Справа № 461/824/21
Провадження № 1-кс/461/841/21
УХВАЛА
03.02.2021 року, слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого ВРЗуСТ СУ ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_3 ,. про арешт майна у кримінальному провадженні №0000110 від 03.02.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшло відповідне клопотання слідчого, яке вмотивоване тим, що 02.02.2021 року близько 18:10 год. на автодорозі «Київ-Чоп» 549 км + 600 м, поблизу с. Пасіки-Зубрицькі Львівськогого району Львівської області відбулась ДТП (наїзд транспортного засобу на пішохода) за участю автопоїзда у складі сідлового тягача марки «Volvo FH 13.460», р.н. НОМЕР_1 , та напівпричепа марки «Schmitz», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 та невстановленого пішохода жіночої статі віком близько 35-40 років. Внаслідок ДТП невстановлений пішохід від отриманих травм загинула на місці пригоди, а транспортний засіб зазнав технічних пошкоджень.

02.02.2021 року під час огляду місця пригоди був виявлений і описаний автопоїзд у складі сідлового тягача марки «Volvo FH 13.460», р.н. НОМЕР_1 , та напівпричепа марки «Schmitz», р.н. НОМЕР_2 , який на праві власності належить: ОСОБА_5 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . З метою збереження слідів вчинення кримінального правопорушення вказаний транспортний засіб було тимчасово вилучено та доставлено на територію стоянки, що розташована у м. Львів, вул. Авіаційна, 7.
03.02.2021 року автопоїзд у складі сідлового тягача марки «Volvo FH 13.460», р.н. НОМЕР_1 , та напівпричепа марки «Schmitz», р.н. НОМЕР_2 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. Оскільки на вказаному автопоїзді є наявні сліди злочину та сам автопоїзд є речовим доказом і в подальшому буде залучений для проведення слідчих експериментів та проведення автотехнічних та транспортнотрасологічних експертиз, необхідно забезпечити зберігання даного речового доказу шляхом накладання арешту на даний автомобіль. Без надання експертам автопоїзд у складі сідлового тягача марки «Volvo FH 13.460», р.н. НОМЕР_1 , та напівпричепа марки «Schmitz», р.н. НОМЕР_2 , останні будуть позбавлені можливості встановити технічний стан автопоїзда, а також механізм настання ДТП, що в свою чергу не дасть можливості встановити причину ДТП. Передання на зберігання автопоїзда у складі сідлового тягача марки «Volvo FH 13.460», р.н. НОМЕР_1 , та напівпричепа марки «Schmitz», р.н. НОМЕР_2 , власнику, чи іншим уповноваженим на те особам, створює загрозу забезпечення належного зберігання транспортного засобу (без знищення слідів злочину шляхом проведення ремонтно-відновлювальних робіт).

Слідчий в судове засідання не з`явився, в клопотанні просив проводити розгляд без його участі та участі власника майна.
Згідно ч.1 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Перевіривши наданні матеріали та дослідивши докази по цих матеріалах, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Згідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження.

Судом встановлено, що на підставі постанови слідчого від 03 лютого 2021 року вилучені речі визнано речовим доказом по кримінальному провадженню №0000110 від 03.02.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України
Слідчий довів, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Метою накладення арешту на вилучені предмети є збереження речових доказів.

Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна. Незастосування арешту майна може привести до настання наслідків, що перешкоджатимуть збереженню речових доказів.

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, беручи до уваги, що є достатні підстави вважати, що збереження речових доказів необхідне для здійснення належного досудового розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст.131, 132, 167, 170,172, 173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на на автопоїзд у складі сідлового тягача марки «Volvo FH 13.460», р.н. НОМЕР_1 , та напівпричепа марки «Schmitz», р.н. НОМЕР_2 , який на праві власності належить: ОСОБА_5 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити, користування, розпоряджання та проведення обліково-реєстраційних операцій із автопоїздом у складі сідлового тягача марки «Volvo FH 13.460», р.н. НОМЕР_1 , та напівпричепа марки «Schmitz», р.н. НОМЕР_2 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1