Справа № 171/1509/20
1-кп/171/227/20
УХВАЛА
11 листопада 2020 року м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000572 від 10.08.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.263 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Апостолівського районного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000572 від 10.08.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.263КК України.

Під час судового засідання прокурор підтримав подане ним клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 днів, обґрунтовуючи клопотання тим, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Мотивуючи своє клопотання, прокурор посилається на ті обставини, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.296, ч.1 ст.263 КК України. Обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою та який спливає 12.11.2020 року. Прокурор вказує, що обвинувачений вчинив, зокрема, тяжкий злочин, передбачений ч.4 ст.296 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, що свідчить про наявність підстав вважати, що обвинувачений може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду. Крім того, зазначає, що обвинувачений не має сім`ї, немає міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи, джерела доходів, іншою суспільно-корисною працею не зайнятий.

Вищенаведене вказує, на думку прокурора, про існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Зазначає, що наявність вказаних ризиків свідчить, що більш м`який запобіжний захід не буде слугувати забезпеченню виконанню обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Вважає, що на даний час зменшилися ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, посилаючись на те, що існують підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду.

Просить продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 днів.

Захисником через канцелярію суду подано письмове клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти даного клопотання, вважає, що клопотання прокурора є не обґрунтованим та просив змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт. Зазначив, що на даний час відсутні ризики на які посилається прокурор.
Посилається на те, що ОСОБА_4 як при проведенні досудового розслідування так і під час розгляду справи вину визнав у вчиненні кримінальних правопорушень, щиро розкаявся. Вказує, що обвинувачений раніше не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, у його власності є квартира за адресою якої він зареєстрований, він має грошові заощадження, у обвинуваченого є мати ОСОБА_7 , 1958 року народження, яка може забезпечити перебування його під домашнім арештом та в даний час відсутні будь-які претензії від потерпілої до обвинуваченого.
Вказане свідчить, на думку захисника, що обвинувачений не має наміру переховуватися від суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника, заперечивши про застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Просить застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Вирішуючи питання доцільності продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
В судовому засіданні встановлено, що до обвинуваченого ОСОБА_4 ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 14.09.2020 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк тримання під вартою спливає 12 листопада 2020 року.
Мотивуючи своє клопотання, прокурор посилається на ті обставини, що обвинувачений вчинив, зокрема, тяжкий злочин, не має сім`ї та міцних соціальних зав`язків, що підтверджує наявність ризиків, що обвинувачений може переховуватися від суду. На даний час вказаний ризик не перестав існувати, а тому вважає, що наявні підстави для подальшого тримання обвинуваченого під вартою.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, суд враховує, що при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим та прокурором було доведено наявність ризику, зокрема, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, цей ризик на теперішній час не змінився, крім того, не змінилися й обставини, передбачені ст.178 КПК України, які враховувалися при обранні обвинуваченому запобіжного заходу.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується зокрема у вчиненні тяжкого злочину, не має міцних соціальних зв`язків та постійного місця роботи, що підтверджує наявність ризику, що знаходячись на волі, обвинувачений може переховуватися від суду.
Доказів на підтвердження ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України в судовому засіданні не надано, на даний час досліджено докази, якими доводилися обставини кримінального провадження, що спростовує наявність ризику за п.3 ч.1 ст.177 КПК України.
Що стосується доводів захисника, суд, за вищенаведених мотивів та враховуючи наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п.1 ч.1 ст.177 КПК України, приходить до висновку що вони є не достатньо обґрунтованими, оскільки захисником не надано достатніх доказів на спростування вказаного ризику. Вищезазначені доводи захисника було взято судом до уваги при обранні запобіжного заходу, а відсутність будь-які претензії від потерпілої до обвинуваченого свідчить про відсутність ризику за п.3 ч.1 ст.177 КПК України, який суд не враховує при продовженні запобіжного заходу на даний час. Тому в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту слід відмовити.
Виходячи з того, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів та що метою запобіжного заходу є подальший розгляд справи, який повинен підтвердити або спростувати підозру, що була підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд не вбачає на даний час підстав для зміни запобіжного заходу.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії судового розгляду та тяжкості можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому, у разі доведеності його вини та визнання його винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень за рішенням суду, з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішень Європейського Суду з прав людини «Прокопенко проти України» та «Лабітта проти Італії», суд приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.
Таким чином, з врахуванням ризиків передбачених ст.177 КПК України, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також з метою запобігання його спробам переховуватися від суду існує необхідність у продовженні відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, на думку суду, не може запобігти зазначеному ризику.
Згідно вимог ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
За наведених обставин та з урахуванням зменшення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які існували при застосуванні запобіжного заходу, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому ОСОБА_4 альтернативну заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідає сумі 43940,00 гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177,331,350,369-372,392 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, а саме до 09 січня 2021 року.

Розмір застави визначити в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідає сумі 43940, 00 (сорок три тисячі дев`ятсот сорок) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Обвинувачений або заставодавець, мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за першим викликом;
2) не відлучатися із населеного пункту в якому він зареєстрований, перебуває чи проживає без дозволу суду;
3) повідомляти суд про зміну місця свого проживання або перебування;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документів, що підтверджують внесення застави, уповноважена особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно чи письмово суд.
У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у вигляді застави.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1