ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2020 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт за матеріалами кримінального провадження, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 003028 від 26.06.2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого, а саме: вироком Київського районного суду м. Харкова від 22.07.2019 року до 2 років позбавлення волі, в порядку ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним строк - 2 роки, офіційного місця реєстрації не має, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно, за наступних обставин.
24.06.2019 року у вечірній час (більш точний час встановити в ході досудового розслідування та судового розгляду не виявилося можливим), ОСОБА_4 , перебуваючи на вул. Печорській у м. Харкові, маючи злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання наркотичних засобів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді незаконного придбання наркотичних засобів, бажаючи цього, діючи повторно, знайшов, а тим самим придбав, особливо небезпечний наркотичних засіб - канабіс. Після чого, розуміючи, що знайшов особливо небезпечний наркотичний засіб канбіс, ОСОБА_4 , діючи умисно, з мотивів реалізації особистих потреб, з метою подальшого використання (без мети збуту) почав незаконно зберігати вищевказану особливо небезпечний наркотичних засіб. Злочинна діяльність ОСОБА_4 була припинена співробітниками правоохоронних органів, які 25.06.2019, в період часу з 15 год. 30 хв. до 15 год. 53 хв., в ході огляду місця події, поблизу будинку №1 по вул. Чернишевського у м. Харкові, вилучили у ОСОБА_4 два паперові згортки із речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка згідно з висновком судової експертизи (дослідження матеріалів речовин і виробів за експертною спеціалізацією 8.6 «Дослідження наркотичних засобів психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів») № 3/165се-19 від 09.07.2019 є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, масою 0,3420 грамів та особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом з домішками, масою 7,0801 грам, маса канабісу, у перерахунку на суху речовину, склала 0,3078 грамів та 5,5156 грамів, загальною масою 5,8234 грамів, яку ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді незаконного зберігання наркотичних засобів, бажаючи цього, діючи повторно, з мотивів реалізації особистих потреб, незаконно зберігав у задній кишені своїх штанів, з метою особистого вживання без мети збуту та добровільно видав співробітникам правоохоронного органу.
Таким чином, ОСОБА_4 , всупереч Законів України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживаючи ними» та «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», незаконно придбав та зберігав без мети збуту канабіс, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних речовин, обіг яких заборонено, згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, не заперечував фактичні обставини справи, пояснив, що дійсно він 24.06.2019 року ввечері знаходячись за адресою: м. Харків, вул. Печорській, знайшов особливо небезпечний наркотичних засіб канабіс та без мети збуту почав зберігати, після чого 25.06.2019, в період часу з 15:30 год. до 16:00 год., працівники поліції поблизу будинку №1 по вул. Чернишевського у м. Харкові, вилучили у нього два паперові згортки. У вчиненому кримінальному правопорушенні щиро кається, просить призначити мінімальну міру покарання, суворо не карати, зазначив, що відповідні висновки для себе зробив.

Показання ОСОБА_4 не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, його показання відповідають суті обвинувачення, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння злочину обвинуваченим, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив злочину, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого; інші обставини, які характеризують особу обвинувачуваного, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за можливе не досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України обмежившись допитом обвинувачуваного та вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченого.

Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі.

У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Щодо кваліфікації дій ОСОБА_4 , то суд зазначає наступне.

Відповідно до обвинувального акту органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 були кваліфіковані за ч.2 ст. 309 КК України, а саме як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчинене повторно. Підставою для такої кваліфікації, як вбачається зі змісту обвинувального акту орган досудового розслідування посилався на те, що ОСОБА_4 29.12.2018 року був притягнутий до кримінальної відповідальності Харківською місцевою прокуратурою № 2 Харківською області, при цьому станом на час інкримінованого обвинуваченому кримінальному правопорушенню, а також на теперішній час відсутній вирок відносно нього, який набрав законної чинності.

01.07.2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року.

Згідно цього Закону до диспозиції ч.2 ст. 309 КК України були внесені зміни, а саме частина 2 ст. 309 КК України викладена у наступній редакції: «Ті самі дії, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах». Тобто, обов`язковою підставою для кваліфікації дій обвинуваченого за цією частиною є окрім іншого - наявність вироку суду за статтею 309 КК України.

За таких обставин, враховуючи, що для кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 статті 309 КК України необхідною умовою є, зокрема вчинення дій, визначених статтею 309 КК України протягом року після засудження за цією статтею, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для кваліфікації дій обвинуваченого за вказаним кримінальним провадженням за ч.2 статті 309 КК України, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження на момент вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення 24.06.2019 року, останній не вчинив кримінальне правопорушення, передбачене статтею 309 КК України, жодних відомостей, зокрема обвинувальних вироків, що набрали законної чинності відносно обвинуваченого за вказаною статтею КК України не має.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 22.07.2019 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 статті 309 КК України та призначено йому покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, зі звільнення від відбування покарання, на підставі статтею 75 КК України, з іспитовим строком 2 роки з покладанням обов`язків, передбачених статтею 76 КК України. Проте, вказана обставина не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 за цим кримінальним провадженням та буде надано правову оцінку при призначенні судом остаточного покарання.

Сукупність наведених і оцінених судом доказів переконує в тому, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту і його дії кваліфікуються за ч.1 ст. 309 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесене до кримінального проступку, особу винного, який раніше не судимий, на період вчинення інкримінованого йому злочину не працював, не одружений, має постійне місце проживання, у лікаря психіатра та лікаря нарколога на обліку не перебуває.

На підставі ст. 66 КК України як обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд враховує щире каяття обвинуваченого у вчиненому, яке виразилось в усвідомленні ним своєї провини та засудженні своєї протиправної поведінки.

Обставин, згідно з положеннями статті 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненя нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення кримінального проступку, даних про особу обвинуваченого, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначення йому основного покарання у вигляді обмеження волі на певний строк та у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинений кримінальний проступок, так як відсутні умови і підстави призначення обвинуваченому більш м`якого покарання

Статтею 70 КК України визначені підстави, порядок та межі призначення покарання за сукупністю злочинів. Суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань в межах, визначених частиною 2 цієї статті. За цими ж правилами призначається покарання, якщо після ухвалення вироку буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому злочині, вчиненому до ухвалення попереднього вироку. В строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

Умови, підстави та порядок звільнення особи від покарання та його відбування визначені розділом ХІІ Загальної частини КК України. Одним із таких випадків є звільнення від відбування покарання з випробуванням, передбачене ст. 75 КК України.

Відповідно до частини 1 цієї статті якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23 вересня 2019 року у справі № 199/1496/17 кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК України, не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком. Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 судимий вироком Київського районного суду м. Харкова від 22.07.2019 року за ч.1 статті 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що інкримінований ОСОБА_4 кримінальний проступок вчинений 24.06.2019 року, тобто до засудження ОСОБА_4 за вироком Київського районного суду м. Харкова від 22.07.2019 року, у зв`язку з чим після призначення покарання за даним вироком належить призначити покарання відповідно вимог ч. 4 ст. 70 КК України.

Судові витрати пов`язані з проведенням судової експертизи №3/1656се-19 від 09.07.2019 в розмірі 942,06 грн., необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Питання про речові докази після набрання вироком законної чинності вирішити відповідно до статті 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі наведеного, керуючись статтями 369, 370, 373, 374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Київського районного суду м. Харкова від 22.07.2019 року призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

В силу ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 по вказаному кримінальному провадженні під час досудового та судового розгляду не обирався.
Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: два паперові згортки із речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка згідно з висновком судової експертизи (дослідження матеріалів речовин і виробів за експертною спеціалізацією 8.6 «Дослідження наркотичних засобів психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів») № 3/165се-19 від 09.07.2019 є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, масою 0,3420 грамів та особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом з домішками, масою 7,0801 грам, маса канабісу, у перерахунку на суху речовину, склала 0,3078 грамів та 5,5156 грамів, загальною масою 5,8234 грамів, які зберігаються у камері схову Київського ВП ГУНП у Харківській області, після набрання вироком законної сили знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судової експертизи №3/1656се-19 від 09.07.2019 у розмірі 942,06 грн.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно, після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя -