Справа №:755/9194/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" серпня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002271 від 11.03.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судові засідання, призначені на 14.11.2019 року, 11.12.2019 року, 22.01.2020 року, 24.02.2020 року та 02.04.2020 року, не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань від нього не надходило.

Ухвалами суду від 14.11.2019 року, 11.12.2019 року, 22.01.2020 року, 24.02.2020 року та 02.04.2020 року до обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано привід, виконання якого доручено начальнику Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві.

Згідно рапортів о/у Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 останнім часом не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , його місце проживання невідоме.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про оголошення у розшук та надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_3 з метою приводу до суду для обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи тим, що обвинувачений на неодноразові виклики суду не реагує, що свідчить про ухилення останнього від явки до суду.

Ухвалою від 02 квітня 2020 2020 року надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_3 з метою його приводу для розгляду клопотання про обрання йому запобіжного заходу виді тримання під вартою.

04.08.2020 року в судове засідання доставлено обвинуваченого ОСОБА_3 .

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зважаючи на те, що він ухилилися від суду та був оголошений в розшук.

Обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання та просив обрати обвинуваченим запобіжний захід у виді домашнього арешту, а також пояснив, що він втратив квартиру, в якій проживав, та намагався повідомити про інше місце проживання суд, однак не зміг цього зробити через карантин та обмежений проїзд у транспорті.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши клопотання, приходить до наступних висновків.

Відповідно ж до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, визначені п. 1 п. 3 ч. 1 цієї статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризують особу та визначені у п. 1-п. 11 ч. 1 вказаної статті.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Водночас ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П.1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є нетяжким та за яке законом передбачене покарання до п`яти років позбавлення волі.

Також згідно ст. 178 КПК України, оцінивши у сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків та його майновий стан, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, а також те, що обвинувачений ухилилися від явки до суду, у зв`язку з чим був оголошений в розшук, а тому, враховуючи справжні інтереси суспільства та конкретні обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а тому суд не знаходить підстав для обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_3 судом, на даному етапі не встановлено та сторонами не доведено, у зв`язку з чим суд вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, аніж тримання під вартою.

Визначити розмір застави ОСОБА_3 , достатній для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у виді 20 /двадцяти/ прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 42 040 /сорок дві тисячі сорок/ гривень.
У разі внесення застави покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Визначити строк дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_3 ухвалою суду обов`язків - 60 днів з моменту внесення обвинуваченим, заставодавцем застави у розмірі, визначеному судом.
Керуючись ст.ст. 179, 193-196 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на 60 днів, тобто до 3 жовтня 2020 року, включно, взявши його під варту в залі суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя: