У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.10.2020 Справа №607/15963/20

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в порядку ст. 107 КПК України, клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

встановив:
ОСОБА_3 подала клопотання про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді від 05 жовтня 2018 року справа № 607/20295/18.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що усі необхідні експертизи із вказаним автомобілем проведено, сліди зафіксовано, крім цього жодних перешкод з боку власника майна органу досудового розслідування не вчинялось а подальше позбавлення його у користуванні володінні та розпорядженні транспортним засобом негативно впливає на права визначенні ст. 41 Конституції України, а тому даний арешт є таким, що підлягає скасуванню.

Адвокат ОСОБА_4 , який відповідно до договору про надання правової допомоги представляє інтереси ОСОБА_3 подав заяву про розгляд клопотання без їхньої участі.

СУ ГУНП в Тернопільській області будучи неодноразово належним чином повідомленими про дату та час судового засідання, до суду не з`явились, причини не повідомили.

Вивчивши клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання слід задовольнити виходячи з наступних міркувань.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 жовтня 2018 року № 607/20295/10 накладено арешт на майно: автомобіль ЗІЛ 131 р.н. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 на праві власності.

Із змісту вказаної ухвали вбачається, що власника майна не було під час розгляду клопотання про арешт майна, тому згідно із ст. 174 КПК України він має право звернутись з клопотанням про його скасування.

Слідчий суддя вважає, що в даному випадку необхідно забезпечити право власника майна реалізувати його права та захищати свої інтереси у суді.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 22 КПК України закріплено принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, відповідно до якого кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково; арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі ч.1 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження та застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Смирнов проти України» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав.

З врахуванням того, що на даний час із вищевказаним транспортним засобом, на який накладеного арешт проведенні усі необхідні слідчі дії, зокрема експертизи, тому враховуючи викладене у клопотанні із додатками та те, що досудове розслідування кримінального провадження триває більше двох років, що надмірно обмежує права власника тривалий час та суттєво позначилося на його інтересах та свідчить про те, що в подальшому застосуванні заходу забезпечення відпала потреба, слідчий суддя вважає за доцільне клопотання задовольнити.

Керуючись статтями 8, 41, 55, 129 Конституції України, 22, 94, 131, 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:
Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 жовтня 2018 року, у справі № 607/20295/18 на майно: автомобіль ЗІЛ 131 р.н. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 на праві власності.

Повернути арештоване майно власнику або особі, яка має законне право на його розпорядження.

Копії ухвали надати ОСОБА_3 та направити до СУ ГУНП в Тернопільській області.

Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає, заперечення проти неї може бути подане під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1