Справа № 350/29/21
Провадження № 11-сс/4808/21/21
Категорія ст. 181 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу начальника Рожнятівського відділу Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 11 січня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання підозрюваному ОСОБА_7 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого, застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю, покласти на нього такі обов`язки: прибувати за першою вимогою слідчого, прокурора та суду на призначений час; не виїжджати за межі Перегінської ОТГ без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з усіма свідками та потерпілими у кримінальному провадженні; не залишати у період часу з 20-00 год. по 06-00 год. постійного місця проживання, а саме в АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Мотивує вимоги апеляційної скарги тим, що вказана ухвала є незаконною через невідповідність висновків суду, викладених у ній, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Посилається на встановлені органом досудового розслідування обставини та на те, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, за його вчинення законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Вказує, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином. Зауважує, що слідчий суддя визнав існування таких ризиків. Зазначає, що підозрюваний під час судового розгляду заявив, що оскільки він працює лісорубом Гриньківського лісництва ДП «Осмолодське ЛГ» та здійснює рубку лісу в лісових угіддях Осмолодського ЛГ і упродовж робочого тижня з понеділка по суботу ночує на території лісосіки, він не має змоги кожного дня їхати додому ночувати, а також з`являтися на виклики слідчого чи суду у період робочого тижня. Вважає, що такі показання підтверджують наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та небажання підозрюваного виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, що може призвести до порушення розумних строків досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження. Вказує, що слідчий суддя, незважаючи на ці обставини, не вмотивувавши своє рішення, застосував до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Також, що слідчий суддя не дав загальну оцінку клопотанню слідчого. Наголошує, що фактично слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання слідчого про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та обрав більш м`який - у вигляді особистого зобов`язання, вказавши в резолютивній частині ухвали, що частково задоволив клопотання слідчого.

Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 11 січня 2021 року клопотання слідчого задоволено частково, застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на строк 60 днів до 12 березня 2021 року. Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 такі обов`язки: прибувати за першою вимогою до слідчого (визначеної службової особи), прокурора та суду на призначений час; не виїжджати за межі Перегінської ОТГ без дозволу слідчого, прокурора, або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування з усіма свідками та потерпілими у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя обґрунтував прийняте рішення тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 345 КК України. Матеріалами клопотання підтверджується причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення. Наявні ризики того, що усвідомлюючи невідворотність кримінальної відповідальності ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні. Прокурором в судовому засіданні не доведено, що більш м`який запобіжний захід на даний час не зможе запобігти зазначеним ризикам. Враховуючи фактичні обставини справи, відомості про особу обвинуваченого, зокрема що він одружений, наявність у нього постійного місця проживання та праці, а також особливі умови праці, про які зазначив підозрюваний та які не спростовано органом досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що запропонований слідчим запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не слід застосовувати та вважає за можливе обрати ОСОБА_7 інший, альтернативний запобіжний захід, зокрема у вигляді особистого зобов`язання. Такий запобіжний захід слідчий суддя вважає достатнім для забезпечення виконання обов`язків підозрюваним ОСОБА_7 та його належної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор просив задовольнити апеляційну скаргу, з мотивів викладених у ній, застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту;

- підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали клопотання, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу прокурора необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Прокурор в апеляційній скарзі не погоджується з видом запобіжного заходу, який застосований відносно ОСОБА_7 , - особистим зобов`язанням, вказує на необхідність застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про необхідність застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді особистого зобов`язання, з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно з ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

У відповідності ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Як визначено ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

За змістом ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Так, в суді першої інстанції долученими до клопотання копіями доказів підтверджено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, - умисного заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України, згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, у санкції передбачено покарання у вигляді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Також, сукупність відомостей, які містяться в клопотанні та долучених до нього доказах дали підстави слідчому судді дійти висновку, що в даному випадку мають місце ризики здійснити підозрюваним дії, передбачені п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, - переховуватися від органів досудового розслідування , незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що ризик в свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для досудового розслідування подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів належним чином оцінив в сукупності всі обставини згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення злочину, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим, характеризуючі особу підозрюваного дані, відомі на час розгляду клопотання, про його вік, сімейний та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, місця роботи, особливі умови праці.

Із змісту ухвали слідчого судді вбачається, що сторона обвинувачення не навела переконливих доводів того, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_7 буде недостатнім та не забезпечить запобігання відповідним ризикам.
Суд апеляційної інстанції вважає, що за встановлених під час розгляду клопотання слідчого обставин слідчий суддя правильно дійшов висновку, що підозрюваний ОСОБА_7 не порушуватиме покладених на нього процесуальних обов`язків у разі застосування до нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

З огляду на необхідність обрання запобіжного заходу, обумовленого підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, його обставини, наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, недоведення стороною обвинувачення того, що більш м`яких запобіжних заходів ніж домашній арешт не зможе запобігти цим ризикам, інші обставини, які враховуються згідно з ст. 178 КПК України, слідчий суддя мав всі підстави для висновку про необхідність застосування запобіжного заходу саме у вигляді особистого зобов`язання.

Під час апеляційного розгляду прокурором не наведено таких обставин, які можуть вказувати на те, що підозрюваний порушуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки у разі застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, а також, що такий запобіжний захід є недостатнім та не забезпечить запобігання відповідним ризикам.
Перевіривши доводи прокурора, суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу.

Суд апеляційної інстанції не вбачає на даний час підстав для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку передбаченому КПК України.

Безпідставними суд апеляційної інстанції вважає доводи прокурора про те, що слідчий суддя не дав загальну оцінку клопотанню слідчого та фактично відмовив у задоволенні клопотання слідчого про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки слідчий суддя постановив клопотання слідчого задовольнити частково, встановивши підстави для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , однак більш м`якого, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Керуючись ст. ст. 176-178, 179, 181, 194, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу начальника Рожнятівського відділу Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 11 січня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання підозрюваному ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4