НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
01 вересня 2020 року Справа № 322/580/20

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, має середню освіту, неодружений, раніше судимий, а саме:

- 06.11.2019 Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 190, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

встановив:
24.05.2020, близько 16 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи на відкритій площадці біля приміщення продовольчого магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у якому здійснює господарську діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_6 , який розташований по АДРЕСА_1 , внаслідок раптово виниклого умислу, направленого на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, шляхом вільного доступу, всупереч волі потерпілого, через незачинені ліві водійські дверцята проник у салон легкового автомобіля ВАЗ 2103 червоного кольору, 1978 року випуску, р.н. НОМЕР_1 , середня ринкова (довідникова) вартість якого згідно з висновком експерта № 11/1-86 від 16.06.2020 на дату скоєння кримінального правопорушення складає 16061,94 грн. та який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 02.12.1997 належить ОСОБА_7 , та перебуває у законному володінні та фактичному користуванні ОСОБА_4 . У подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом, ОСОБА_5 , не маючи ні дійсного ні гаданого права керувати чи володіти ним, присів на водійське місце та за допомогою наявних у замку запалення ключів, запустивши двигун даного автомобіля, з метою використання у власних цілях, розпочав на ньому рух заднім ходом, виконавши таким чином усі дії які вважав за необхідне для доведення свого злочинного умислу до кінця, тобто незаконно заволодів транспортним засобом автомобілем ВАЗ 2103 червоною кольору, 1978 року випуску, р.н. НОМЕР_1 . Однак у подальшому був настигнутий володільцем автомобіля потерпілою ОСОБА_4 , яка встигнувши сісти до автомобіля через праві передні дверцята на пасажирське місце під час його руху, вихопила ключі із замка запалення автомобіля та зупинила подальші злочинні дії ОСОБА_5 .

Внаслідок своїх умисних злочинних дій, ОСОБА_5 заподіяв потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму близько 16061,94 грн.

Зазначені дії ОСОБА_5 під час досудового розслідування були кваліфіковані за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

У судовому засіданні ОСОБА_5 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, повністю визнав свою вину в пред`явленому обвинуваченні та вищезазначені обставини, викладені у обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся.

З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчинені злочину, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілої, дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, підтверджують розмір витрат на залучення експерта, а також вищезазначеного висновку експерта та документів щодо речових доказів по справі. Учасники судового провадження проти зазначеного не заперечили. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановлено добровільність їх позицій, а також роз`яснено, що вони позбавляються права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений, ОСОБА_5 , підтвердив вищезазначені обставини вчиненого ним злочину та пояснив суду, що він не пам`ятає як вчиняв злочин, оскільки перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння, за словами обвинуваченого, перед вчиненням злочину він вжив більше літра горілки. Разом з цим, обвинувачений зазначив, що він має навики керування транспортним засобом.

Водночас допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила суду, що 24.05.2020 вона на автомобілі ВАЗ 2103 червоного кольору разом зі своєю дитиною приїхала до магазина «Левада». Залишивши дитину в автомобілі, потерпіла зайшла до магазину. Приблизно, за п`ять хвилин після цього потерпіла, знаходячись в магазині, почула звук запуску двигуна автомобіля та одночасно з цим її дитина забігла до магазину і повідомила, що невідомий чоловік уганяє їхній автомобіль. Вийшовши з приміщення магазину, потерпіла побачила, як обвинувачений ОСОБА_5 на її автомобілі повільно рухався заднім ходом. Оскільки автомобіль рухався повільно, потерпіла встигла сісти на переднє пасажирське місце свого автомобіля під час його руху, заглушити двигун, забрати ключі із замка запалювання, а відтак витягнула обвинуваченого ОСОБА_5 з автомобіля, після чого останній зник у невідомому напрямку. При цьому, потерпіла стверджує, що обвинувачений був тверезим, адже вона не відчувала від нього запаху алкоголю.

Дослідивши та оцінивши вищенаведені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та правильність кваліфікації його дій під час досудового розслідування.

При обранні виду та розміру покарання судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 є його щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , передбачені ст. 67 КК України, відсутні. Зазначений в обвинувальному акті рецидив злочинів суд не враховує в якості обставини, що обтяжує покарання, на підставі ч. 4 ст. 67 КК України, оскільки в даному випадку рецидив злочинів одночасно утворює їх повторність, яка вже врахована при кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 289 КК України, згідно п. 2 примітки до цієї статті.

Враховуючи вищезазначене, данні про особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним злочину та оскільки ОСОБА_5 , під час іспитового строку вчинив новий умисний злочини, суд, виходячи з приписів ст. 71, ч. 3 ст. 78 КК України, дійшов висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без його ізоляції від суспільства та про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі, а за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся. Клопотання про обрання, зміну чи скасування запобіжного заходу обвинуваченому під час судового розгляду не заявлялось.

Питання про долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України. Такі докази повинні зберігатися до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Довідкою Запорізького НДЕКЦ підтверджується розмір витрат на проведення експертизи у сумі 980,70 грн., отже відповідна сума підлягає стягненню з обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71, 78, ч. 2 ст. 289 КК України, ст.ст. 100, 124, 349, 373 376, 393, 395, 532, КПК України, суд

ухвалив:
1. ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

2. На підставі ст. 71 КК України, частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 листопада 2019 року, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

3. Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави суму витрат на залучення експерта в розмірі 980,70 грн. (дев`ятсот вісімдесят гривень 70 коп.).

4. Речові докази в справі:

- автомобіль ВАЗ 2103 червоного кольору, 1978 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути потерпілій ОСОБА_4 .

5. Копію вироку після його проголошення негайно вручити учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1