Справа № 304/952/20 Провадження № 1-кс/304/343/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2020 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , розглянувши клопотання начальника Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 на підставі матеріалів досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000187, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 204 КК України, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

начальник Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000187 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 204 КК України про накладення арешту на технологічну лінію з переробки тютюнової сировини у складі ділянки попереднього зволоження тютюнової сировини, силос-змішувача тютюнової сировини, ділянки очищення від твердих домішок тютюнової сировини, верстата для нарізки тютюну (подрібнення тютюнового листа), ділянки підсушування різаного тютюну, ділянки ароматизації тютюнової сировини, а також на 161 коробку з тютюном та тютюн насипом, що виявлено в ході проведення огляду території деревообробного комплексу, який розташовано в с. Розівка, вул. Трудова, № 2а Ужгородського району. клопотання мотивує тим, що Перечинським відділом Ужгородської місцевої прокуратури відповідно до вимог КПК України здійснюється нагляд за додержанням законів під час проведення слідчим відділом Перечинського відділення поліції Ужгородського ВП ГУ Національної поліції в Закарпатській області досудового розслідування кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 204 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 липня 2020 року за № 0000187, у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням. В межах досудового розслідування перевіряється факт можливої підробки підпису директора ТОВ «Р.І.Ф. Гіеркет ЛТД» ОСОБА_5 на додаткових угодах № 2 від 13.05.2014 та № 3 від 28.08.2014 до договору кредитної лінії між вказаним товариством та AT «Комерційний інвестиційний банк», а також обставини можливої протиправної, всупереч вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», перереєстрації права власності на нерухоме майно, а саме деревообробного комплексу, РНОНМ 48 та земельної ділянки під кадастровим номером :01:007:0005, площею 3,2825 га, РНОНМ 48, які розташовані за адресою: с. Розівка, вул. Трудова, 2а, на користь AT «Комерційний інвестиційний банк», та які на праві приватної власності належали ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД». В ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000009, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 січня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України, та яку в подальшому об`єднано до кримінального провадження № 0000434 від 11.12.2019, за клопотанням сторони обвинувачення слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та використання на нерухоме майно, а саме: деревообробний комплекс, РМОНМ 48 та земельну ділянки під кадастровим номером :01:007:0005, площею 3,2825 га, РНОНМ 48, які розташовані за адресою: с. Розівка, вул. Трудова, 2а (ухвала слідчого судді по справі № 308/238/20 від 13.01.2020). Водночас, за отриманою стороною обвинувачення інформацією, всупереч вказаній ухвалі слідчого судді, на потужностях арештованого майна за адресою: с. Розівка, вул. Трудова, 2а, здійснюється діяльність щодо переробки тютюну. З метою перевірки вказаної інформації 17 квітня 2020 року на підстави ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду № 308/3724/20 від 16 квітня 2020 року про дозвіл на проведення огляду деревообробного комплексу, який розташований за адресою: с. Розівка, вул. Трудова, 2а, Ужгородського району, було проведено огляд зазначеного деревообробного комплексу, в ході якого було виявлено 161 коробку з тютюном, тютюн насипом та технологічну лінію по переробці тютюнової сировини. Відомості про даний факт 17 квітня 2020 року внесено до ЄРДР за № 0000177 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204 КК України та за № 0000178 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. Зазначені кримінальні провадження 21 квітня 2020 року об`єднані в одне кримінальне провадження під № 0000434 від 10 грудня 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 365-2, ч. 2 ст. 204, ч.2 ст. 364 КК України. Виявлені в ході огляду речі було визнано речовим доказом в кримінальному провадженні № 0000434 від 10 грудня 2019 року. Так, зазначене нерухоме майно є речовим доказом у кримінальному провадженні та відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, оскільки являється об`єктом вчиненого злочину та набуте кримінально-протиправним шляхом, у зв`язку з чим до нього може застосовуватись дія частини 2 статті 170 КПК України, тобто накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів. Матеріали досудових розслідувань щодо кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 204 КК України виділено з кримінального провадження № 0000434 від 10 грудня 2019 року у окреме кримінальне провадження № 0000187 від 13 липня 2020 року. Відповідно до Договору оренди обладнання № 2 від 17 лютого 2020 року та Договору оренди обладнання № 3 від 17 лютого 2020 року зазначена технологічна лінія по переробці тютюнової сировини на правах оренди перебуває у користуванні ТОВ «Потестас». Відповідно до Контракту № а-01/20 від 12 березня 2020 року тютюнова сировина в кількості 12 500 кг перебуває у власності ТОВ «Фермент Плюс». Необхідність накладення арешту на вказаний тютюн та технологічну лінію, прокурор обґрунтовує тим, що відсутність такого арешту надає можливість подальшого розпорядження ними, шляхом укладення відповідних нотаріально-посвідчених правочинів спрямованих як на зміну власника, так і на незаконне отримання прибутку за рахунок її реалізації, що ускладнить або взагалі унеможливить повернення зазначеної будівлі у користування законного власника. На підставі наведеного прокурор просив задовольнити клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив таке задовольнити, посилаючись на викладені у клопотанні обставини.

У судове засідання представник власника майна адвокат ОСОБА_6 не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд клопотання без його участі, долучивши заперечення та письмову промову. Зазначає, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, визнано речовим доказом необґрунтовано та незаконно, оскільки самі кримінальні провадження розпочаті прокурором незаконно. Крім цього згідно ліцензії № 00006, виданої ДПС України від 09 червня 2020 року ТОВ «Потестас» має право на виготовлення тютюнових виробів із 09 червня 2020 року по 09 червня 2025 року. Також звертає увагу слідчого судді на те, що огляд майна, яке прокурор просить арештувати, проводився 17 квітня 2020 року, тобто більше трьох місяців тому, а відтак незрозуміло чому саме тепер виникла необхідність у арешті такого майна. Захисник посилається на те, що вказані товариства-власники у Перечинському районі діяльності не здійснювали і не здійснюють, там не проживали і не проживають особи, які є свідками у цьому провадженні, ніяких злочинів з боку товариств на території цього району також вчинено не було, злочини за ч. 2 ст. 204 та ч. 2 ст. 364 КК України, які внесені до ЄРДР там не розпочиналися і не закінчувалися, а відтак вказаними діями прокурора ігноруються вимоги ч. 1 ст. 218 КПК України згідно якої досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місця вчинення кримінального правопорушення. До того ж захисник зазначає, що прокурор просить повторно арештувати майно, арешт на яке було скасовано ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 липня 2020 року.

Слідчий суддя, заслухавши прокурора, вивчивши надані ініціатором клопотання матеріали, а також заперечення власника майна, зваживши доводи викладені у клопотанні, приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 4 ст. 170 цього Кодексу у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч. 5 вказаної статті у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Як убачається з наданих учасниками матеріалів справи, в даному кримінальному провадженні арешт зазначеного майна вже було скасовано мотивованою ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 липня 2020 року (а.с. 62-68). Жодних додаткових аргументів на користь необхідності накладення повторного арешту даного майна в цьому кримінальному провадженні прокурором в судовому засіданні не наведено.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження. Слідчий, чи прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладене арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України прокурор не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні щодо накладення арешту на майно. Окрім цього, прокурор у своєму клопотанні повинен чітко зазначити, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним ст. 167 ч. 2 КПК України, є речовим доказом та накладення арешту є необхідним для його збереження.

На переконання слідчого судді, потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права та законні інтереси власника та законного володільця майна, на яке слідчий просить накласти арешт, оскільки слідчим не доведено як наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, так і в цілому необхідності накладення арешту на вказане у клопотанні рухоме майно.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, з`ясувавши обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту з потребами кримінального провадження, враховуючи, що слідчим не доведено необхідність накладення арешту на майно особи, яка не є учасником кримінального провадження, оскільки таке закрито, не доведено підставу для такого арешту, а також не наведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

у задоволенні клопотання начальника Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 на підставі матеріалів досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000187, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 364, ч. 2 ст. 204 КК України, про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1