Справа №587/2457/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/335/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , яка була подана в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Сумського районного суду Сумської області від 10 грудня 2019 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченкове, Сумського району Сумської області, українця, громадянина України, непрацюючого, з неповною середньою освітою, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-18.02.2019 року Ковпаківським районним судом м. Суми за ст. 309 ч.1, 69 КК України до 88 годин громадських робіт,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 , в якій не оспорюючи фактичних обставин справи, доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, просив вирок суду змінити та призначити ОСОБА_8 за вказаним кримінальним правопорушенням, із застосуванням ст. 69, 71, 72 КК України, більш м`яке покарання.

Даним вироком, з урахуванням уточнень внесених до вироку ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 08 січня 2020 року, ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного судом покарання приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 лютого 2019 року та, з врахуванням положень ст. 72 КК України, призначено остаточне покарання у виді 3 (трьох) років та 11 (одинадцяти) днів позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати за проведення експертизи 471 грн. 03 коп.

Речовий доказ: велосипед «MANHATTAN XC FUN SERIES ROCK MACHINE», № рами НОМЕР_1 , спортивний, з рамою червоного кольору, чоловічого типу, який переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_9 залишено в її розпорядженні та знято арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.11.2019.

В обґрунтування своїх вимог захисник ОСОБА_7 посилається на те, що призначене ОСОБА_8 покарання є несправедливим, таким, що за своєю суворістю не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

На переконання захисника, рішення суду в частині призначення ОСОБА_8 покарання є недостатньо вмотивованим, суд хоча і вказав на пом`якшуючі обставини, проте фактично їх належним чином не врахував.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що як на досудовому слідству, так і під час судового розгляду ОСОБА_8 надавав зізнавальні покази, активно сприяв розслідуванню злочину, щиро каявся, не намагався виправдовуватися чи перекладати свою вину на інших осіб, в повному обсязі усунув заподіяну шкоду, є особою молодого віку.

Вважає, що призначаючи ОСОБА_8 міру покарання суд першої інстанції не в достатній мірі врахував думку потерпілої, яка є його хрещеною, і яка не мала до обвинуваченого жодних претензій, пробачила його, та не бажала щоб його позбавляли волі. Крім того, судом не було взято до уваги те, що вартість заподіяної шкоди є незначною, що суттєво зменшує ступінь тяжкості вчиненого засудженим суспільно небезпечного діяння.

Наголошує на тому, що судом першої інстанції не було вмотивовано призначення покарання обвинуваченому у вигляді позбавлення волі та не зазначав можливості застосування обмеження волі або арешту.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на судове рішення не подавали.

Прокурором у кримінальному провадженні було подане заперечення на апеляційну скаргу, в якому посилається на законність, обґрунтованість та вмотивованість вироку суду, та вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам закону. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без зміни.

Як встановив суд першої інстанції, 05 листопада 2019 року, близько 00-30 годин, ОСОБА_8 проник до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , звідки викрав спортивний велосипед марки «MANHATTAN XC FUN SERIES ROCK MACHINE», № рами НОМЕР_1 , вартістю, відповідно до висновку товарознавчої експертизи від 12.11.2019 - 3033 грн., завдавши збиток на зазначену суму потерпілій ОСОБА_9 . У подальшому викраденим розпорядився на власний розсуд.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які доводи апеляційної скарги підтримали, просили вирок суду змінити, призначивши ОСОБА_8 більш м`яке покарання, ніж призначено санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, думку прокурора ОСОБА_6 , яка проти задоволення апеляційної скарги заперечила та просила вирок суду залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до вимог ч.2 ст. 394, ч.1 ст. 404 КПК України, враховуючи, що фактичні обставини кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 ніким не оспорювалися і докази щодо них на підставі ч.3 ст. 349 КПК України не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням, вчинене повторно, є правильною.

Що стосується призначеного обвинуваченому покарання у виді 3 років позбавлення волі, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, ч. 2 ст. 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Засади призначення покарання зазначені у ч. 1 ст. 65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Частиною 2 статті 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами покарання» зазначено, що виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

На переконання колегії суддів, призначаючи ОСОБА_8 вид та міру покарання, вказаних вимог закону суд дотримався.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції враховано те, що обвинувачений на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, з корисливих мотивів.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання суд визнав те, що ОСОБА_8 за місцем проживання та навчання характеризується посередньо, визнав свою винність у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся, повністю відшкодував завдану кримінальним правопорушенням шкоду.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд першої інстанції вважав за необхідне визначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі.

З таким висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів та вважає, що призначене ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України покарання в мінімальних межах санкції вказаної статті, відповідає вимогам закону та за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів.

З приводу доводів апеляційної скарги захисника про застосування відносно обвинуваченого положень ст. 69 КК України та призначення більш м`якого покарання, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Тобто, призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом є правом, а не обов`язком суду. При цьому, пом`якшуючі обставини чи їх сукупність мають бути в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою у вчиненні злочину, її поведінкою під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватця.

Крім того, захисник, посилаючись на можливість призначення обвинуваченій покарання із застосуванням ст. 69 КК України, зобов`язаний не лише перерахувати обставини, що можуть бути враховані як такі, що пом`якшують покарання, а й обґрунтувати, виходячи із загальних засад призначення покарання, яким чином сукупність таких обставин істотно знизила тяжкість вчиненого злочину.

Проте, наведені захисником обставини, а саме визнання вини, щире каяття, повне відшкодування шкоди, були враховані судом першої інстанції при обранні обвинуваченого покарання в мінімальних межах, визначених санкцією ч. 3 ст. 185 КК України. Інших обставин, які не були враховані судом першої інстанції та істотно знижують ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, захисником вказано не було.

Думка потерпілого береться судом до уваги, проте, не є визначальною при визначенні виду та міри покарання.

Колегія суддів, бере до уваги і те, що дане кримінальне правопорушення було вчинено ОСОБА_8 під час перебування обвинувальних актів відносно нього на розгляді в судах, що в свою чергу що свідчить про небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення.

Таким чином, з урахуванням вказаних обставин, а також відомостей про особу обвинуваченого, колегія суддів не вбачає підстав для застосування ст. 69 КК України, при призначені ОСОБА_8 покарання, та призначення більш м`якого покарання.

Колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є достатнім для виправлення ОСОБА_8 .

Наведені в апеляційні скарзі доводи не ставлять під сумнів законність та обґрунтованість вироку, а тому вона задоволенню не підлягає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування оскаржуваного вироку, при апеляційному розгляді кримінального провадження не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Сумського районного суду Сумської області від 10 грудня 2019 року відносно ОСОБА_8 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на цей вирок без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4