина України, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 15.03.2010 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі,
- 07.06.2012 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст.309, 71 КК України до 7 років 3 місяців позбавлення волі,
підозрюваного у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.186 КК України -
В С Т А Н О В И Л А:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора та підозрюваному ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 25 жовтня 2020 року.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що враховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування, з метою уникнення покарання; ризик, передбачений п. 2, 4 ч. 1 ст.177КПК України, а саме перебуваючи на волі ОСОБА_7 , може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які зможуть довести вчинення вказаного кримінального правопорушення, таким чином перешкодити кримінальному провадженню; ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме враховуючи той факт, що ОСОБА_7 , не має офіційного джерела прибутку, знаходячись на волі може вчиняти інші кримінальні правопорушення та продовжити злочину діяльність. Обставин, передбачених ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом першої інстанції не встановлено.

В апеляційній скарзі:
- адвокат ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить дану ухвалу скасувати, відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Вважає вказану ухвалу необґрунтованою та невмотивованою, остільки ризики зазначені прокурором не доведені, зазначені формально. На думку адвоката, суд при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не врахував тяжкий стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_7 , який в умовах слідчого ізолятора не має можливості здійснювати необхідне лікування.
В апеляційному суді захисник ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.
Прокурор в апеляційному суді заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника.
Заслухавши суддю-доповідача, думки підозрюваного та адвоката, які підтримали апеляційні вимоги, та просили їх задовольнити, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
У постанові від 29 квітня 2020 року (справа 344/13061/16-к) Верховний Суд роз`яснив, що право на окреме оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою до вирішення справи по суті має лише особа, чиє право обмежено, - обвинувачений, його захисник, законний представник; інші учасники судового провадження, у тому числі і прокурор, не мають права подавати апеляційну скаргу на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою до вирішення справи по суті.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для обрання запобіжного заходу, колегія суддів зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини, де у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", зазначено термін "обґрунтована підозра", який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" від 28 жовтня 1994 року, "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року).
З наданих матеріалів вбачається, що СВ Дніпровським РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР під №0000464 від 08.04.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
Апеляційний суд вважає не обґрунтованими висновки слідчого судді про наявність всіх ризиків, передбачених п.п. 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, адже в ході апеляційного розгляду встановлено, що стан здоров`я підозрюваного є тяжкий, він прикутий до інвалідного візка, не може пересуватись без сторонньої допомоги. Про це підтвердила і лікар, що супроводжувала до суду підозрюваного. Вказане свідчить про меншу вірогідність того, що він може ухилятись від слідства і суду, перешкоджати встановленню істини по справі.
Колегія суддів вважає, що доведеним та реальним є лише ризик п.2 ч.1 ст.177 КПК України що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які зможуть довести вчинення вказаного кримінального правопорушення.
Колегія суддів, звертає увагу на те, що при розгляді клопотання суд першої інстанції має ретельно перевіряти дані про особу, щодо якої продовжується строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (вік, здоров`я, сімейний стан, соціальна зайнятість особи, вид діяльності, місце проживання п.п. 3-10 ч.1 ст. 178 КПК).
Слідчий суддя застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на думку колегії суддів не врахував вимоги ч.4 ст. 194 КПК України, оскільки прокурором не було доведено обставини, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. В клопотанні про обрання запобіжного заходу слідчий зазначив про вимоги, передбачені п.6 ч.1 ст. 184 КПК України, а саме обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Колегія суддів, вважає, що судом першої інстанції, при обранні запобіжного заходу у виді взяття під варту не було враховано, що тримання під вартою може призвести до погіршення стану здоров`я, на момент продовження запобіжного заходу не було враховано реальний стан здоров`я підозрюваного.
Як зазначено в Постанові №14 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 року Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати стан здоров`я підозрюваного у разі стаціонарного лікування у зв`язку з тяжкими хронічними захворюваннями.
Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_7 дійсно тяжко хворіє, постійно потребує сторонньої допомоги та кваліфікованого медичного нагляду, лікування, що не може бути належно виконано в умовах ДУВП.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що слідчим суддею необґрунтовано обрано підозрюваному найбільш обтяжливий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, адже застосування менш суворого заходу, за зазначених вище обставин, зможе запобігти відповідному ризику.
Отже, апеляційну скаргу захисника - необхідно задовольнити, а ухвалу слідчого судді скасувати, прийнявши нову, якою застосувати до ОСОБА_7 домашній арешт в нічний час, з 21 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв ранку до 25 жовтня 2020 року, та на підставі ст.194 КПК України, покласти на підозрюваного певні обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті на зазначений строк.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - задовольнити.
Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2020 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_6 , про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 .
Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 25 жовтня 2020 року включно, із забороною відлучатися із місця свого проживання: АДРЕСА_2 , в нічний час, тобто з 21 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв ранку.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки, а саме:
- прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора, чи суду;
- не відлучатися з місця свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , в нічний час, тобто з 21 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. ранку, у зазначений період.
- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Звільнити підозрюваного ОСОБА_7 з під варти в залі суду негайно.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ______________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4