Провадження № 11-кп/4820/311/20
Справа № 689/947/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі :
доповідача-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника адвоката ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , та захисника адвоката ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , на вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 24 січня 2020 року, -

в с т а н о в и л а :
Вироком Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 24 січня 2020 року

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Боднарівка Ярмолинецького району Хмельницької області, українця, громадянина України, з неповною загальною середньою освітою, не працюючого, не навчається, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Боднарівка Ярмолинецького району Хмельницької області, українця, громадянина України, учня 9 класу Сутковецької ЗОШ І-ІІІ ступенів Ярмолинецького району Хмельницької області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Боднарівка Ярмолинецького району Хмельницької області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого,не навчається , зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця смт. Ярмолинці Хмельницької області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, утриманців немає, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначено їм покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.
На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнено
- ОСОБА_12 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2(два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину;
- ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 місяців , якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину;
- ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину;
- ОСОБА_13 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до ч.2 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Позовну заяву ОСОБА_14 до ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди (ціна позову 12045 грн.) задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_12 , законного представника неповнолітнього ОСОБА_11 , матері ОСОБА_16 на користь ОСОБА_14 у відшкодування матеріальної шкоди 1190 (одну тисячу сто дев`яносто ) грн.40 коп.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_12 , законного представника неповнолітнього ОСОБА_11 , матері ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 на користь ОСОБА_14 у відшкодування моральної шкоди 4000 (чотири тисячі) грн.
В задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовлено.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Як вбачається з вироку, 20 березня 2018 року, близько 13 години, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_12 за попередньою змовою із неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_11 , з метою викрадення чужого майна, через відсутнє скло віконної рами проникли в приміщення складу мінеральних добрив та хімічних засобів, який належить спілці власників майнових паїв колишнього КСП імені Гагаріна, що знаходиться за межами населеного пункту с.Сутківці Ярмолинецького району, звідки таємно, умисно, викрали брухт чорних металів загальною вагою 192 кілограма, по ціні 6 гривень 20 копійок за один кілограм, вартістю 1190 гривень 40 копійок, чим спричинили потерпілому ОСОБА_14 матеріальної шкоди на вказану суму.
Окрім цього, 21 березня 2018 року близько 19 години, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_12 за попередньою змовою із ОСОБА_13 та особою, яку оголошено в розшук та матеріали виділено в окреме провадження, неповнолітніми обвинуваченими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , вчинити крадіжку чужого майна із приміщення складу мінеральних добрив та хімічних засобів, який належить спілці власників майнових паїв колишнього КСП імені Гагаріна, що знаходиться за межами населеного пункту с.Сутківці Ярмолинецького району в який проникли через відсутнє скло віконної рами, звідки таємно, умисно, викрали чотири пластикові каністри, ємкістю по 20 літрів кожна, ціною 40 гривень кожна, загальною вартістю 160 гривень, де в кожній знаходилося по 20 літрів дизельного пального в загальному 80 літрів, по ціні 26 гривень за 1 літр, загальною вартістю 2080 гривень, внаслідок чого, потерпілому ОСОБА_14 спричинили матеріальну шкоду на суму 2240 гривень.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , просить вирок суду змінити та застосувати ст. 69 КК України, зменшити ОСОБА_10 призначене покарання за ч. 3 ст. 185 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину. В задоволенні цивільного позову щодо стягнення з ОСОБА_10 компенсації завданої моральної шкоди відмовити. Вважає, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину, особі обвинуваченого та є занадто суворим. Зазначає, суд не в повній мірі враховано особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вчинив злочин будучи неповнолітнім, щиро розкаявся у вчиненому, визнав вину, давав повні, послідовні пізнавальні покази. Стверджує, що суд також не звернув увагу на той факт, що останній не був ініціатором вчинення крадіжки, жодної матеріальної вигоди від викрадення дизельного пального не отримав. Вказує, що матеріальні збитки, спричиненні викраденням у потерпілого дизельного пального були компенсовані і матеріальних претензій по цьому епізоду до обвинувачених він не має. Посилається на те, що ОСОБА_10 має постійне місце проживання, влаштувався на роботу, має джерело прибутку.
Вважає, задоволення цивільного позову відносно ОСОБА_10 безпідставним, адже у змісті позовної заяви мова йде лише про відшкодування збитків та компенсацію моральної шкоди завданих викраденням 20.03.2018 року металевих предметів, яке підзахисному не інкримінується.

В поданій апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , просить вирок суду першої інстанції змінити та встановити його підзахисному мінімальний іспитовий строк тривалістю один рік. Стягнути солідарно з ОСОБА_12 , законного представника неповнолітнього ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 на користь потерпілого у відшкодування моральної шкоди 1 000 грн. Зазначає, що судом не надано належної оцінки та в повній мірі не враховано, що на момент вчинення злочину ОСОБА_11 , не досягнув 15-річного віку і не був організатором вчинення крадіжки, із розміру викраденого більша частина відшкодована потерпілому, що ОСОБА_11 усвідомив наслідки своєї протиправної поведінки та щиро розкаявся у вчиненому, що він є соціально адаптованою особою. З рахуванням наведеного та висновку органу пробації, вважає, за можливо зменшена встановленого ОСОБА_11 іспитового строку. Вказує, що встановлений судом розмір морального відшкодування перевищує розмір і заподіяних потеплілому матеріальних збитків, що явно, на його думку, не відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості.

Заслухавши доповідача, доводи захисників на підтримку поданих ними апеляційних скарг, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та відповідно його кримінально - правова оцінка не оскаржується.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_17 та ОСОБА_10 у вчиненні зазначеного злочинного діяння відповідає фактичним обставинам і підтверджується наявними доказами по справі, яким суд дав вірну кримінально - правову оцінку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_11 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана із проникненням у сховище.

Дії обвинуваченого ОСОБА_10 вірно кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана із проникненням у сховище.

Покарання обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 призначене у відповідності до вимог ст.65 КК України із врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, особи винного, що обвинувачений ОСОБА_11 раніше не судимий, вперше вчинив злочин, а обвинувачений ОСОБА_10 не судимий в силу ст. 89 КК України, за місцем проживання характеризуються посередньо, обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_10 на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебувають, роль кожного у вчиненому, що тяжких наслідків не наступило, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_10 щиро розкаялись у вчиненому, сприяли розкриттю злочину та вчинили злочин будучи неповнолітніми.
Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених, не встановлено.

Відповідно до даних досудової доповіді про неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , складеної фахівцем Ярмолинецького РС філії Державної установи « Центр пробації» у Хмельницькій області ОСОБА_18 видно, що їх виправлення можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів з покладанням обов`язків відповідно до ч.2 ст.76 КК України.

Враховуючи вищенаведене призначене покарання в мінімальних межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. ст. 75, 104 КК України, звільнивши ОСОБА_11 та ОСОБА_10 з випробуванням та покладенням на них обов`язків відповідно до ст. 76 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів.

Підстав для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено ч.3 ст.185 КК України колегія суду не вбачає.

Доводи апеляційних скарг про те, що судом першої інстанції при призначенні покарання не враховано особи обвинувачених, які раніше не судимі, вчинили злочин будучи неповнолітніми, щиро розкаялись у вчиненому, визнали вину, сприяли розкриттю злочину, спростовуються вищенаведеним.

Посилання захисника ОСОБА_7 на те, що жодної матеріальної вигоди від викрадення дизельного пального ОСОБА_10 не отримав, що матеріальні збитки, спричиненні викраденням у потерпілого дизельного пального були компенсовані і матеріальних претензій по цьому епізоду до обвинуваченого він не має, а також те, що ОСОБА_10 має постійне місце проживання, влаштувався на роботу, має джерело прибутку, в сукупності з фактичними обставинами справи, не дають підстав, колегії суддів для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання.
Оцінюючи доводи апеляційних скарг щодо неправильності вирішення судом цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов про її відшкодування.
Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та оскаржуваного вироку суду, суд першої інстанції розглянув цивільний позов потерпілого ОСОБА_14 , як в частині відшкодування матеріальної шкоди, так і моральної шкоди, з дотримання вимог кримінального та цивільного законодавства, а також з урахуванням роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які викладені у вищевказаній постанові.
Суд першої інстанції правильно встановивши та в повному обсязі врахувавши характер і обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий від вчиненого злочину, вимушені зміни у його стосунках, їх тривалість, ступень вини обвинувачених та їх матеріальних стан, та виходячи з засад розумності, виваженості й справедливості, визначив моральну шкоду в розмірі 4000 грн. потерпілому солідарно з ОСОБА_19 , законного представника неповнолітнього ОСОБА_11 , матері ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 і, з цим повністю погоджується суд апеляційної інстанції.
Будь-яких порушень законодавства, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення в частині вирішення вказаного цивільного позову в даному кримінальному провадженні, судом апеляційної інстанції встановлено не було.

За таких обставин апеляційні скарги захисників, в інтересах обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 не можуть бути задоволені. Підстав, які б тягли за собою скасування або заміну вироку суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 24 січня 2020 року стосовно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишити без змін, а апеляційні скарги захисника адвоката ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , та захисника адвоката ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді