Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/9370/20
Провадження №1-кп/523/1157/20
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

17.07.2020 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 , обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому дистанційному судовому засіданні, в приміщенні суду, в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000251 від 08 серпня 2020 року із звинувачення

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Іванківці Срібнянського району Чернігівської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця за контрактом рядового складу військової частини НОМЕР_1 , засудженого вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2019 року за ч.4 ст.407 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці, строк відбуття покарання закінчується 15 вересня 2020 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживав до вступу на військову службу за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

в с т а н о в и в:

Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» №303/2014 на території України з 18 березня 2014 року почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

01 березня 2018 року ОСОБА_5 укладено контракт з начальником 46 об`єднаного центру забезпечення Тилу Збройних Сил України про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу, строком на три роки, та того ж дня, відповідно до наказу зазначеної службової особи від 01 березня 2018 року №3-РС солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду водія взводу охорони роти охорони, а наказом від 12 листопада 2018 року №21-РС ОСОБА_5 призначено на посаду такелажника такелажного відділення зазначеної військової частини.

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_5 було достеменно відомо.

Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст.17,65,68 Конституції України, ст.ст.9,11,16,49,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Всупереч вищезазначених вимог ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, о 08 годині 00 хвилин 15 квітня 2019 року без поважних причин не з`явився на службу до місця дислокації військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , та ухилявся від її проходження до 18 години 00 хвилин 15 травня 2020 року, проводячи час на власний розсуд та не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Обвинувачений свою вину у вчиненому діянні визнав повністю та показав, що будучи військовослужбовцем за контрактом рядового складу, він вибув у вибув у міське звільнення, із строком прибуття до військової частини о 08 годині 00 хвилин 15 квітня минулого року, проте, тимчасово не бажаючи служити, а також з метою допомогти тітці, яка важко захворіла, поїхав до місця свого колишнього проживання, де згодом неофіційно працевлаштувався. Намірів остаточно ухилитися від служби не мав, у зв`язку із чим, через рік повернувся до місця служби. Про вчинене обвинувачений жалкує, щиро кається.

Отримавши показання обвинуваченого, що повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту цих обставин та відсутності їх оспорювань, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, за клопотанням прокурора, підтриманого обвинуваченим та захисником, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів.

При цьому суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, такелажника такелажного відділення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», під час дії особливого періоду, встановленого Указом виконувача обов`язків Президента України від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» №303/2014, в порушення вимог ст.ст.17,65,68 Конституції України, ст.ст.9,11,16,49,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, о 08 годині 00 хвилин 15 квітня 2019 року без поважних причин не з`явився на службу до місця дислокації військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , та ухилявся від її проходження до 18 години 00 хвилин 15 травня 2020 року, проводячи час на власний розсуд та не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Суд кваліфікує вчинені ОСОБА_5 дії за ч.4 ст.407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

При призначенні покарання обвинуваченому суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину в якості обставин, які пом`якшують покарання, а також констатує про відсутність обставин, які б його обтяжували.

Суд також враховує дані про ОСОБА_5 як про судиму особу, яка посередньо характеризується за місцем проходження служби та позитивно за місцем колишнього проживання та навчання, а також висловлені ним наміри подальшого проходження військової служби.

За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винуватого, а також позиції прокурора, суд вважає можливим призначити ОСОБА_5 основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.407 КК України, тобто застосувати положення ч.1 ст.69 цього ж кодексу.

Враховуючи обставини справи та особу ОСОБА_5 суд також вважає за можливе замінити позбавлення волі триманням у дисциплінарному батальйоні.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, призначивши покарання, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік і 1 (один) місяць.
На підставі ст.71 КК України до зазначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2019 року та визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, 1 (один) місяць та 1 (один) день.
На підставі ч.1 ст.62 КК України замінити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, 1 (один) місяць та 1 (один) день на триманням у дисциплінарному батальйоні на строк 1 (один) рік, 1 (один) місяць та 1 (один) день.

Зарахувати в строк відбуття покарання те покарання, що відбуте за попереднім вироком за період з 15 червня 2020 року до 17 липня 2020 року.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_5 в той же строк з моменту вручення його копії.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий ОСОБА_1