Справа №-613/672/20 Провадження №-1-кп/613/148/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000341 від 22 червня 2020 року по обвинуваченню:
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Луганське Артемівського району Донецької області, українця, громадянина України, освіта професійно технічна, не одруженого, працюючого вантажником в ПП «Салекс плюс», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 21 червня 2020 року близько 19.30 год., перебуваючи на футбольному стадіоні, що знаходиться поблизу вулиці Соборності с. Максимівка Богодухівського району Харківської області, під час проведення футбольного матчу ІІ туру першості Богодухівського району 2020 між ФК «Максимівка» та ФК «Крисине» в присутності вболівальників та гравців команд, діючи умисно з хуліганських спонукань, реалізуючи свій раптово виниклий умисел на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, використовуючи малозначний привід, підбіг ззаду до ОСОБА_4 , який являвся арбітром вказаного матчу, раптово, безпричинно, наніс останньому один удар кулаком лівої руки в область лівої щелепи, внаслідок чого останній впав на землю та втратив свідомість.

Вказаними хуліганськими діями ОСОБА_5 , направленими на порушення громадського порядку, потерпілому ОСОБА_4 було завдано тілесне ушкодження у вигляді садна на слизовій оболонці лівої щоки, яке за ступенем тяжкості кваліфікується як легке тілесне ушкодження та був зупинений та не завершений футбольний матч.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав себе винним в повному обсязі, не заперечував проти обставин зазначених в обвинувальному акті. Пояснив, що дійсно 21 червня 2020 року він був глядачем футбольного матчу, який відбувався в с. Максимівка Богодухівського району. Під час гри арбітр ОСОБА_4 призначив пенальті, з яким він не погодився, після чого вийшов на поле та кулаком лівої руки вдарив по обличчю останнього. В результаті отриманого удару ОСОБА_4 впав на землю. Зазначив, що заявлений потерпілим позов про відшкодування моральної шкоди він визнає частково, а саме в розмірі 2 500 грн. та 500 грн. в якості відшкодування за прибуття до суду.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив, що дійсно 21 червня 2020 року в с. Максимівка Богодухівського району Харківської області проводився футбольний матч між ФК «Максимівка» та ФК «Крисине», в якому він приймав участь як суддя. Після виконання пенальті, він відчув удар в ліву щелепу, від якого впав на землю та втратив свідомість. Футбольний матч був припинений у зв`язку із застосуванням насильства відносно нього. Зазначив, що заявлений цивільний позов про відшкодування шкоди він підтримує в повному обсязі.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 за № 2617-VIII вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків.

Згідно розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року за № 2617-VIII цей Закон набирає чинності з 1 липня 2020 року, та у кримінальних провадженнях про злочини, які визначено як кримінальні проступки, що на день набрання чинності цим Законом призначені до судового розгляду чи перебувають на його розгляді, судовий розгляд здійснюється судом на загальних підставах з урахуванням вимог статей 381,382 КПК України.

Положенням ст. 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи, що внесені до ч. 1 ст. 296 КК України зміни, які набули чинності з 01.07.2020, пом`якшують кримінальну відповідальність ОСОБА_5 , його дії мають кваліфікуватися як кримінальний проступок.

За таких обставин суд вважає, що винність ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 296 КК України хуліганство, тобто, грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків, характеристику особистості обвинуваченого, обумовлену тим, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, працює.

Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, враховуючи особу обвинуваченого, разом з конкретними обставинами справи, думки потерпілого ОСОБА_4 , беручи до уваги висновок досудової доповіді, відповідно до якого вбачається, що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання, в межах санкції інкримінованої статті у виді обмеження волі, застосувати ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Призначене покарання у такий спосіб, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Розглядаючи заявлений потерпілим ОСОБА_4 цивільний позов про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. та витрат, пов`язаних за проїзд у сумі 500 грн., суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка згідно п. 1, 3 ч. 2 зазначеної статті полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичної особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, розмір моральних страждань визначається з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача чи інших обставин.

Суд вважає, що дійсно внаслідок хуліганських дій ОСОБА_5 . ОСОБА_4 зазнав фізичний біль, сильні душевні страждання, хвилювання, емоційний дискомфорт, що супроводжувалось почуттям розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, тривоги та страху за своє здоров`я, наслідком зазначеного і є заподіяння моральної шкоди. При цьому, враховуючи вимоги розумності і справедливості, цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне задовольнити повністю у розмірі 5 000 грн., що є достатньою компенсацією за спричинену моральну шкоду.

Цивільний позов ОСОБА_4 в частині відшкодування витрат за проїзд у сумі 500 грн. підлягає задоволенню, так як, сума витрат повністю підтверджується чеками та визнана самим обвинуваченим.

Керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 /ОДИН/ рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 /ОДИН/ рік.

На підставі п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_5 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 завдану моральну шкоду у розмірі 5 000 (п`яти тисяч) гривень та витрати за проїзд у розмірі 500 (п`ятсот) гривень, ВЬОГО 5 500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя