ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 628/26/20 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/3587/20 Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

в режимі відеоконференції: адвоката ОСОБА_11 ,

обвинуваченого - ОСОБА_12 ,

законного представника - ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_14 на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 13 жовтня 2020 року у відношенні ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 про повернення обвинувального акту,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001729 від 26.07.2019 стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України повернуто до Куп`янського відділу Ізюмської місцевої прокуратури Харківського області, якою складено обвинувальний акт, для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі суду недоліків. Задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, по 11 грудня 2020 року включно, з продовженням раніше визначеної суми застави у виді 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 210 200 (двісті десять тисяч двісті) гривень 00 копійок. Суд мотивував своє рішення тим, що при викладенні фактичних обставин злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, вчинене групою осіб, при формулюванні обвинувачення в обвинувальному акті взагалі не викладено об`єктивну сторону, яку виконував кожен із співучасників. В обвинувальному акті вказано про дії, які вчинялися ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_15 , проте обставин, які б свідчили про наявність спільної домовленості, мотивів, умислу та мети вчинення злочину групою осіб не зазначено, відсутнє посилання на роль кожного із учасників та конкретні дії, вчинені кожним з них. Виклад фактичних обставин не відповідає формулюванню обвинувачення. Прокурор, не погоджуючись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 13 жовтня 2020 року скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції в новому складі суду. Апеляційні вимоги прокурор обгрунтовує тим, що під час складення обвинувального акту порушень ст. 291 КПК України не допущено, в ньому містяться всі необхідні відомості та долучені всі додатки.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку обвинувачених, їх захисників, законного представника обвинуваченого ОСОБА_12 , які заперечували проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.
Відповідно до вимог ст.314 КПК України, суд першої інстанції має право повернути прокурору обвинувальний акт якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Стаття 291 КПК України визначає вимоги, яким має відповідати обвинувальний акт.
Зазначені в ухвалі суду підстави повернення обвинувального акту не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, інших підстав невідповідності обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України в оскаржуваній ухвалі суду не наведено.
Цей обвинувальний акт має чітку структуру, а саме формулювання обвинувачення, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а також правову кваліфікацію дій обвинувачених. Колегія суддів вважає, що обвинувальний акт за формою та змістом не суперечить вимогам статті 291 КПК. При формулюванні обвинувачення та викладі фактичних обставин кримінального правопорушення органом досудового розслідування зазначено про роль кожного з обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, є вказівка на конкретні дії, вчинення яких інкримінується обвинуваченим.
Суд посилається на те, що формулювання обвинувачення викладено тотожно щодо кожного з обвинувачених, але слід зауважити, що не дивлячись на однаковий зміст сформульованого обвинувачення, в ньому зазначено про те, які дії, на думку органу досудового розслідування, вчиняв кожен з обвинувачених. В оскаржуваному судовому рішенні вказано, що в обвинувальному акті не зазначено обставин, які свідчать про наявність спільного умислу на вчинення протиправних дій, мотивів, мети вчинення злочину групою осіб.
Проте, доведення вказаних елементів кримінального правопорушення, обґрунтованості обвинувачення зібраними доказами покладається на прокурора під час судового розгляду, а суд, відповідно до норм ч.6 ст.22 КПК України, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, що чітко узгоджується з нормами ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Висновок про доведеність чи недоведеність пред`явленого обвинувачення суд може зробити лише за результатами судового розгляду, в ході якого суд безпосередньо досліджує докази та надає їм відповідну оцінку.
Крім того, в обвинувальному акті як при формулюванні обвинувачення щодо кожного з обвинувачених так і при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення вказано про те, що « ОСОБА_12 діючи в групі з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з метою вчинення дій сексуального характеру з потерпілою, під приводом спільного відпочинку, зателефонував раніше знайомій неповнолітній ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заздалегідь не повідомивши її про свій злочинний умисел та те, що він не сам, та запропонував зустрітись біля будівлі магазину…» Вказано про дії ОСОБА_9 , зазначено : «за вказівкою ОСОБА_9 ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , виконуючи свою роль у вчиненні злочину, вийшли з автомобіля та у подальшому знаходились поруч з метою завчасного запобігання можливості покликання на допомогу потерпілою ОСОБА_16 або попередження ОСОБА_9 у разі наближення сторонніх осіб, тим самим своєю присутністю подавляли волю неповнолітньої потерпілої до опору...»
На переконання колегії суддів зазначених на даний час в обвинувальному акті обставин достатньо для його призначення до судового розгляду.
В подальшому, прокурор, відповідно до ст.ст. 338, 340 КПК України, не позбавлений процесуальної можливості, якщо під час судового розгляду будуть вставлені нові фактичні обставини, змінити обвинувачення або відмовитися від його підтримання, що також свідчить про передчасність судового рішення, що постановлено судом першої інстанції.
Колегія суддів, дійшла висновку про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваної ухвали та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч. 1 ст. 412 та п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України.
Апеляційні вимоги прокурора є обгрунтованими та слушними.
Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_14 задовольнити.
Ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 13 жовтня 2020 року у відношенні ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 про повернення обвинувального акту скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: