Справа № 333/7206/19
Провадження №1-кп/333/282/20
ВИРОК
Іменем України

03 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суду м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта середня, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Поліцейський взводу № 1 роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у місті Запоріжжя Департаменту патрульної поліції капрал поліції ОСОБА_6 відповідно до ст. ст.' 1, 17 Закону України Про Національну поліцію, п. 2.1 розділу 2 посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 4/1 від 05.01.2016, п. 1 примітки до ст. 364 КК України є особою, яка постійно здійснює функції представника Національної поліції України - центрального органу виконавчої влади, який служить суспільству, шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку у зв`язку з чим він є службовою особою.
Так, 09.11.2019 близько 09 години 59 поліцейський взводу № 1 роти №2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у місті Запоріжжя Департаменту патрульної поліції капрал поліції ОСОБА_6 разом з старшим сержантом поліції ОСОБА_7 , під час патрулювання Комунарського району міста Запоріжжя на службовому автомобілі марки «Тойота Пріус», у складі екіпажу № 601, на ділянці дороги біля будинку № 6Г по пр. Соборному у місті Запоріжжі було помічено автомобіль «Мерседес-Бенз» з державними реєстраційними номерами: « НОМЕР_1 », який порушив правила дорожнього руху, а саме не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п.9.2 ПДР.
Під час зупинки та перевірки вказаного автомобіля, було встановлено, що за кермом перебував ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після чого, поліцейський взводу № 1 роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у місті Запоріжжя Департаменту патрульної поліції старший сержант поліції ОСОБА_7 , розпочав розгляд адміністративної справи у відношенні ОСОБА_4 та подальше складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене п.9.2 ПДР.
Однак, ОСОБА_4 , не бажаючи настання негативних правових наслідків для себе за скоєне ним адміністративне правопорушення та з метою уникнення адміністративної відповідальності у нього виник умисел на надання працівникам поліції, які є службовими особами правоохоронного органу, неправомірної вигоди за невчинення ними в інтересах ОСОБА_4 , з використанням наданого їм службового становища дій, які вони повинні виконати, а саме: за не складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, тобто не притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення.
Реалізуючи виниклий злочинний умисел, ОСОБА_4 перебуваючи біля вищезазначеного будинку, запропонував вказаним поліцейським, які згідно з вимогами ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівниками правоохоронного органу, неправомірну вигоду за не вживання подальших дій з документування вчинення ним адміністративного правопорушення.
Працівники поліції на пропозицію ОСОБА_4 , в отриманні неправомірної вигоди, запропонованої останнім не погодилися та наполягли на необхідності складення стосовно останнього матеріалів про адміністративні правопорушення попередивши останнього про кримінальну відповідальність за його дії.
Після чого ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел, поки поліцейські заповнювали відповідні документи, присів на переднє пасажирське сидіння службового авто «Тойота Пріус», де перебував капрал поліції ОСОБА_8 та поклав під радіопередавач оперативної інформації марки «Kenwood» грошові кошти в розмірі 200 гривень, тим самим надав службовій особі неправомірну вигоду, з невчинення ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_4 дій направлених на складення адміністративного протоколу. Побачивши ці дії з боку ОСОБА_4 , поліцейські екіпажу № 601 затримали останнього, з одночасним повідомленням оператора «102» ГУНП у Запорізькій області, викликавши слідчо-оперативну групу Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУ НП в Запорізькій області.

За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене обвинувачення ОСОБА_4 та кваліфікує дії останнього: за ч. 1 ст. 369 КК України, як пропозиція службовій особі у наданні їй неправомірної вигоди та надання такої вигоди за не вчинення службовою особою, в інтересах того хто пропонує та надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинувачені визнав повністю, щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення злочину, викладених вище та при цьому зазначив наступне, що запропонував патрульним гроші в сумі 200 грн., за те щоб вони не складали відносно адміністративний протокол за порушення правил дорожнього руху.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені судом, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, так як прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.
Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_9 , дослідивши матеріали, що стосуються речових доказів, а також, які характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».
Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

При призначенні міри покарання, суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого злочину, віднесеного згідно ст. 12 КК України до злочину невеликої тяжкості, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який позитивно характеризується за місцем проживання, не одружений, працює не офіційно, раніше не судимого, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, інші обставини справи, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому необхідно призначити покарання у вигляді штрафу.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.
Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349,369,373,374,376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК Українита призначити йому наступне покарання:

- за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 8500 грн.

Речові докази:

грошові кошти номіналом 200 грн. ПЗ 35855881, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження повернути власнику ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1