Справа №474/180/20
Провадження №1-кп/474/18/21
В И Р О К
Іменем України
13.01.21 року Врадіївський районний суд

Миколаївської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Врадіївка кримінальне провадження (зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000028 від 26.01.2020 року) по обвинувальному акту щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, українця, уродженця смт. Врадіївка, Миколаївської області, не працюючого, освіта неповна середня, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше притягувався до кримінальної відповідальності:

- 04.10.2016 р. Врадіївським районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, перебуває на обліку в секторі пробації, судове рішення про звільнення засудженого від призначеного покарання або про направлення його для відбування покарання станом на день розгляду справи в суді не приймалося ;

з участю сторін та інших осіб які беруть участь у кримінальному провадженні:
прокурора ОСОБА_4 ;

обвинуваченого ОСОБА_3 ;

захисника ОСОБА_5 ;

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
15.12.2019 р., в вечірній час, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , знаходячись в житловому будинку належному ОСОБА_6 , по АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що ОСОБА_6 , зберігає грошові кошти в шафі, яка розташована в кімнаті зали, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне, викрадення грошових коштів, з корисливих мотивів, маючи ціль на незаконне збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, ОСОБА_6 , спить, зайшов до кімнати зали, звідки з шафи здійснив крадіжку 2000 грн.

Він же, повторно, в кінці січня 2020 р., в вечірній час, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, знаходячись в тому ж, житловому будинку належному ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення грошових коштів, з корисливих мотивів, маючи ціль на незаконне збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, таємно зайшов до кімнати залу, звідки з шафи здійснив крадіжку 450 грн..

Крім цього, 14.02.2020 р. близько 11 год., ОСОБА_3 , перебуваючи на станції технічного обслуговування (далі СТО) за адресою: АДРЕСА_3 , скориставшись тим, що власник ОСОБА_7 , відсутній, через вхідні двері які були зачинені на металевий засув, проник до приміщення токарні, звідки за допомогою візка, який був також на території СТО, таємно викрав металобрухт загальною вагою 100 кг., загальна вартість якого становила 350 грн., спричинивши потерпілому ОСОБА_7 , збитки на вказану суму.

Вина обвинуваченого у інкримінованих йому злочинах, обставини що пом`якшують, обтяжують покарання, характеризують його особу підтверджуються наступними дослідженими по справі доказами.

Показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 , який вину у вчиненні інкримінованованих йому кримінальних правопорушень, визнав повністю, щиро розкаявся, показавши, що 15.12.2019 р., він знаходився в житловому будинку належному ОСОБА_6 , по АДРЕСА_2 , в якому тимчасово проживав на квартирі. Через потребу в коштах, вирішив здійснити крадіжку грошових коштів (пенсія) належних ОСОБА_6 , які вона на передодні отримала від поштарки. Для цього у вечірній час, переконавшись, що ОСОБА_6 не бачить його, зайшов до кімнати зали, звідки з шафи гардеробу викрав 2000 грн. Щодо повторного викрадення ним грошових коштів в сумі 450 грн. у ОСОБА_6 , вину також визнав, щиро розкаявся та показав, що в кінці січня 2020 р. у вечірній час, таємно викрав з тієї ж шафи гардеробу в кімнаті-залі житлового будинку ще 450 грн. Викрадені гроші витратив на продукти харчування у магазині ОСОБА_8 .

Також показав, що 14.02.2020 р., він перебував в приміщенні станції технічного обслуговування по АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_9 , так як робив у нього. Оскільки не мав коштів, у вечірній час, вирішив викрасти з приміщення токарні металобрухт, для чого відчинив двері токарні куди власник забороняв йому заходить, та взявши мішок який знаходився всередині приміщення, набрав до нього металобрухт. Після чого за допомогою тачки, яку взяв на території СТО погрузив до неї зазначений мішок з металом та продав його у два прийоми особі на прізвище ОСОБА_10 , який проживає недалеко від залізничного переїзду. Металобрухт складався, з чого точно не пам`ятає, бо пройшов час, але наче з залишків токарського виробництва. Через декілька днів приїхали працівники Врадіївського ВП, яким він зізнався у викраденні металобрухту у Шліхаря та його збуту ОСОБА_10 .

Зазначив, що з сумою грошових коштів викрадених у ОСОБА_11 , вагою, кількістю та вартістю металобрухту викраденого у ОСОБА_12 , що встановлено в ході досудового розслідування, згоден в повному обсязі.

Деякі неточності пояснив значним проміжком часу який пройшов з тих подій.

Показаннями потерпілої ОСОБА_6 , що осінню 2019 року вона перебуваючи на території свого домоволодіння розташованого по АДРЕСА_2 побачила свого сусіда ОСОБА_13 та обвинуваченого які йшли по вулиці. На пропозицію ОСОБА_14 взяла на квартиру ОСОБА_3 який допомагав їй по домогосподарству. В кінці січня 2020 року виявила крадіжку грошових коштів які зберігалися на полиці шафи розташованої в кімнаті зали житлового будинку, в сумі 2450 грн., на неодноразові вимоги та попередження обвинувачений не повертав їй кошти, після чого повідомила про це свого сина ОСОБА_15 , який і звернувся до працівників поліції. Доповнила, що їй відомо про придбання обвинуваченим в продуктовому магазині ОСОБА_16 , розташованого по вул. Маяковського ковбас, сирів та інших продуктів харчування, про що їй відомо зі слів останньої. Також підтверджує, що можливо обвинувачений бачив як вона діставала з шафи грошові кошти. Просила призначити обвинуваченому покарання згідно закону. Збитки їй обвинувачений не відшкодував, вчиненням крадіжки образив її, знаючи що вона є особою похилого віку та якій важко пересуватися. Якщо не поверне збитки добровільно, вона буде відкривати провадження щодо примусового стягнення цих коштів. Деякі неточності пояснила значним проміжком часу який пройшов з моменту крадіжки..

Показаннями потерпілого ОСОБА_7 , що у його власності знаходиться станція технічного обслуговування розташованої по АДРЕСА_3 , 14.12.2020 року ним було виявлено крадіжку залишків токарського виробництва з металу що знаходились в приміщенні токарні. Дізнався від працівників поліції та самого обвинуваченого ОСОБА_3 про вчинення ним зазначеної крадіжки, його ж продажу ОСОБА_10 , яким пізніше і було видано металобрухт. Приблизна вага метала становила 100 кг.. Доповнив, що обвинувачений ОСОБА_3 , відшкодував завдані матеріальні збитки в повному обсязі, просив суворо його не карати та призначити мінімальне покарання;

Показаннями свідка ОСОБА_17 , що в 2019 році у нього працював ОСОБА_18 , на прохання сусідки ОСОБА_6 , останній проживав у неї на протязі двох місяців на квартирі та допомагав по домогосподарству так як вона людина похилого віку та погано пересувалася. Пам`ятає, що на початку 2020 року потерпіла повідомила йому, що обвинувачений викрав у неї грошові кошти (пенсію).

Показаннями свідка ОСОБА_19 , що вона є соціальним працівником Врадіївської РДА та здійснює догляд за ОСОБА_6 , так як вона знаходиться у них на обліку як особа, що досягла 80 річного віку, до якої приходить один раз в неділю. Доповнила, що декілька раз бачила ОСОБА_3 , за місцем мешкання потерпілої яка говорила їй, що він проживає у неї на квартирі, також пам`ятає, що в січні 2020 року потерпіла їй говорила, що обвинувачений викрав в неї із шафи грошові кошти;

Заявою про вчинення кримінального правопорушення гр. ОСОБА_15 , від 26.01.2020 р., витягом з кримінального провадження № 0000028 від 26.01.2020 року за заявою ОСОБА_15 , про те, що в період часу з 15.12.2019 р., по 24.01.2020 р., невідома особа, шляхом вільного доступу викрала грошові кошти належні його матері ОСОБА_6 , які зберігались в кімнаті житлового будинку розташованого по АДРЕСА_2 ;

Заявою ОСОБА_6 , від 26.01.2020 р., про надання дозволу на огляд, приміщення та протоколом огляду місця події від 26.01.2020 р., з фототаблицею, відповідно до яких в ході огляду приміщення житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , виявлено після обробки криміналістичним порошком: три сліди папілярних узорів пальців руки на поверхні середньої двері гардеробу (шафи для одягу); два окремих фрагментальних потока папілярних ліній прямокутної форми на поверхні правої частини крайньої внутрішньої двері шафи з права які від копійовані на липкі прозорі стрічки та долучені до протоколу ОМП під №1,2,3,4;

Постановою про внесення змін до відомостей по кримінальному провадженню № 0000028 від 26.01.2020 року про перекваліфікацію кримінального провадження з ч.1 ст. 185 КК України на ч.2 ст. 185 КК України;

Витягом з кримінального провадження № 0000029 від 28.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення ч. 2 ст. 185 КК України внесене на підставі рапорту слідчого Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_20 , від 27.01.2020 р., про те, що в ході досудового розслідування у кримінальному проваджені № 0000028 від 26.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України було встановлено, що в період часу з 21.01.2020 р., по 24.01.2020 р., гр. ОСОБА_3 , маючи вільний доступ до житлового будинку гр. ОСОБА_6 , розташованого по АДРЕСА_2 , здійснив крадіжку грошових коштів в сумі 450 грн.;

Постановою від 04.02.2020 р., про об`єднання досудових розслідувань №0000028, 0000029 з присвоєнням їх єдиного номеру №0000028;
Висновком експерта Миколаївського НДЕКЦ ОСОБА_21 , № 121 від 05.02.2020 р., з довідкою рахунком, згідно яких, сліди папілярних узорів пальців руки розмірами 12х7 мм., 32х15 мм., 22х16 мм., вилучених в ході огляду місця події 26.01.2020 р., залишені вказівним пальцем лівої руки ОСОБА_3 , Вартість дослідження - 1256 грн. 08 коп.;
Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.02.2020 р., витягом з кримінального провадження № 0000052 від 15.02.2020 р., за заявою ОСОБА_7 , про те, що невідома особа 14.02.2020 р., з токарної кімнати в гаражі, що розташована по АДРЕСА_1 , здійснила крадіжку належних йому металевих деталей та виробів, чим завдала останньому матеріального збитку;

Заявою ОСОБА_22 , від 18.02.2020 р., про добровільну видачу працівникам поліції металобрухту вагою 100 кг., який він придбав для власних потреб у мешканця смт. Врадіївка, ім`я якого « ОСОБА_23 »;

Протоколом огляду речей від 18.02.2020 р., металобрухту, вага якого при зважуванні склала 100 кг. Після чого, потерпілим ОСОБА_7 , їх було оглянуто, та впізнано як такий що був викрадений у нього;

Постановою від 19.02.2020 року про визнання металобрухту вагою 100 кг., (деталі до вантажного автомобіля та сільськогосподарської техніки), речовим доказом та про передачу їх на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 ;

Довідкою Первомайської філії ТОВ «МІНЕРАЛ» від 20.02.2020 року відповідно до якої станом на 14.02.2020 р., середня ринкова вартість 1 кг., брухту чорного металу становить 3 грн. 50 коп;
Постановою від 25.02.2020 р. про об`єднання досудових розслідувань №0000028, 0000052 з присвоєнням їх єдиного номеру №0000028;
Вимогою про судимість № 47-27012020/48012 від 27.01.2020 р.; вироком №474/631/16-к від 04.10.2016 р. Врадіївського районного суду Миколаївської області; довідкою Врадіївської ЦРЛ № 65 від 27.01.2020 р.; довідкою Врадіївського РВК №67 від 28.01.2020 р.; довідкою про склад сім`ї №19; характеристикою № 18 від 27.01.2020 р., виданими Новомихайлівською с/р, Врадіївського районну; довідкою Врадіївського РС філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області №29/9/118-20 від 03.02.2020 р., відповідно до яких ОСОБА_3 , - є особою, яка перебуває на обліку сектору пробації як засуджений за вищевказаним вироком від 04.10.2016р., рішення щодо нього про скасування рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням з підстав, передбачених законом, чи про звільнення від відбуття покарання через закінчення іспитового строку не приймалися, він же на обліку у лікаря - психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, по місцю проживання характеризується посередньо, на обліку Врадіївського РВК не перебуває.

В судовому засіданні, під час вчинення судом дій на виконання вимог ч.2 ст.349 КПК України (з`ясування питання про порядок та об`єм дослідження доказів), а саме щодо вирішення обсягу доказів які підлягають дослідженню у виді показань всіх свідків зазначених стороною обвинувачення у реєстрі матеріалів досудового розслідування, судом у сторони обвинувачення було з`ясовано це питання.

Прокурор ОСОБА_4 повідомив, що від дослідження доказів у вигляді показань всіх свідків зазначених у реєстрі матеріалів досудового розслідування не відмовляється, при цьому зазначив, що не бажає надавати ці докази та досліджувати їх, що судом було розцінено як відмова від дослідження цих доказів.

За таких обставин, виходячи з дизпозитивності та рівності сторін у кримінальному провадженні, що кожна сторона має право визначити та змінити обсяг доказів, що підлягає дослідженню, думку прокурора про небажання досліджувати безпосередньо під час судового розгляду докази у виді показань всіх свідків, зазначених у реєстрі матеріалів, з врахуванням думки учасників процесу, які не заперечували, та зважаючи що дане кримінальне провадження не відноситься до спеціального судового провадження, суд вважає доцільним прийняти відмову сторони обвинувачення від дослідження показань свідків: ОСОБА_15 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_22 ,свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та обмежитись дослідженими доказами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 , в інкримінованих йому діяннях, доведена повністю, та кваліфікує його дії за:

- ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно;

- ч. 3 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена повторно.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує обставини, які пом`якшують покарання, - щире каяття, повне відшкодування заподіяної шкоди по факту крадіжки металобрухту у ОСОБА_12 , позитивну процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, думку потерпілих, які просять призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, думку прокурора про призначення покарання у виді позбавлення волі, особу обвинуваченого який має постійне місце проживання за яким посередньо характеризувався до вчинення кримінальних правопорушень, вважає необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, з врахуванням особи винного, призначити йому покарання, з застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі.

При цьому, суд не бере до уваги думку сторони обвинувачення щодо призначення ОСОБА_3 покарання за правилами ст. 71 КК України (сукупність вироків), з підстав того, що вироком Врадіївського районного суду від 04.10.2016 р. його було засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, під час якого він вчинив новий інший злочин, кримінальне провадження щодо якого перебуває на розгляді в суді, та в об`єднанні з яким цього кримінального провадження відмовлено ухвалою суду, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 р. №7 «Про практику призначення судами кримінального правопорушення» у випадках вчинення особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, нового злочину після закінчення іспитового строку суди повинні долучати до справи копію судового рішення про звільнення засудженого від призначеного покарання або про направлення його для відбування останнього. Якщо таке рішення не ухвалювалося, суд при розгляді справи про новий злочин не вправі призначати покарання за сукупністю вироків.

Відповідно до ч.1 ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

При цьому, вважається, що передумовою скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі вчинення особою нового злочину під час встановленого судом іспитового строку чи відмови у задоволенні подання про звільнення від призначеного особі покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку на цій підставі може бути лише констатація судом вчинення такого злочину постановленням обвинувального вироку.

Крім того, ЄСПЛ у своєму рішенні від 22 квітня 2010 року у справі «Фатуллаєв проти Азербайджану» зазначив, що презумпція невинуватості, втілена в п. 2 ст. 6 Конвенції, є одним із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передчасне висловлювання як самим судом, так і представниками інших органів влади думки, що особа, яка «обвинувачується у кримінальному злочині», є винною до того, як це доведено в законному порядку. ЄСПЛ послідовно дотримується підходу, відповідно до якого принцип презумпції невинуватості порушується, якщо судове рішення або твердження офіційної особи щодо особи, яка обвинувачується в скоєнні злочину, схиляє до думки про те, що вона винна до того, як її винуватість була встановлена в законному порядку.
Обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні 15.12.2019р. інкримінованого йому злочину у даному кримінальному провадженні, тобто за межами іспитового строку тривалістю в три роки встановленого по відношенню до нього вироком Врадіївського районного суду від 04.10.2016р..

Відповідно до повідомлення Врадіївського районного сектору філії Державної установи Центр пробації в Миколаївській області обвинувачений перебуває на обліку сектору філії як засуджений за вищевказаним вироком від 04.10.2016р., з 14.11.2016року по теперішній час, що свідчить про те, що відносно останнього рішення про скасування рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням з підстав, передбачених законом, не приймалося, як і не прийняте рішення про звільнення його від відбуття покарання через закінчення іспитового строку.

Стороною обвинувачення до справи також не долучено копію судового рішення про звільнення засудженого від призначеного покарання або про направлення його для відбування останнього.

Не долучено нею і кінцевого рішення суду (обвинувального вироку) за результатами розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_3 щодо вчинення ним інших злочинів під час іспитового строку встановленого по відношенню до нього за вироком суду від 04.10.2016р., тобто в період з 05.10.2016р. по 04.10.2019 року.

Отже, з цих підстав суд не застосовує при призначенні остаточного покарання ст. 71 КК України (сукупність вироків).
Питання про процесуальні витрати підлягає вирішенню в порядку передбаченому ст.ст. 124 ч.2, 126 КПК України, оскільки сторона обвинувачення довела, що сума процесуальних витрат на залучення експерта для проведення експертизи за дорученням слідчого становить 1256 грн., 08 коп. (рахунок № 121 від 05.02.2020 р.)

Питання про речові докази підлягає вирішенню в порядку п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обраний щодо обвинуваченого у виді особистого зобовязання, з огляду на положення глави 18 ст. ст. 176-178, 183 КПК України та з метою забезпечення виконання вироку, суд вважає залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374, 392 -396 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі;

- за ч. 3 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 , до набрання вироком законної сили, залишити без змін - у виді особистого зобов`язання.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави витрати на залучення експерта Миколаївського науково - дослідного експертно криміналістичного центру (вул. 1 Воєнна, 2а м. Миколаїв, 54003) для проведення судово - дактилоскопічної експертизи №121 від 05.02.2020 р., в сумі 1256 (одна тисяча двісті п`ятдесят шість) грн. 08 коп.

Речові докази у кримінальному провадженні:
- металобрухт вагою 100 кг., (непридатні для використання деталі до вантажного автомобіля та сільськогосподарської техніки) які знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_7 , залишити останньому, як власнику;

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Врадіївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1