ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/992/20 Справа № 202/4102/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_5 , -
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2020 року задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 08 години 19 хвилин 03 вересня 2020 року включно.
Мотивуючи судове рішення, слідчий суддя, послався на те, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 . Так, слідчий суддя врахував наявність обгрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Разом з цим, слідчий суддя, з огляду на обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: особу підозрюваного, те що, він військовослужбовець за контрактом, має місце реєстрації за яким мешкає, не одружений, притягався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.06.2020 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та на цей час підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що спричинило потерпілій ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження, дійшов висновку про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості переховування від органу досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків та потерпілих у провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення, та, що єдиним запобіжним заходом, який надасть можливість запобігти вищевказаним ризикам, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В апеляційній скарзі захисник в інтересах підозрюваного просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний період доби.
Обгрунтовуючи заявлені вимоги захисник посилається на незаконність судового рішення. Так захисник, вказує, що клопотання слідчого не містить будь-якого обгрунтування неможливості запобігання зазначеним в ньому ризикам, та, слідчий суддя не надав оцінки правильності оформлення цього клопотання, оскільки слідчим та прокурором взагалі не зазначено, які копії матеріалів наданих суду, обгрунтовують доводи клопотання. Також, під час розгляду клопотання прокурора слідчим суддею не було враховано всіх обставин провадження та не надано належної оцінки обгрунтованості підозри й існуванню ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які, на думку захисника, взагалі відсутні, оскільки ОСОБА_6 раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки. При цьому, захисник наголошує, що тяжкість покарання сама по собі не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою, та вважає, що обраний запобіжний захід необхідно змінити та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби.
Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурорів, які заперечували проти задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею дотримані в повному обсязі.
Так, клопотанням слідчого та наданими до них доказами підтверджується, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000525 від 07 липня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
07 липня 2020 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України, та повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого злочину, колегія суддів зважає на те, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що ця особа могла б скоїти злочин.
Згідно матеріалів, долучених до клопотання, й враховуючи наведену правову позицію, слідчим суддею належним чином і в повній мірі дослідженні у сукупності наявні докази, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри.
Отже, судом наявність долучених до клопотання слідчого доказів і відомостей, визнано достатніми для підтвердження обґрунтованості підозри, повідомленої ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України, з чим погоджується і колегія суддів, оскільки такий висновок є законним, обґрунтованим і таким, що відповідає фактичним обставинам цього провадження, та обґрунтованість підозри підтверджується доказами у провадженні у їх сукупності, що дають достатньо вагомі підстави зробити об`єктивний висновок, що він міг скоїти цей злочин.
Окрім того, твердження захисника в скарзі про те, що слідчий суддя не вмотивував наявність та доведеність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема переховування від органів досудового слідства, незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, та його висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є необґрунтованими.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя об`єктивно і повно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а ризики доведеними та такими, що об`єктивно існують й для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Також, слідчий суддя, оцінивши всі обставини провадження, дійшов обґрунтованого висновку, що підстав для застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу немає, оскільки вони не зможуть забезпечити запобігання встановлених слідчим суддею ризиків.
З огляду на тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості його підозри, покарання, яке йому загрожує, у разі визнання винуватим, особу підозрюваного, який раніше не судимий, має місце реєстрації за яким і мешкає, не одружений, притягався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, є військовослужбовцем за контрактом військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України на посаді номера обслуги гранатометного взводу механізованого батальйону, у військовому званні «солдат», а також встановлені слідчим суддею ризики, застосований до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати таким, що відповідає вимогам ст. 183 КПК України.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, та те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Посилання захисника на ті обставини, що слідчим суддею не було досліджено доказів, які вказують на існування ризиків у провадженні, суд апеляційної інстанції розцінює як безпідставними, оскільки вони повністю спростовуються доказами у провадженні, а тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину, та покарання, дає підстави вважати, що саме запобіжний захід, пов`язаний з ізоляцією від суспільства в цьому випадку зможе попередити встановлені слідчим суддею ризики.
Всі викладені захисником апеляційні доводи були предметом дослідження суду при обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги судом не встановлено.
Отже, колегія суддів, враховуючи встановленні судом першої інстанції обставини, тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , а також, особу підозрюваного, погоджується зі слідчим суддею, що у цьому випадку є обґрунтованим застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає рішення слідчого судді про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, законним і обґрунтованим та не знаходить підстав для обрання щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу на цьому етапі досудового розслідування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарження не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4