Дата документу 26.10.2020 Справа № 317/34/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/1675/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 317/34/20
Категорія ст. 185 ч.3 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, дистанційно в режимі відео конференції, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001537, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кушугум, Запорізького району, Запорізької області, громадянина України, освіта середньо-технічна, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 22.10.2019 р. Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням строком на 1 рік,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_9 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 14 серпня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вказує, що він не скоював злочину, визнав крадіжку картоплі під тиском поліції, вдома був хворий батько, йому прийшлось сказати, що він взяв картоплю. В суді першої інстанції це не взяли до уваги. Покази він давав проти своєї волі, під психологічним тиском, в суді від цих показів відмовився. Просить не позбавляти його волі, пом`якшити покарання, оскільки на його утриманні знаходиться хвора матір.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: захисника та обвинуваченого, у тому числі і в останньому слові, які підтримали апеляційну скаргу, потерпілу та прокурора, які просили вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 14 серпня 2020 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутної частини покарання за вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 22.10.2019 р., остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. До вступу вироку в законну силу обрано відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Запорізькому слідчому ізоляторі, взявши його під варту в залі суду. Строк відбуття покарання обраховувати з моменту затримання обвинуваченого, тобто з 14.08.2020 р. Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, 22 грудня 2019 року приблизно о 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, за допомогою металевого лому, зламав навісний замок на господарчому приміщенні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , та пересвідчившись, що за його діями не спостерігають сторонні особи, проник до зазначеного приміщення, яке належить ОСОБА_8 , звідки таємно викрав 2 пластмасові ящики з картоплею сорту «Біллароза» загальною вагою 23,800 кг., вартість якої згідно висновку експерта №4204/19 від 23.12.2019 становить 12 гривень за 1 кг., на загальну суму 285 гривень 60 копійок, яку переніс до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , отримавши реальну можливість розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 , потерпілій ОСОБА_8 завдано матеріальну шкоду на суму 285 гривень 60 копійок.

За наслідками розгляду апеляційних скарг колегією суддів встановлено наступне.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про недоведеність його вини у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Висновки районного суду про наявність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, за вказаними у вироку обставинами, підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема:

- показаннями допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_8 , яка суду повідомила, що 22.12.2019 р. у неї з погребу, який розташовується на території її домоволодіння в смт. Кушугум викрали картоплю, яку вона придбала цього ж дня вранці. Погреб в якому зберігалась картопля закривається на замок. Про крадіжку потерпілій повідомила її мати ОСОБА_10 , яка у вікно побачила як дві особи несуть два ящики картоплі. Після цього потерпіла відразу вдяглась та пішла до сусіда ОСОБА_11 в якого побачила ОСОБА_6 , який втік, та жінку на ім`я ОСОБА_12 , а також відшукала належну їй картоплю. На питання учасників судового розгляду потерпіла повідомила, що картоплю ідентифікувала за ящиками в яких вона зберігалась, оскільки картоплю вона купувала у мішках, а у себе в будинку пересипала її до ящиків, які належали їй, та які вона згодом побачила у ОСОБА_11 ;
- показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , яка суду повідомила, що вона є матір`ю потерпілої. 22.12.2019 р. її донька вранці купила на базарі картоплю у сітці, яку принесла до дому та пересипала у два пластикові ящики, які відповідно віднесли до погребу, що розташовується на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . У вечорі того ж дня вона з донькою перебувала у вказаному будинку, та у вікно побачила, що йдуть ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , вони підійшли до межі з їхнім домоволодінням та сусіднім домоволодінням звідки винесли два ящики картоплі. Після чого свідок вийшла на вулицю та побачила, що їхній погреб відкритий, а поруч з ним стоїть лом, тоді свідок відразу повернулась до будинку та розповіла про все своїй донці та вони разом з потерпілою пішли до ОСОБА_11 , в будинку якого вони побачили ОСОБА_6 та жінку на ім`я ОСОБА_12 , які почали заперечувати, що вони брали картоплю, після чого ОСОБА_6 втік, а ОСОБА_11 виніс картоплю;
- показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , який суду повідомив, що взимку 2019 2020 р.р., у вечорі до свідка, за місцем його мешкання у смт. Кушугум прийшов ОСОБА_6 та попросив його допомогти перенести 2 ящики картоплі. Він погодився та вони пройшли на територію захаращеної земельної ділянки, на території якої, в приміщення покинутого будинку стояли 2 ящики картоплі, на питання свідка кому вона належить, ОСОБА_6 повідомив, що це його картопля. Він та ОСОБА_6 віднесли картоплю до будинку ОСОБА_11 , і він запропонував ОСОБА_13 придбати у нього картоплю, на що останній погодився. ОСОБА_6 дуже поспішно пройшов до його будинку та швидко пішов, менш ніж через 1 хвилину до будинку зайшла потерпіла та повідомила, що вони несли їхню картоплю, після чого викликала поліцію. На питання учасників судового розгляду свідок повідомив, що картопля була у двох пластикових ящиках та вони принесли її з території покинутого домоволодіння, яке є суміжним з домоволодінням потерпілої. Також свідок повідомив, що йому відома мешканка смт. Кушугум на прізвище ОСОБА_14 , вона є знайомою ОСОБА_6 , однак у той день коли вони несли картоплю він її не бачив, і ОСОБА_6 про неї нічого не казав;
- показаннями ОСОБА_14 (особу встановлено зі слів, так як документи у останньої відсутні), яка суду повідомила, що їй відомо про обставини крадіжки картоплі зі слів обвинуваченого, та зазначила, що вона не має жодного відношення до викраденої картоплі, та чула, що її дістав ОСОБА_6 з якогось підвалу;
- протоколом огляду місця події від 22.12.2019 р. разом з фототаблицею, відповідно до якого були зафіксовані наслідки злочину, а саме: місце розташування входу до погребу на території домоволодіння потерпілої ОСОБА_8 , місце зламу дужки замка на двері до приміщення погребу, виявлено та вилучено знаряддя злочину металевий лом (т. 1 а.с. 47-52);
- протоколом огляду від 22.12.2019 р. та протокол огляду від 23.12.2019 р. разом з фототаблицею, відповідно до яких було оглянуто картоплю, яка знаходиться у двох чорних пластикових ящиках, та визначена вага картоплі, яка становить 23 кг. 800 грм. (т. 1 а.с. 56-61);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілої ОСОБА_8 , відповідно до якого остання впізнала особу під № 4 як таку, що скоїла крадіжку належній їй картоплі. Відповідно до довідки до вказаного протоколу особою під № 4 є ОСОБА_6 (т. 1 а.с.62-64);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_10 , відповідно до якого остання впізнала особу під № 2 як таку, що скоїла крадіжку картоплі належній її доньці. Відповідно до довідки до вказаного протоколу особою під № 2 є ОСОБА_6 (т. 1 а.с.65-67);
- висновком експерта № 4204/19 від 23.12.2019 р. відповідно до якого встановлено, що ринкова вартість одного кілограму картоплі сорту «Беллароза» станом на 22.12.2019 р. становить 12,00 грн. (т. 1 а.с. 68-70);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 26.12.2019 р. разом з відеозаписом, за участю обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_9 , відповідно до якого обвинувачений розповів про обставини вчиненого злочину, зокрема на місці показав яким чином ним здійснювалось викрадення майна потерпілої ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 71-76).

Колегія суддів вважає, що відтворення дій, обстановки та обставин події злочину обвинуваченим ОСОБА_6 під час слідчого експерименту, показання потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , висновки експерта, протоколи слідчих дій, є належними, допустимими та достовірними, а у своїй сукупності достатніми для визнання обвинуваченого ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки вони співпадають між собою, як в деталях, так і в цілому щодо обставин вчинення останнім вищевказаних злочинів.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає доводи сторони захисту про відсутність доказів вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 95 КПК України, показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи вищевказані вимоги закону, а також те, що із матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час відтворення дій, обстановки та обставин події злочину (слідчого експерименту) обвинувачений ОСОБА_6 , розповів про обставини вчиненого злочину, зокрема на місці показав яким чином ним здійснювалось викрадення майна потерпілої ОСОБА_8 ;
які узгоджуються як з показаннями свідка ОСОБА_11 , зокрема про те, що взимку у вечорі до нього прийшов ОСОБА_6 та попросив його допомогти перенести 2 ящики картоплі, він погодився та вони пройшли на територію захаращеної земельної ділянки, на території якої, в приміщення покинутого будинку стояли 2 ящики картоплі, на його питання, кому вона належить, ОСОБА_6 повідомив, що це його картопля, вони віднесли картоплю до його будинку і він запропонував ОСОБА_13 придбати у нього цю картоплю, на що останній погодився. ОСОБА_6 дуже поспішно пройшов до його будинку та швидко пішов, менш ніж через 1 хвилину до будинку зайшла ОСОБА_8 та повідомила, що вони несли їхню картоплю, після чого викликала поліцію;
так і з показаннями потерпілої ОСОБА_8 , зокрема про те, що 22.12.2019 р. у неї з погребу, який розташовується на території її домоволодіння в смт. Кушугум викрали картоплю, яку вона придбала цього ж дня вранці, погріб в якому зберігалась картопля закривається на замок, про крадіжку потерпілій повідомила її мати ОСОБА_10 , яка у вікно побачила як дві особи несуть два ящики картоплі, після цього вона відразу вдяглась та пішла до сусіда ОСОБА_11 в якого побачила ОСОБА_6 , який втік, а також відшукала належну їй картоплю,
колегія суддів вважає ці показання та висновок несуперечливими та конкретними, тобто належними, допустимими та достовірними, які прямо підтверджують існування обставин, що підлягали доказуванню у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України), та які у сукупності з іншими доказами, зокрема:

- протоколом огляду місця події від 22.12.2019 р. разом з фототаблицею, відповідно до якого були зафіксовані наслідки злочину, а саме: місце розташування входу до погребу на території домоволодіння потерпілої ОСОБА_8 , місце зламу дужки замка на двері до приміщення погребу, виявлено та вилучено знаряддя злочину металевий лом;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілої ОСОБА_8 , відповідно до якого остання впізнала особу під № 4 як таку, що скоїла крадіжку належній їй картоплі. Відповідно до довідки до вказаного протоколу особою під № 4 є ОСОБА_6 ,
свідчать про те, що саме обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.

При оцінки доказів, колегія суддів звертає увагу на те, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії", 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх ( 2 рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії").

Приймаючи до уваги вищевказане, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції зокрема про те, що доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що до вчиненого злочину причетна ОСОБА_14 спростовані в судовому засіданні показами ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_11 , які узгоджуються між собою та з іншими доказами по справі, а також протоколом слідчого експерименту проведеного за участю обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_9 , з якого встановлено, що обвинувачений фактично відтворив механізм вчиненого злочину та послідовність своїх дій, при цьому показання надавав добровільно, послідовно та без стороннього впливу.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає доводи апелянта про те, що він оговорив себе під час слідчого експерименту, оскільки працівники поліції здійснювали на нього психологічний тиск, є необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції ретельно перевірив заяву обвинуваченого ОСОБА_6 щодо застосування до нього психологічного тиску, внаслідок чого, за версією обвинуваченого, він змушений був себе оговорити під час проведення слідчого експерименту.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що ніобвинувачений, ні адвокат, під час проведення цієї слідчої дії, з скаргами та зауваженнями на дії правоохоронних органів не зверталися, більш того, із змісту протоколу проведення слідчого експерименту вбачається, що підозрюваний ОСОБА_6 у присутності захисника заявив, що вину у вчиненні злочину він визнає повністю, свідчення давав добровільно, психічного та фізичного тиску на нього не було (т. 1 а.с. 76).
Таким чином, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про недоведеність його вини у вчиненні злочину, передбаченого ст. ст. 185 ч. 3 КК України, є необґрунтованими, а його дії правильно кваліфіковані судом першої інстанції.

Доводи апелянта про пом`якшення йому покарання є також необґрунтованими, з огляду на наступне.

При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції була врахована ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного, зокрема те, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив злочин, перебуваючи на випробувальному терміні, характеризується позитивно за місцем проживання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку, що його виправлення можливо лише при ізоляції від суспільства, призначивши йому мінімальне покарання, яке передбачено санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів не вбачає правових підстав для подальшого пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_6 призначеного судом першої інстанції покарання, зокрема у зв`язку з тим, що на його утриманні знаходиться хвора матір, оскільки останній на шлях виправлення не встав, вчинивши умисний тяжкий злочин під час іспитового строку, а тому призначене судом покарання за вчинення тяжкого корисливого злочину та остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, є необхідним та достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 14 серпня 2020 року відносно ОСОБА_6 , без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.

Судді: