Житомирський апеляційний суд
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року Житомирський апеляційний суд
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7 ,

користувача майна ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 20 жовтня 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора Житомирської місцевої прокуратури та накладено арешт на майно у рамках кримінального провадження №0000111 від 17.10.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,-

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на напівпричіп марки «SHIER SSA-36-ME8A» реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_7 . Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального та матеріального права, без повного та всебічного дослідження обставин справи. Зазначає, що на момент реєстрації транспортного засобу в 2016 році, напівпричіп марки «SHIER SSA-36-ME8A» реєстраційний номер НОМЕР_1 був досліджений працівниками поліції ГУНП у Вінницькій області, якими було встановлено наявність двічі помилково набитого одного і того ж заводського номеру. Було проведено експертизу, на підставі якої було встановлено, що це є заводським браком, а тому напівпричіп було поставлено на облік. Тому вважає, що підстав для внесення відомостей до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, не було. Крім того, вважає, що слідчий суддя не дотримався норм закону щодо розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження і не врахував наслідків арешту майна для її чоловіка, який займається господарською діяльністю. Зазначає, що постанова слідчого про визнання вказаного напівпричепа та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу речовими доказами у кримінальному провадженні №0000111 є особистою помстою працівників поліції, які 16.10.2020 року вилучили вказаний напівпричіп у її чоловіка через конфлікт між ними. Вказує, що твердження слідчого судді про те, що ОСОБА_8 не заперечував проти накладення арешту та зазначив, що особисто зацікавлений в проведенні експертизи, не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_8 мав на увазі самостійне проведення експертизи, поза межами кримінального розслідування. Посилається на те, що вона пропустила строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді з поважних причин, оскільки розгляд справи було проведено без її участі, а копію оскаржуваної ухвали вона отримала поза межами 5-ти денного строку на її оскарження.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що 16.10.2020 року прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: на напівпричіп марки «SHIER SSA-36-ME8A» реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , вилучені в ході проведення огляду місця події, проведеного 16.10.2020 року за адресою: Житомирська обл., Житомирський р-н, 186 км а/д «Житомир-Виступовичі», поблизу с. Зарічани, а також просив позбавити власника транспортного засобу ОСОБА_7 , користувача ОСОБА_8 та третіх осіб права відчужувати, розпоряджатись та використовувати даний транспортний засіб.

В обґрунтування клопотання прокурор вказав, що проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що 16.10.2020 року, близько 08-00 год. під час несення служби, поблизу с. Зарічани Житомирського району працівниками патрульної поліції було зупинено автомобіль марки "Вольво", реєстраційний номер НОМЕР_3 , з напівпричепом «SHIER SSA-36-ME8A», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 .

Під час огляду причепа було виявлено ознаки підробки номера його рами, а саме поряд з нанесеним номером рами, нанесено дублюючий, після чого транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_2 , було вилучено працівниками поліції.

Вказане вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадження, а тому з метою їх збереження необхідно накласти арешт, оскільки не накладення арешту призведе до знищення та втрати слідів злочину.

Враховуючи, обставини кримінального провадження, мету та підстави застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, а також беручи до уваги що майно, на яке прокурор просить накласти арешт є речовими доказами у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на вказане майно.

Апеляційний суд, з врахуванням думки сторін, вважає за можливе поновити власнику майна ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, оскільки розгляд клопотання прокурора було проведено без її участі, повний текст оскаржуваної ухвали був направлений на ім`я користувача майном ОСОБА_8 та отриманий останнім в період перебування на лікарняному, про існування оскаржуваної ухвали слідчого судді ОСОБА_7 дізналася випадково, а тому наведені обставини колегія суддів визнає поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, що є підставами для його поновлення.

Заслухавши доповідача, пояснення власника майна ОСОБА_7 та користувача майном ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

З матеріалів клопотання вбачається, що підрозділом дізнання Житомирського РВП Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000111 від 17.10.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України (а.п.3).

Згідно клопотання прокурора, проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що 16.10.2020 року, близько 08-00 год. під час несення служби, поблизу с. Зарічани Житомирського району працівниками патрульної поліції було зупинено автомобіль марки "Вольво", реєстраційний номер НОМЕР_3 , з напівпричепом «SHIER SSA-36-ME8A», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 .

Під час огляду причепа було виявлено ознаки підробки номера його рами, а саме поряд з нанесеним номером рами, нанесено дублюючий, після чого транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_2 було вилучено працівниками поліції (а.п. 4-5).

Постановою інспектора сектору дізнання Житомирського РВП Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області від 17.10.2020 року напівпричіп марки «SHIER SSA-36-ME8A», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , вилучені в ході проведення огляду місця події було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000111 від 17.10.2020 року (а.п. 6).

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами в справі є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Таким чином, у клопотанні прокурора про арешт майна зазначено підставу і мету, відповідно до положень ст.170 КПК України, а також відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Колегія суддів вважає, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно належним чином обґрунтоване та відповідає вимогам КПК України.

З огляду на наведене, з метою забезпечення кримінального провадження, враховуючи можливість використання вказаного майна як доказу у кримінальному провадженні, оскільки воно визнано речовим доказом та з метою збереження речових доказів та проведення технічної експертизи, для повного, всебічного, об`єктивного розслідування, слідчим суддею обґрунтовано накладено арешт на вказане в клопотанні майно.

Доводи апелянта про те, що на момент реєстрації транспортного засобу напівпричіп марки «SHIER SSA-36-ME8A», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був досліджений працівниками поліції ГУНП у Вінницькій області, якими було встановлено наявність двічі помилково набитого одного і того ж заводського номеру та за цих обставин було проведено експертизу, на підставі якої було встановлено, що це є заводським браком, а тому напівпричіп було поставлено на облік та присвоєно реєстраційний номер, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки апелянтом не надано вказаного висновку експертизи.

Крім того, прокурор в засіданні апеляційного суду пояснив, що по вилученому транспортному засобу призначена експертиза для встановлення відомостей, які можуть бути використані як доказ факту, що встановлюється під час кримінального провадження, проте, на даний час напівпричіп марки «SHIER SSA-36-ME8A», ще не оглядався спеціалістом.

Вказання апелянтом на те, що постанова слідчого про визнання вказаного напівпричепа та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу речовими доказами у кримінальному провадженні №0000111 є особистою помстою працівників поліції, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки це не є предметом даного апеляційного розгляду. Крім того, вилучене майно відповідає ознакам речових доказів, передбачених ст. 98 КПК України.

Доводи апелянта про те, що слідчий суддя не дотримався норм закону щодо розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження і не врахував наслідків арешту майна для її чоловіка, який займається господарською діяльністю, не спростовують висновків слідчого судді.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що арешт майна це тимчасовий захід, а тому власник майна не позбавлений права звернутися з клопотанням про зняття арешту в разі непроведення слідчих дій з транспортним засобом протягом тривалого часу.

Таким чином, доводів, які б були безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді апелянтом не наведено.

Також, колегія суддів звертає увагу, що згідно практики ЄСПЛ втручання держави у володіння майном є виправданим, якщо воно здійснюється для задоволення суспільного інтересу, у визначенні якого Суд надає державам право користуватися значною свободою розсуду з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і перебувають у кращому становищі, ніж міжнародний суддя для оцінки того, що становить суспільний інтерес.

Правомірним є арешт за умови одночасного існування критеріїв правомірності цього втручання (зокрема, законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).

Отже, колегія суддів вважає, що в даному випадку дотримано вимоги правомірності втручання у право власності фізичних осіб, таке втручання є законним, відповідає суспільному інтересу та при цьому враховано розумність та співмірність (справедливий баланс) обмеження права власності завданням кримінального провадження, передбаченим ст.2 КПК України, оскільки іншим чином неможливо збереження речових доказів.

За таких обставин, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно є такою, що відповідає вимогам ст.ст. 170-173 КПК України, тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 20 жовтня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 20 жовтня 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора Житомирської місцевої прокуратури та накладено арешт на майно у рамках кримінального провадження №0000111 від 17.10.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: