КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/4770/2020 Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою з доповненнями прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 26 серпня 2020 року, відносно
за участю: прокурора ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , підозрюваного ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и л а:
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 20 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступного дня, за адресою: АДРЕСА_1 , до 22.10.2020.
Заборонено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з 20 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступного дня, до 22.10.2020.
Зобов`язано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого в межах строку дії заходу забезпечення кримінального провадження та, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, до 22.10.2020 покладено обов`язки:
прибувати до слідчого із встановленою періодичністю;
не відлучатися із населеного пункту м. Київ без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;
повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, залежно від стадії кримінального провадження;
Не погоджуючись з вказаним рішенням, прокурор Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , визначивши альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, у відповідності з ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі вісімдесят (80) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та підлягає скасуванню на підставі ст. ст. 409, 411 КПК України, у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.
Також апелянт зазначає, що на думку сторони обвинувачення судом першої інстанції при відмові в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не враховано повторне вчинення корисливого тяжкого злочину ОСОБА_7 , який з кінця 2018 року вчетверте притягується до кримінальної відповідальності, відсутність стабільного джерела доходу останнього, що може стати підставою для вчинення нових корисливих злочинів, а також, перебування останнього у розшуку, що свідчить про невиконання останнім обов`язків підозрюваного та переховування від органів досудового розслідування та суду, що є одним із ризиків, наведених у клопотанні.
Обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде недостатнім для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, визначених КПК України, враховуючи обставини скоєння кримінального правопорушення та особу обвинуваченого.
Крім того апелянт зазначає, що на даний час існують ризики, передбачені п. 1,2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з доповненнями та просив її задовольнити в повному обсязі, доводи захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги з доповненнями прокурора, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга з доповненнями прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 29.02.2020 приблизно о 21 год. 50 хв., ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «SKODA FABIA» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по Харківському шосе у м. Києві в сторону станції метро Дарниця підвозив за усною домовленістю про місце призначення та оплату за поїздку раніше незнайомих пасажирів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Під час вказаної поїздки ОСОБА_7 здійснив заздалегідь непогоджену з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 зупинку, та до автомобіля сіло ще двоє чоловіків.
Під час поїздки між водієм ОСОБА_7 та пасажирами ОСОБА_11 та ОСОБА_12 виник словесний конфлікт, під час якого, ОСОБА_7 скерував автомобіль до вул. Червоноткацької, де зупинившись біля багатоповерхового житлового будинку № 12 на узбіччі проїжджої частини дороги, здійснив висадку пасажирів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 із салону автомобіля всупереч усній домовленості про місце призначення.
Після чого, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, та останній вийшов із салону автомобіля, в якому в той час перебували двоє чоловіків, та продовжуючи словесний конфлікт, підійшов до ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , застосовував в область обличчя останніх кілька струмів балончика з невідомою речовиною.
В подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел, у вказаний час, за цією ж адресою, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що його дії несуть відкритий характер для ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також, для чоловіків, які перебували в автомобілі, помістивши руку до кишені куртки, в яку був одягнений ОСОБА_11 , заволодів наступними речами:
- мобільним телефоном «Хіаоmі Redmi 7A», IMEI 1: НОМЕР_2 та IMEI 2: НОМЕР_3 , вартістю 2499 гривень 00 копійок, який знаходився у чорному чохлі - книжці вартістю 349 гривень, та з захисним склом вартістю 249 грн, з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Лайфселл» та «Водафон, що матеріальної вартості не становлять.
- банківські картки банку «ПриватБанк» та банківська картка банку «А-Банк»;
- документи на ім`я ОСОБА_13 .
Після чого ОСОБА_7 , утримуючи при собі вище вказані речі, що належать ОСОБА_11 з місця вчинення злочину на вказаному автомобілі зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, разом з цим, того ж дня, 29.02.2020, приблизно об 22:00 год., здійснивши оплату товарів банківською карткою ОСОБА_11 у магазині «Варус» за адресою: м. Київ, бул. Перова, 36, на суму 131 грн. 90 коп., тим самим, своїми протиправними діями спричинив ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 3228 грн. 90 коп.
У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення органом досудового розслідування підозрюється:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чорнобиль Чорнобильського району Київської області, українця, громадянина України, з середньоюспеціальною освітою, офіційно не працюючого, має на утриманні малолітніх дітей ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше притягнутого до кримінальної відповідальності,
- 15.11.2018, Київською місцевою прокуратурою №6 за ч. 1 ст. 190 КК України, кримінальне провадження направлено з угодою про примирення до Печерського районного суду м. Києва;
- 08.01.2019, Шевченківським УП ГУНП у м. Києві, вручено повідомлення про підозру за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 185 КК України;
- 12.03.2019, Солом`янським УП ГУНП у м. Києві, вручено повідомлення про підозру за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 186 КК України;
25.08.2020, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.186 КК України.
На обґрунтування вказаного клопотання сторона обвинувачення послалась на те, що вина ОСОБА_7 у вказаних епізодах інкримінованого кримінального правопорушення, на думку заявника, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме:
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 ;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_17 ;
- протоколом впізнання за фотознімками з потерпілим ОСОБА_11 ;
- протоколом впізнання за фотознімками з свідком ОСОБА_12 ;
- відеозаписом із камер відеоспостереження із приміщення магазину «Варус»;
- іншими матеріалами кримінального провадження.
У провадженні на переконання представника органу досудового розслідування є дійсними ризики визначені ст. 177 КПК, а саме:
- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі будучи обізнаним з санкцією статті, яка йому інкримінується, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду;
- п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України - підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування триває;
- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі може незаконно впливати на свідків, оскільки підозрюваний шляхом підмовляння, підкупу, погроз може схиляти їх до дачі неправдивих показань, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування.
- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення майнових злочинів.
Сторона обвинувачення вважала, що більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти зазначеним ризикам у розрізі даних про особу підозрюваного.
26.08.2020 ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва було відмовлено у задоволенні зазначеного клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 20 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступного дня, за адресою: АДРЕСА_1 , до 22.10.2020, із покладенням у відповідності до вимог ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків, які визначені в даній ухвалі
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора, захисника та підозрюваного, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.
При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.
Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення, характеризуючі дані про особу підозрюваного, в їх сукупності.
Перевіряючи доводи та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (Котій проти України п. 42).
У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з вчиненим злочином підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього такого різновиду заходів забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід, з метою здійснення подальшого розслідування.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Разом з тим, як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, що слідчим та прокурором достатньо не обґрунтовано та не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім виняткового, буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому враховуючи у відповідності до ч. 1 ст. 178 КПК України вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого злочину, обставини вчинення злочину, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, особу підозрюваного, в їх сукупності, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту в певний період доби.
Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню.
При здійсненні вибору між залишенням під вартою та звільненням презумпція залишається за звільненням (Bykov v. Russia п. 61).
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави і обставини, з яких суд відмовив у задоволенні клопотання слідчого в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є достатньо обґрунтованими, оскільки вони вказують на те, що слідчий в клопотанні та суді першої інстанції в повному обсязі не довів суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_7 на свободу, а тому слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність підстав для застосування виняткового запобіжного заходу, оскільки запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.
З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод суду належало з`ясувати чи тримання ОСОБА_7 під вартою до судового розгляду справи є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що, як вважає колегія суддів, було правильно зроблено слідчим суддею. За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає.
Посилання прокурора на тяжкість злочину та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки сама по собі тяжкість злочину не може бути єдиною підставою для застосування виключного запобіжного заходу, при цьому слідчим суддею було враховано наявність ризиків неправомірної поведінки підозрюваного в межах їх доведеності з урахуванням даних про особу підозрюваного.
Сама по собі тяжкість злочину, в якому підозрюється особа, не може бути підставою для обґрунтованого твердження про можливу втечу цієї особи (Piruzyan v. Armenia п. 95).
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, оскільки слідчий суддя, розглядаючи клопотання сторони обвинувачення, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому заслухав пояснення як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, та навів в ухвалі мотиви прийнятого рішення.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
На підставі викладеного рішення слідчого судді є законним, оскільки ухвалене згідно з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та обґрунтованим, оскільки ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга з доповненнями - задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:
Заборонено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з 20 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступного дня, до 22.10.2020. Зобов`язано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого в межах строку дії заходу забезпечення кримінального провадження та, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, до 22.10.2020 покладено обов`язки, які визначені в даній ухвалі, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4