печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4844/19-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження заобвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. ім. Чкалова, Новотроїцького району, Херсонської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.366-1 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Згідно висунутого обвинувачення, наказом про прийняття на роботу від 22.06.2016 №3147к по Державному підприємству «Антонов» призначено ОСОБА_5 , на посаду керуючого готельним господарством ДП «Антонов».

Відповідно до ч.ч. 2.2., 2.6 Посадової інструкції керуючого готельним господарством ДП «Антонов» затвердженої 05.05.2011 та змінами до неї (далі Посадова інструкція), керівник готельного господарства має право давати розпорядження по готельному господарству в письмовій і усній формі по питаннях, направлених на виконання функцій покладених на готельне господарство Положенням про самостійний підрозділ «Готельне господарство», обов`язкові для виконання працівниками готельного господарства; представлення готельного господарства по довіреності у взаємовідносинах з іншими підприємствами, організаціями, юридичними особами.

Крім цього, згідно ч. 3.2 Посадової інструкції, керуючий готельним господарством зобов`язаний організовувати виконання працівниками Готельного господарства, зокрема: експлуатацію приміщення готелю по АДРЕСА_2 , комплекс готельних будинків в АДРЕСА_3 , обладнання і комунікацій у відповідності до «Правил технічної експлуатації готелів і їх обладнання»; дотримання професійної етики і поведінкових стандартів працівників готельного господарства в процесі надання готельних послуг; планування і ведення фінансово-господарської діяльності готельного господарства у відповідності з «Положенням про планування і звітності в готельному господарстві, затвердженим Генеральним директором»; ведення бухгалтерського обліку; ведення касових операцій; ведення обліку робочого часу і нарахування заробітної плати працівникам готельного господарства; згідно ч. 3.3 забезпечення планування діяльності працівників готельного господарства і здійснювати контроль за виконанням ними планових завдань і посадових обов`язків; згідно ч. 3.10 - організовує експлуатацію виробничих і інших приміщень готельного господарства згідно «Виробничо-технічному паспорту підприємства» у відповідності з діючими на підприємстві документами; згідно ч. 3.11 - забезпечує дотримання працівниками готельного господарства законодавства про охорону праці, правил пожежної безпеки, колективного договору.

Також, довіреністю від 15.08.2017 №408/181-д по ДП «Антонов» ОСОБА_5 уповноважено строком на 1 рік представляти інтереси підприємства у взаємовідносинах з фізичними особами з правом підпису договорів про надання готельних послуг; рахунків на оплату за проживання в готелі та комунальних послуг, актів прийому-передачі майна готелю, актів виконаних робіт по наданню готельних послуг тощо.

З огляду на викладене, ОСОБА_5 , на посаді керуючого готельним господарством ДП «Антонов» виконує організаційно-розпорядчі функції (обов`язки).

Згідно ч.1.1 Статуту Державного підприємства «Антонов», затвердженого наказом Державного концерну «Укроборонпром» від 27.12.2018 №445, останнє є державним комерційним підприємством, заснованим на державній власності та передане в управління Державного концерну «Укроборонпром».

Таким чином, ОСОБА_5 перебуваючи на посаді керуючого готельного господарства ДП «Антонов», є посадовою особою юридичної особи публічного права та зобов`язаний подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбачену Законом України «Про запобігання корупції».

У п. 2 розд. ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» вказано, що про початок роботи системи подання та оприлюднення відповідно до цього Закону декларацій приймається рішення Національного агентства з питань запобігання корупції.

Підпунктом 1 п. 1 рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 958/29088, визначено, що система подання та оприлюднення відповідно до Закону України Про запобігання корупції декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочинає свою роботу в два етапи, з яких другий етап починається - з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2017 року для всіх інших суб`єктів декларування та декларацій (повідомлень), передбачених Законом.
Підпунктом а пункту 2 частини 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме: посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті.

Статтею 45 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Так, наказом ДП «Антонов» «Про подання електронних декларацій посадовими особами ДП «Антонов» від 19.02.2018 №301 передбачено, що у визначений Законом України «Про запобігання корупції» термін до 1 квітня 2018 року необхідно подати електронні декларації посадовим особам, яким президентом державного підприємства делеговані повноваження, визначені Статутом, а саме: повноваження щодо укладання (підписання) від імені Підприємства господарських договорів (контрактів, угод) чи розпоряджень майном і коштами підприємства. Крім цього, начальнику відділу «Центр із запобігання і протидії корупції» ДП «Антонов» наказано здійснювати контроль за перевіркою фактів подання визначеними особами електронних декларацій у термін до 1 квітні 2018 року та здійснювати заходи щодо повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання декларацій суб`єктами декларування підприємства у встановленому законодавством порядку.

Разом з цим, додатком до наказу від 19.02.2018 №301 є Список посадових осіб ДП «Антонов», серед яких зазначено керуючого готельним господарством ОСОБА_5 .

У період з 19.02.2018 по 01.04.2018 начальником відділу «Центр із запобігання і протидії корупції» ДП «Антонов» вимоги вищевказаного наказу в т.ч. необхідність подачі декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація) за 2017 рік, доводились до відома ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України «Про запобігання корупції» юридичні особи публічного права зобов`язані перевіряти факт подання суб`єктами декларування, які в них працюють та повідомляти Національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку.

Зокрема, 12.04.2018 листом Президента ДП «Антонов» №500/4001-18 поінформовано Національне агентство з питань запобігання корупції про відсутність у Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної декларації керуючого готельним господарством ДП «Антонов» ОСОБА_5 .

У подальшому на виконання вимог ч. 3 ст. 49 Закону України «Про запобігання корупції» Національним агентством з питань запобігання корупції 11.12.2018 керуючому готельним господарством ДП «Антонов» ОСОБА_5 направлено повідомлення про факт неподання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за №44-01/61083/18, яке він отримав 17.12.2018 про що власноручно розписався.

Разом з цим, керуючий готельним господарством ДП «Антонов» ОСОБА_5 будучи відповідно до вимог чинного законодавства зобов`язаним та обізнаним про необхідність подати передбачену Законом України «Про запобігання корупції» декларацію, маючи можливість подати відповідну декларацію, усвідомлюючи наслідки своїх дій, в порушення вимог ч. 1 ст. 45, ч. 3 ст. 49 Закону України «Про запобігання корупції» умисно не подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік шляхом заповнення її форми на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується, що за вищевказаних обставин своїми умисними діями, які виразились в умисному неподанні суб`єктом декларування декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про запобігання корупції», вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 366-1 КК України.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого заявив клопотання про закриття кримінального провадження, у зв`язку з декриміналізацією діяння, обвинувачений підтримав думку свого захисника.

У судовому засіданні прокурор не заперечував проти закриття кримінального провадження.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить наступних висновків.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_5 , своїми умисними діями, які виразились у неподанні суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», вчинив злочин, передбачений ст. 366-1 КК України.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

Разом з тим, у даному випадку не відбулось скасування норми внаслідок прийняття законодавцем іншої норми закону. Стаття 366-1 КК України, за якою обвинувачується ОСОБА_5 , втратила чинність внаслідок визнання її неконституційною, однак ч. 1 ст. 284 КПК України не містить підстави закриття кримінального провадження у зв`язку з визнанням Конституційним Судом України закону (норми закону), таким що не відповідає Конституції України (є неконституційною).

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження.

Конституційний Суд України у рішенні від 27.10.2020 року № 13-р/2020 визнав такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), статтю 366-1 КК України. Норма втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення (частини 1 та 2 статті 152 Конституції України, стаття 91 ЗУ «Про Конституційний Суд України»).

Відповідно до ст. 151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Позиції Конституційного Суду України слід розглядати, як загальнообов`язкові правові висновки внаслідок тлумачення ним Конституції України та/або положень законів, інших нормативних актів у межах його компетенції, що мають загальний характер, усувають конституційно-правову невизначеність, слугують підставою для прийняття остаточного рішення, викладені у його акті, які діють на усій території України та є обов`язковими для виконання усіма суб`єктами права.

Згідно зі ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Як зазначив Конституційний Суд України в Рішенні від 14 грудня 2000 № 15-рп/2000: «… додаткове визначення у рішеннях, висновках Конституційного Суду України порядку їх виконання не скасовує і не підміняє загальної обов`язковості їх виконання. Незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.».

Отже, підставою для втрати чинності законом у цілому або його окремими положеннями є, зокрема, визнання закону, його окремих положень такими, що втратили чинність, єдиним органом законодавчої влади - Верховною Радою України, або визнання їх такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні - Конституційним Судом України. Як у першому та і другому випадку наслідком є фактична втрата нормою чинності.

Розуміння наслідків втрати чинності ст. 366-1 КК України, яку Конституційний Суд України визнав неконституційною, пов`язане з принципом дії в часі закону та інших нормативно-правових актів, що закладений у положеннях ст. 58 Конституції України.

У Рішенні від 19 квітня 2000 року № 6-рп/2000 Конституційний Суд України зазначив, що «згідно з частиною 2 статті 58 Конституції України ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення», «кримінально-правова норма має зворотну дію в часі в тій її частині, в якій вона пом`якшує або скасовує відповідальність особи. Це стосується випадків, коли в диспозиції норми зменшено коло предметів посягання; виключено із складу злочину якісь альтернативні суспільно-небезпечні наслідки; обмежено відповідальність особи шляхом конкретизації в бік звуження способу вчинення злочину; звужено зміст кваліфікуючих ознак тощо» (абзац третій пункту 2, абзац четвертий пункту 3 мотивувальної частини).

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадженні відносно ОСОБА_5 , на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.284, 314, 369, 371 КПК України

У Х В А Л И В :
Кримінальне провадження № 0000375 від 29.01.2019 відносно вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ст.366-1 КК України, на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою - закрити.

Ухвала набирає законної сили через сім днів з моменту її проголошення, у разі не подачі на неї апеляції.

Ухвала може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі протягом 7 днів з дня її проголошення апеляційної скарги, через Печерський районний суд м. Києва.

Копію ухвали негайно вручити прокурору та обвинуваченій.

Суддя ОСОБА_1