УХВАЛА
Іменем України

24.12.2020 Справа №607/22565/20 Провадження № 1-кс/607/9336/2020

м. Тернопіль
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000241 від 19 червня 2019 року про застосування запобіжного заходу у виді утримання під вартою відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , непрацюючого, раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:
24 грудня 2020 року старший слідчий СВ Тернопільського Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000241 від 19 червня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Клопотання мотивоване тим, що СВ ТВП ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000241 від 19 червня 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України. Дане провадження здійснюється за фактом збуту за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на території Тернопільської області наркотичних засобів та психотропних речовин, а також за фактом виявлення та вилучення 22 грудня 2020 року за місцем перебування ОСОБА_4 у будинку в с. Романівка Тернопільського району Тернопільської області невідомої речовини вагою приблизно 100 грам, візуально схожої на амфетамін, невідомої речовини рослинного походження зеленого кольору вагою приблизно 1 кг, візуально схожої на наркотичний засіб марихуана, 13 пігулок, візуально схожих на пігулки «Субутекс», що містить наркотичний засіб бупренорфін, 5 пігулок, візуально схожих на пігулки «Екстазі» (психотропну речовину), які були розфасовані в поліетиленові упакування і які ОСОБА_4 зберігав з метою збуту.
22 грудня 2020 року о 21 год. 00 хв. ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 208 КПК України. 23 грудня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Слідчий зазначає, що у кримінальному провадженні № 0000241 від 19 червня 2019 року наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом проведення обшуку від 22 грудня 2020 року; висновком експерта за результатами судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЄ 19/120-20/12167 від 23 грудня 2020 року; показаннями свідків.
Слідчий вважає, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, а тому з метою уникнення від кримінальної відповідальності останній може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Також, перебуваючи на волі, підозрюваний може продовжувати свою злочинну діяльність та вчинити нове кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання вказаним ризикам.
З урахуванням вимог ч. 3 ст. 183, п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України слідчий просить при обранні запобіжного заходу визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 168160 грн., а також покласти на підозрюваного обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з підстав, зазначених у ньому, та просив клопотання задовольнити повністю. Додатково зазначив, що ризиками у даному кримінальному є можливість незаконного впливу підозрюваним на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та можливість переховування підозрюваного від слідства та суду.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора та вважає, що підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, не є обґрунтованою. Зокрема, зазначив, що підозрюваний дійсно зберігав вилучені у нього наркотичні засоби, але не з метою збуту, а для власного споживання, так як вже протягом тривалого часу є наркозалежним. Також захисник вважає, що відсутні підстави зазначати у підозрі таку кваліфікуючу ознаку як повторність. Так, на думку захисника, надіслання до суду обвинувального акту ще не є доведеністю вини у вчиненні кримінального правопорушення, а відтак ОСОБА_4 не може вважатися таким, що раніше вчинив злочин, пов`язаний з обігом наркотичних засобів. Крім цього, захисник вважає, що ризики, зазначені прокурором, теж необґрунтовані. Зокрема, під час досудового розслідування у попередньому кримінальному провадженні ОСОБА_4 не порушував покладені на нього обов`язки та жодним чином не перешкоджав кримінальному провадженню. За таких підстав захисник зазначає, що запобіжний захід у виді цілодобового арешту буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 . Також просив у разі, якщо слідчий суддя прийде до переконання обрати підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою, з урахуванням майнового стану ОСОБА_4 застосувати заставу у мінімальному розмірі.
У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника. Додатково зазначив, що наркотичні засоби зберігав для власного споживання без мети збуту, так як з 2004 року є наркозалежним. Вказав, що до затримання офіційно працював продавцем-консультантом у магазині «Оселя».
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши зміст клопотання, додані до нього документи та документи, надані у судовому засіданні стороною захисту, слідчий суддя доходить такого висновку.
Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований, зокрема до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан (ч. 1 ст. 178 КПК України).
Так, слідчий суддя встановив, що СВ ТВП ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000241 від 19 червня 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, зокрема за фактом виявлення та вилучення 22 грудня 2020 року за місцем перебування ОСОБА_4 у будинку в с. Романівка Тернопільського району Тернопільської області невідомої речовини вагою приблизно 100 грам, візуально схожої на амфетамін, невідомої речовини рослинного походження зеленого кольору вагою приблизно 1 кг, візуально схожої на наркотичний засіб марихуана, 13 пігулок, візуально схожих на пігулки субутексу, що містить наркотичний засіб бупренорфін, 5 пігулок, візуально схожих на пігулки екстазі (психотропну речовину), які були розфасовані в поліетиленові упакування і які ОСОБА_4 зберігав з метою збуту.
22 грудня 2020 року о 21 год. 00 хв. ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 208 КПК України. 23 грудня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 , та його причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме:
- протокол обшуку від 22 грудня 2020 року, за змістом якого обшук був проведений в присутності ОСОБА_4 за місцем перебування останнього у дачному будинку за адресою: с. Романівка Тернопільського району Тернопільської області. В ході даного обшуку виявлено та вилучено в особистій сумці ОСОБА_4 13 пігулок, які візуально схожі на пігулки «Субутекс», що містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін; 7 поліетиленових пакетів з порошкоподібною речовиною білого кольору; 2 поліетиленових пакети із рослинною речовиною зеленого кольору; 1 пігулку рожевого кольору, яка візуально схожа на пігулку психотропної речовини «Екстазі». Також у сейфі, який знаходився у коридорі, виявлено та вилучено 1 пігулку рожевого кольору, 1 пігулку жовтого кольору, пів пігулки жовтого кольору, ваги, 1 полімерну банку з чорною і зеленою речовинами рослинного походження, 1 скляну банку з білою порошкоподібною речовиною, 2 полімерні банки з рослинною речовиною зеленого кольору, 1 прямокутний лоток із рослинною речовиною зеленого кольору, пристрій для куріння канабісу (марихуани), трубку із залишками білої речовини, поліетиленовий пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - «амфетамін», загальною вагою в перерахунку на основу 4,7507 грама;
- висновок експерта за результатами судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЄ 19/120-20/12167-МРВ від 23 грудня 2020 року, відповідно до якого надана на експертизу речовина білого кольору, вилучена під час обшуку у ОСОБА_4 , містить амфетамін, який відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено, вагою в перерахунку на основу 4,7507 г.
Більше того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому слідчий суддя зауважує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, правильність кримінально-правової кваліфікації діяння потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні в ході судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

При цьому, слідчий суддя відхиляє посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_4 зберігав вказані наркотичні засоби для власного споживання без мети збуту, так як значний розмір таких речовин, а також пристосування для їх фасування (ваги та поліетиленові пакети) дають підстави будь-якому сторонньому спостерігачу, в тому числі і слідчому судді, прийти до висновку, що метою зберігання вилучених у ОСОБА_4 наркотичних речовин був саме їх збут. При цьому доказів того, що ОСОБА_4 є наркозалежною особою та перебуває на обліку у лікаря-нарколога, слідчому судді також не надано.

Так само слідчий суддя критично оцінює посилання сторони захисту щодо відсутності такої кваліфікуючої ознаки як повторність, оскільки під час досудового розслідування слідчий та прокурор не позбавлені можливості змінити підозру, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 307 КК України, є також тяжким кримінальним правопорушенням, за яке передбачено відповідальність у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років. При цьому згідно зі ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість підозри та причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилався прокурор, та позицію захисту щодо їх недоведеності, слідчий суддя зазначає таке.

В обґрунтування клопотання та застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор зазначив, що існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Дійсно, враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, покарання за яке передбачено виключно у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини у справі, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26 липня 2001 року), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Разом з тим слідчий суддя вважає, що посилання прокурора на ризики, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є неконкретизованим, формальним та не доведеним належними і допустимими доказами. Зокрема, прокурор взагалі не зазначає осіб, які є свідками у даному кримінальному провадженні, а відтак не доводить можливість впливу на них ОСОБА_4 . Так само прокурор не вказує, які конкретні дії може вчиняти підозрюваний з метою перешкодити даному кримінальному провадженню.

За таких підстав слідчий суддя доходить висновку, що зазначені ризики не є доведеними у судовому засіданні, а відтак не можуть покладатись в основу рішення про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Разом з тим слідчий суддя вважає обґрунтованою наявність ризику, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Так, як вбачається з доданих до клопотання матеріалів, ОСОБА_4 вже висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 309, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 121 КК України. Дане кримінальне провадження перебуває на розгляді в Тернопільському міськрайонному суді. Однак ОСОБА_4 знову підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних речовин, що свідчить про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень та підвищену можливість вчинення нового правопорушення у майбутньому. Більше того, доказів того, що підозрюваний є офіційно працевлаштованим та має офіційний дохід та засоби для проживання, слідчому судді надані не були. Відтак, враховуючи, що вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, як правило, має на меті отримання прибутку, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_4 може продовжувати свою незаконну діяльність з метою отримання коштів для забезпечення особистих потреб.

За таких підстав слідчий суддя доходить висновку, що прокурором доведено, а стороною захисту не спростовано, що у даному кримінальному провадженні з метою виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень є необхідним застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

За встановлених обставин слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого є обґрунтованим і доведеним, а застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою в даному випадку відповідатиме його особі, обставинам вчиненого кримінального правопорушення і на даному етапі досудового розслідування такий захід забезпечення кримінального провадження виправдовує втручання у право підозрюваного на особисту свободу та недоторканість.

Крім того, слідчому судді не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, крім тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені ст. 177 КПК України. Доводи сторони захисту щодо того, що дієвим у даному кримінальному провадженні буде цілодобовий домашній арешт, слідчий суддя вважає безпідставними, так як, зважаючи на наявність встановлених у судовому засіданні ризиків, такий запобіжний захід не забезпечить належну поведінку підозрюваного та не зможе виконати завдання цього кримінального провадження.

При цьому слідчий суддя також враховує обставини, визначені ст. 178 КПК України, і відповідно до наданих стороною захисту доказів приймає до уваги наявність на утриманні ОСОБА_4 лише однієї неповнолітньої дитини, батьком якої відповідно до закону зазначений саме підозрюваний, відсутність доказів про негативний стан здоров`я підозрюваного, який би унеможливлював його перебування в умовах СІЗО, та доходить висновку, що обраний запобіжний захід є пропорційним меті та завданням цього кримінального провадження.

Крім того, згідно з вимогами ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу ОСОБА_4 , якому вже визначалась застава у попередньому кримінальному провадженні і який знову підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, його матеріальний стан, слідчий суддя доходить висновку про необхідність визначення застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Також на виконання вимог ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя покладає на підозрюваного обов`язки, визначені даною нормою закону.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 205, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000241 від 19 червня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 55 (п`ятдесят п`ять) днів.
Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 60 (шестидесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 126120 (сто двадцять шість тисяч сто двадцять) гривень. Застава має бути внесена на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Тернопільській області (Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26198838; Отримувач: ТУ ДСАУ у Тернопільській області; Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; номер рахунку (IBAN): UA0003454; призначення платежу застава за « ОСОБА_4 » у кримінальному провадженні № 0000241 за ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 грудня 2020 року.
У разі внесення застави ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з-під варти та покласти на нього обов`язки, передбачені статтею 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до органів досудового розслідування свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що якщо він, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава буде звернена в дохід держави, зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України й буде використана у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Строк дії ухвали закінчується 14 лютого 2021 року о 23 годині 59 хвилин.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СВ Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 .
Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваному ОСОБА_4 .
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1