У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.09.2020 Справа №607/15966/20

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі, в порядку ст. 107 КПК України клопотання прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному проваджені №0000414,-
встановив:
Прокурор Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000414 від 21.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, звернулась до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з клопотанням про арешт майна.
З метою забезпечення розумних строків прийняття процесуального рішення, в порядку ст.28 КПК України, враховуючи подану прокурором письмову заяву, клопотання доцільно розглянути без його участі.
У поданому клопотанні зазначено наступне: «Досудовим розслідуванням встановлено, що 20.09.2020р. близько 22:30 год. до Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області надійшло повідомлення екіпажу УПП про те, що гр. ОСОБА_5 , 1997 р.н. під час зупинки за порушення пдр по вул. Текстильна 28 Ч у м. Тернополі, пред`явив посвідчення водія серії НОМЕР_1 на своє ім`я, котре згідно бази ІПНП видане на іншу особу, внаслідок чого використав завідомо підроблений документ.
За даним фактом 21 вересня 2020 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато кримінальне провадження №0000414, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.
20 вересня 2020 року під час проведення огляду місця події гр. ОСОБА_5 , 1997 р.н. було вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане 12.05.2018 року, яке у системі ІПНП України не числиться.
У відповідності до вимог п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди. Так, згідно вимог ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального проступку, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Положенням ч.2 ст.170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів.
Частиною ч.1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Вказаний автомобіль, ключі та свідоцтво про реєстрацію ТЗ постановою (дата)слідчого визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Окрім того, вказане посвідчення водія містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою збереження речових доказів які необхідні для проведення усіх необхідних експертиз, інших слідчих дій, для дослідження усіх обставин справи, а також те, що незастосування арешту даного майна шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування може призвести до приховування, пошкодження, зникнення даного майна або знищення слідової інформації на ньому».
ОСОБА_5 будучи повідомленим про час та дату розгляду клопотання до суду не з`явився, причини не повідомив.

Дослідивши клопотання та матеріали долучені до нього приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення в кримінальному провадженні.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втратити, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні. Арешт майна допускається з метою забезпечення: забезпечення речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення чи стягнення із юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, як виду покарання.

Згідно із ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На думку суду, майно зазначене у клопотанні органом досудового розслідування обґрунтовано вважається предметом на якому могли зберегтись сліди вчинення кримінального правопорушення.

На підставі постанови про визнання і приєднання до кримінального провадження речових доказів та передачу їх на зберігання від 21 вересня 2020 року посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане 12.05.2018 року на ім`я гр. ОСОБА_5 , 1997 р.н. визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі («Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Враховуючи вищевикладене та те, що майно на яке прокурор просить накласти арешт зберегло на собі сліди кримінального правопорушення і іншим шляхом не можливо отримати доступ до вказаного посвідчення водія для проведення усіх необхідних експертиз, інших слідчих дій, для дослідження усіх обставин справи, а також те, що незастосування арешту даного майна, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування може призвести до приховування, пошкодження, зникнення даного майна або знищення слідової інформації на ньому, клопотання слід задовольнити, наклавши арешт на майно.

Керуючись статтями 98, 170, 172, 173, 174 КПК України, слідчий суддя,-
постановив:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане 12.05.2018 року на ім`я гр. ОСОБА_5 , 1997 р.н.

Дозволити посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане 12.05.2018 року на ім`я гр. ОСОБА_5 , 1997 р.н. зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та зобов`язати повідомити заінтересованих осіб про накладення арешту.
Згідно ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвала виконується негайно слідчим, прокурором. Слідчий прокурор після отримання судового рішення повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою при оголошенні ухвали протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1