Справа №504/1179/20
Провадження №1-кп/523/1104/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2020 року Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

розглянувши в судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт та додані до нього документи за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115, ч.1 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Суворовського районного суду міста Одеси знаходиться обвинувальний акт та додані до нього документи за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115, ч.1 ст.185 КК України.

В судовому засіданні прокурор просив продовжити стосовно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки наявні ризики не зменшились.

Потерпіла підтримала думку прокурора, пояснила, що знаходячись під вартою обвинувачений продовжує погрожувати їй позбавленням життя, а тому інший запобіжний захід не зможе гарантувати їй безпеку.

Захисник заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки прокурором не доведені ризики, що обвинувачений не має намір переховуватись від суду, а тому його перебування під вартою не є доцільним.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку захисника, пояснивши, що він просить змінити запобіжний захід на домашній арешт, вважає твердження потерпілої надуманими, оскільки жодних погроз з його боку не надходило.

Згідно ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Стаття 177 КПК України, встановлює, що наряду з іншим, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом з цим, ст. 178 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

З огляду на п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до особи, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.

Згідно зі ст.8, ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість держави, а принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог п.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п.63 рішення у справі «Доронін проти України» від 19 лютого 2009 року), при обранні чи продовженні застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, навіть у справах про вбивство та при спробі обвинуваченого зникнути із одночасним супротивом працівникам правоохоронного органу при затриманні, національні суди мають розглядати можливість застосування тих чи інших альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, а посилання при цьому головним чином на тяжкість обвинувачення, не уявляє собою «відповідної і достатньої» підстави.

Таким чином, беручи до уваги думку учасників процесу, враховуючи вимоги ч.3 ст.331 КПК України, підстави ст.177 КПК України, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання винуватим, з метою запобігти незаконним діям обвинуваченого, а саме переховуватись від правосуддя, впливати на свідків, потерпілу та можливості скоєння ним нових правопорушень, враховуючи те, що він офіційно не працевлаштований, має періодичний заробіток, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, суд вважає, що на даний час більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки обвинуваченого.

Разом з тим, на підставі п.1 ч.4 ст.183 КПК України, суд не вбачає можливості застосування застави відносно обвинуваченого оскільки злочин вчинено із застосуванням насильства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 331, 369-372, 392 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому на домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Продовжити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 22.09.2020 року.

Копію ухвали направити в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для виконання, прокурору Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області для відома.

На підставі Рішення Конституційного суду України №4-рп-2019 від 13.06.2019 року, ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3