Справа № 751/8397/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/385/20
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 вересня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 про накладення арешту на тимчасово вилучене 08 вересня 2020 року у ході проведення обшуку в квартирі та інших приквартирних приміщеннях та спорудах за адресою: АДРЕСА_1 де фактично проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та за місцем роботи ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 майно, у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000407 від 19 серпня 2019 року та накладено арешт на:

1. на Дві записні книги, перша з написом на поверхні TRAVEL THE WORLD, друга з обкладинкою червоного кольору, поміщені до спеціального пакету 7316802;

2. Слоти з під сім карт мобільного оператора Vodafone в кількості 3 (три) штуки з номерами: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ; два слоти мобільного оператора Київстар з номерами: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ; один слот мобільного оператора Lifеcell з номером НОМЕР_6 ; та три сім картки: дві мобільного оператора Life на одній з яких міститься маркування НОМЕР_7 та білого кольору сім карта без маркування, одна сім карта мобільного оператора ВФ Україна з номером НОМЕР_8 , поміщені до спеціального пакету 7177331;

3. Візитні картки у великій кількості на яких зображено надписи Х-431 вказані номери НОМЕР_2 , НОМЕР_6 , НОМЕР_5 , електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2 та вказаний сайт diagtools.сom.ua, поміщені до спеціального пакету 7316801;

4. Картки із зображенням надпису Х-431 в кількості 7 (семи) штук, картки з зображенням надпису PRO3S в кількості 16 (шістнадцять) штук та картки з написом LAUNCH Vplus в кількості 185 (сто вісімдесят п`ять), поміщені до спеціального пакету 7177327;

5. Наклеюючий логотип з написом LAUNCH з номером SN:50 в кількості 99 (дев`яносто дев`ять) штук та клеючий логотип з написом LAUNCH з номером XV2DBSCAR2J в кількості 172 (сто сімдесяти двох) штук та з номером 90 в кількості 8 (вісім) штук, які разом з картонними коробками поштового відправлення «Нова пошта» в кількості 2 (дві) коробки, поміщені до спеціального пакету EXP0421272.

6. Флеш накопичувачі: (один в корпусі білого кольору з синього кольору металічною з вставкою з написом TADANO, другий в корпусі синього кольору з металевою вставкою без розпізнавальних знаків та 6 (шість) карт пам`яті micro SD розмірами: 32GB - 2 шт.; 8 GB - 2 шт., 4 GB - 1 шт. марки Kingston та одна марки ADATA на 8 GB, поміщені до спеціального пакету 7177344;

7. Чотири банківські карти: приват Банк «Золота карта універсальна» НОМЕР_9 ; приват Банк «карта для виплат» НОМЕР_10 ; карта УкргазБанк НОМЕР_11 ; карта UniСredit Bank НОМЕР_12 , поміщені до спеціального пакету 7177345;

8. Ноутбук марки Panasonic в корпусі чорно сірого кольору з ручкою моделі CF-53JWX1CFG, серія 3DTCA71943, поміщений до спеціального пакету EXP0421273;

9. Нотбук марки DELL, модель W360 ВТ, в корпусі сірого кольору, поміщений до спеціального пакету EXP0421255;

10. Програматори в кількості 3 (три) штуки з надписами на поверхні: 1)USB-g-Link SEGGER; 2)ST LINK V2; 3)Min Programmer CH341A, поміщені до спеціального пакету 7177346;

11. Планшети марок INSIGNIA: 2 (два) моделі NS-P16ATOS, 1 (один) без моделі; планшети марки Nextbook: 1 (один) з написом на поверхні 22898 NX16А8116, 1 (один) з написом на поверхні 27467 NX16А8116K; планшет білого кольору без маркування в непрацюючому стані; планшет марки Launch Vplus Scanner в кількості 3 (три) планшети червоного кольору, 2 (два) планшети чорного кольору, поміщені до спеціального пакету EXP 0421256;

12. Прибори чорного кольору з написами на поверхні LAUNCH в кількості 20 шт. з наступними номерами: 17, 40, 81, 62, 91, 28, 72, 20, 69, 90, 22, 67, 55, 36, 33, 89, 14, 64, 23, 71, поміщені до спеціального пакету EXP0421257;

13. Прилад чорного кольору з написом на поверхні LAUNCH в кількості 5 (п`яти) штук з номером SN 90, поміщений до спеціального пакету 7314015;

14. Два предмети чорного кольору з написом на поверхні: 1) LAUNCH ТЕСН Easy Diagi в картонній коробці; 2) Х-431 PRO3S LAUNCH, поміщені до спеціального пакету 7176987;

15. Паперовий конверт з номерами: 14, 14, 19550557, поміщені до спеціального пакету 7176986;

16. Мобільні телефони 3 (три) шт.: 1) Nokia RM 1011, ІМЕІ НОМЕР_13 з сім картою мобільного оператора Водафон з написом НОМЕР_14 ; 2) Sony Ericsson BST-39 в корпусі рожевого кольору без сім карти; 3)Nokia 5228 ІМЕІ НОМЕР_15 без сім карти в корпусі білого кольору, поміщені до спеціального пакету 7176983;

17. 3 мобільні телефони: 1) iPhone 11 Pro max в корпусі зеленого кольору з ІМЕІ НОМЕР_16 , НОМЕР_17 , НОМЕР_18 з сім картою Vodafon НОМЕР_19 ; 2) SAMSUNG SM-G965FZKHSER ІМЕІ НОМЕР_20 , НОМЕР_21 з сім - картою Vodafon НОМЕР_22 ; 3) Power 5 Dark Grey ІМЕІ НОМЕР_23 , НОМЕР_24 , НОМЕР_23 з сім картою Vodafon НОМЕР_25 , поміщені до спеціального пакету 7176985;

18. Роутер марки ASUS RT-N10E в корпусі чорного кольору разом з блоком живлення, поміщений до спеціального пакету 7316803.

19. Ноутбук марки «ASUS» model: F3S MB Ver: F3SR, ID: 1A7A №AS420561 з зарядним пристроєм до нього в сумці чорного кольору, поміщений до спеціального пакету EXP0407886;

20. Ноутбук марки «LENOVO» ideapad 330 білого кольору з зарядним пристроєм, поміщений до спеціального пакету EXP0407887;

21. Відеореєстратор марки «olteс» H 264 NETWORK 6N1 HD DVD, Model №: AHD-DVD-88, System: PAL, Power: DC12V, PVR- 9, поміщений до спеціального пакету EXP0421571, які перебували у користуванні ОСОБА_5 .

Мотивуючи рішення, слідчий суддя вказав, що викладені в клопотанні доводи про необхідність накладення арешту на зазначені в клопотанні речі, що були виявлені під час проведення санкціонованих обшуків є обґрунтованими та підлягають задоволенню, враховуючи те, що вказані речі та документи можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто бути речовими доказами у кримінальному провадженні, і з метою збереження вказаних речей та документів у зв`язку із виниклою у сторони кримінального провадження необхідністю проведення експертиз відносно вищевказаних предметів.

На зазначену ухвалу слідчого судді ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту.. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що його не було належним чином повідомлено про час та місце судового розгляду і в матеріалах відсутні належні докази, які це підтверджують, хоча у оскаржуваній ухвалі зазначено про належне повідомлення власника майна. Апелянт зазначає, що клопотання слідчого та ухвала слідчого судді не мітять правової підстави для арешту майна, яка має відповідати вимогам закону, обґрунтування підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 361 КК України і не наведено обґрунтувань, що вилучене майно є предметом вказаного злочину, а досудовим розслідуванням не встановлено факту несанкціонованого втручання в роботу комп`ютерів, автоматизованих систем, комп`ютерних мереж, що призвело до витоку, втрати, підробки інформації тощо. ОСОБА_5 вважає, що жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що вилучені під час обшуку речі та документи зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження не вбачається, атому вилучені предмети і документи, на його думку, не мають ознак речових доказів, визначених у ст.. 98 КПК України. Зазначає, що перелік вилучених речей і документів, зазначених в протоколі обшуку, клопотанні слідчого та ухвалі суду не є конкретним та в більшості випадків не дає можливості їх ідентифікувати. Апелянт вважає, що не було надано доказів наявності заявлених ризиків що вилучене майно може бути приховане, пошкоджене. Звертає увагу, що речі, перелічені в п.п. 19-21 клопотання слідчого та ухвалі суду, які були вилучені за адресою: с. Розсошенці, вул.. Кременчуцька, 62, Полтавського району, не мають ніякого відношення до нього, оскільки за вказаною адресою він ніколи не працював та ніяких речей не зберігав.

До початку апеляційного розгляду від ОСОБА_5 та прокурора до суду апеляційної інстанції надійшли заяви про здійснення розгляду без їх участі.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, СУ ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000407 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України.

Постановою слідчого від 08 вересня 2020 року, речі, які були вилучені 08 вересня 2020 року у ході проведення обшуку в квартирі та інших приквартирних приміщеннях та спорудах за адресою: АДРЕСА_1 де фактично проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та за місцем роботи ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , визнано та приєднано в якості речових доказів до кримінального провадження.

Слідчим суддею за наслідками розгляду клопотання обґрунтовано встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, враховано правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказували на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, встановлено, що арешт вказаного майна не призведе до зупинення та надмірного обмеження правомірної цивільної діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб (принаймні докази зворотного відсутні), прийнято до уваги практику Європейського суду з прав людини та положення ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції, яка проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів на втручання в право власності.

Приймаючи рішення про накладення арешту на майно, суд першої інстанції мотивував таку необхідність саме тим, що слідчим доведено, що вищевказане майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України», де зазначається «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Згідно положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі " Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає вимоги клопотання, на даному етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості збереження майна, уникнення його приховування, знищення, перетворювання, відчуження, слідчий суддя дійшов вірного висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховуючи наслідки арешту майна, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків слідчого суді не спростовують.

Посилання в апеляційній сказі про те, що ОСОБА_5 не було належним чином повідомлено про час та місце судового розгляду клопотання слідчого, спростовується матеріалами провадження в яких міститься телефонограма, згідно даних якої, про час та місце судового розгляду було повідомлено за номером, належного ОСОБА_5 та який зазначено в апеляційній скарзі останнього.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже, підстав для скасування ухвали слідчого судді, передбачених ст. 409 КПК України, колегія суддів не вбачає і не наведені такі дані в апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 вересня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 про про накладення арешту на тимчасово вилучене 08 серпня 2020 року у ході проведення обшуку майно у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000407 без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4