Код суду 233 Справа № 233/4962/20
Вирок
Іменем України
16 листопада 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Краматорськ, Донецької області, українець, громадянин України, має середню освіту, не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до обвинувального акту від 30 жовтня 2020 року, 06 липня 2020 року, приблизно о 12 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не надалося можливим, ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем мешкання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_3 , вживали спиртні напої, разом зі знайомими ОСОБА_8 та ОСОБА_9
06 липня 2020 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не надалося можливим, в ході вживання спиртних напоїв, з роботи повернулась дружина ОСОБА_7 - ОСОБА_10 та побачила, що чоловік вживає спиртні напої, через що почався словесний конфлікт, в ході якого остання зняла каблучку 585 проби загальною вагою 2,42 г. та поклала у сумочку, що стояла на капоті автомобіля, однак каблучка впала на землю. В цей час у ОСОБА_6 , виник протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, належним ОСОБА_4 , а саме золотою каблучкою 585 проби загальною вагою 2,42 г.
07 липня 2020 року, приблизно о 07 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не надалося можливим, ОСОБА_6 , реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, вийшов на подвір`я, де 06 липня 2020 року він вживав спиртні напої, побачив золоту каблучку 585 проби загальною вагою 2,42г та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, викрав золоту каблучку 585 проби загальною вагою 2,42 г. вартістю 2340 гривень 00 копійок, після чого разом з викраденою золотою каблучкою з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись нею на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_4 матеріальну шкоду на вказану суму.
Такі умисні дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.185КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі, щиро каявся.
30 жовтня 2020 року між прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_11 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_6 , у присутності захисника ОСОБА_5 , з іншого боку, в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 470, 472 КПК України, за згодою потерпілої ОСОБА_4 , укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з умовами вказаної угоди ОСОБА_6 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення у вчиненні вказаного кримінального правопорушення у судовому провадженні.
Сторони, за погодженням з потерпілою, узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ч.1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.
Згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до статті 468КПК України у кримінальному провадженні між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з ч.4 ст.469КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Так, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст.476КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а також те, що потерпіла ОСОБА_4 , відповідно до ч.4 ст.469 КПК України надала письмову згоду від 30.10.2020 року на укладання даної угоди про визнання винуватості.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального кодексу України.
Обвинувачений ОСОБА_6 , у присутності його захисника ОСОБА_5 , погоджується на призначення узгодженого сторонами покарання за ч.1 ст.185КК України у виді громадських робіт строком на 80 годин.
З огляду на викладене, суд вважає, що укладена угода між прокурором та обвинуваченим, за згодою потерпілої, відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб, а також інтересів суспільства.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжували б покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.
При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що він на диспансерних обліках в закладах охорони здоров`я не перебуває, не працює, не одружений, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем мешкання характеризується позитивно.
Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України є достатньою для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим, у присутності його захисника та за згодою потерпілої.
Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.
Відомості щодо процесуальних витрат та речових доказів суду не надані.
Під час судового провадження заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_6 не застосовувались та суд не знаходить підстав для їх застосування.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30 жовтня 2020 року між прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 - визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394КПК України, до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1