Провадження №1-кп/761/2275/2020
В И Р О К
іменем України
30 вересня 2020 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження № 0002552 від 13.03.2020 по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Олександрія, Кіровоградської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, на утриманні має малолітню дитину сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт. Добровеличківка, Добровеличківського району, Кіровоградської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в :
12.03.2020, приблизно о 22:30 год., ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , перебуваючи на території парку «Петра Болбочана» за адресою: місто Київ, вулиця Січових Стрільців, 86, помітили раніше невідомого їм хлопця, яким був ОСОБА_10 , що знаходився на лавочці та використовував свій власний мобільний телефон марки «XIAOMI MI5», та, за попередньою змовою між собою, вирішили вчинити відносно останнього напад, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я, за допомогою застосування предмета, схожого на ніж. Приблизно о 22:40 год., цього ж дня, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , використовуючи темну пору доби та відсутність сторонніх осіб, підійшли до ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , сівши на лавку до потерпілого з лівої сторони, дістав заздалегідь приготовлений предмет, схожий на ніж, який демонстративно підставив під шию потерпілого, в результаті чого він сприйняв погрозу застосування предмета, схожого на ніж, реальною та почав побоюватися за своє життя та здоров`я, не став чинити опір. Надалі, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу ОСОБА_9 , продовжив погрожувати ОСОБА_10 застосуванням ножа, в той час як ОСОБА_8 , який знаходився перед потерпілим, відповідно до розподілених раніше ролей, заволодів мобільним телефоном марки «XIAOMI MI 5 PRO» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , вартістю 6600 гривень, з сім-картами НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , зарядним пристроєм «XIAOMI», вартістю 800 гривень; USB кабелем вартістю 200 гривень та грошовими коштами у сумі 200 гривень, всього майна на загальну суму 7800 гривень. Після чого, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з місця вчинення кримінального правопорушення втекли та розпорядилися викраденим майном на власний розсуд.

Судом в судовому засіданні було безпосередньо досліджено докази: показання обвинувачених, потерпілого, свідка, досліджені документи та оглянуті речові докази.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_8 вину в інкримінованому злочині за кваліфікацією обвинувачення не визнав та суду пояснив, що у час та місці, зазначеними у обвинувальному акті, він разом із ОСОБА_9 йшли по парку, коли побачили потерпілого ОСОБА_10 , з яким вирішили познайомитися та попросити у нього замовити таксі та без будь-якого зговору вони забрали у нього телефон, віддавши в замін йому інший, на кнопках, при цьому будь-якого насильства щодо потерпілого вони не вчиняли. Телефон в подальшому попросив свого батька здати в ломбард, оскільки в них не було документів, не розповідаючи йому про подію заволодінням телефоном.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні під час допиту вину за даною кваліфікацією в інкримінованому злочині також не визнав, надав показання аналогічні показанням обвинуваченого ОСОБА_8 , пояснивши, що умислу на вчинення розбійного нападу у них не було, натомість вважає винним себе у вчиненні грабежу, оскільки насильства щодо потерпілого вони не вчиняли, зла йому не бажали, ножа в них не було, вважає, що потерпілий обмовляє їх, оскільки йому стало соромно через те, що він добровільно віддав свій телефон та речі.

Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що 12.03.2020, у вечірній час, він сидів на лавці в парку, коли до нього підійшло двоє незнайомих людей, якими виявилися ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , який був у капюшоні, присів до нього на лавку, притиснув його своєю рукою за плече, тим самим заблокувавши можливість рухатися, та підставив розкладний ніж до шиї, а ОСОБА_8 став перед ним, наказав йому не рухатися та віддати все, що в нього є, на вимогу обвинувачених він розблокував телефон, скинув налаштування телефону до заводських, після чого передав телефон ОСОБА_8 , в подальшому ОСОБА_8 , вийняв із вказаного телефону сім-карти потерпілого та викинув їх, забрав телефон, поувербанк, кабель, грошові кошти, а в замін обвинувачені дали потерпілому інший телефон, на кнопках, без акумулятора. При цьому, увесь цей час ОСОБА_8 стояв навпроти нього, а обвинувачений ОСОБА_9 постійно сидів біля нього на лавці. В ході даної події, в подальшому, обвинувачений ОСОБА_9 забрав від його шиї раніше приставлений предмет, який потерпілий встиг розгледіти та побачив, що то був розкладний мультифункціональний ніж. Перед тим як покинути місце події, обвинувачені наказали йому лишатися певний час на місці та нікому не розповідати про те, що сталося. Після даного інциденту, він деякий час перебував на місці та відшукав свої сімкарти, які викинули обвинувачені, після чого, прийшовши додому він розповів батькам про обставини вчинення стосовно нього злочину та вони звернулися до правоохоронних органів. В подальшому, під час слідчих дій він впізнав свій телефон в ломбарді, де його викупили батьки. Шкода завдана злочином йому не відшкодована.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_8 приходиться йому сином, який товаришує із ОСОБА_9 та на прохання сина він здав мобільний телефон до ломбарду як такий, що належить ОСОБА_9 , оскільки в них не було документів. Також свідок пояснив, що доступ до його автомобіля має його син, та він не бачив, як син клав до бардачка автомобіля поувербанк, який був вилучений.

В судовому засіданні були дослідженні докази, надані стороною обвинувачення, а саме:

-протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 13.03.2020, відповідно до якого ОСОБА_10 повідомив про подію кримінального правопорушення;

-протокол огляду місця події від 13.03.2020 з план-схемою та ілюстративною таблицею, відповідно до якого слідчим оглянуто ділянку скверу ОСОБА_12 , що за адресою: місто Київ, вулиця Січових Стрільців, 86, під час якого потерпілий показав на місце, де до нього підійшло двоє людей, та місце, де він потім віднайшов свої сім-карти. В ході огляду взято один контрольний змив з правої руки ОСОБА_10 , а також за добровільною згодою потерпілого вилучено у нього дві сім-карти операторів мобільного зв`язку «Vodafon», «Lifecell»;

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.03.2020, відповідно до якого потерпілому ОСОБА_10 пред`явлено чотири фотознімки, серед яких він впізнав за зовнішніми характеристиками чоловіка під номером 4, який погрожував йому предметом, схожим на ніж. Відповідно до довідки до вказаного протоколу на даному фотознімку зображено громадянина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.03.2020, відповідно до якого потерпілому ОСОБА_10 пред`явлено чотири фотознімки, серед яких він впізнав за загальними рисами обличчя чоловіка під номером 1, який відбирав у нього речі. Відповідно до довідки до вказаного протоколу на даному фотознімку зображено громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-протокол огляду місця події від 18.03.2020 з фототаблицею, відповідно до якого слідчим за участю потерпілого ОСОБА_10 та його законного представника, оглянуто приміщення ломбарду «Парус», в якому потерпілий ОСОБА_10 тримав в руках мобільний телефон марки «XIAOMI MI5 Edition White», який було в нього викрадено двома чоловіками в парку Балбочана. В ході огляду вказаний телефон разом із чеками було вилучено;

-протокол обшуку від 18.03.2020 з відеозаписом на диску, відповідно до якого проведено обшук автомобіля марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_4 , який знаходився за адресою: місто Одеса, вулиця Канатна, 31, в ході якого вилучено з вказаного автомобіля поувербанк «XIAOMI», чорного кольору, та кабель «Tipe-C», чорного кольору. Судом було здійснено демонстрацію відеозапису до даного протоколу;

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.03.2020, відповідно до якого свідку ОСОБА_11 пред`явлено чотири фотознімки, серед яких він впізнав чоловіка під номером 4 особу, який був разом із його сином, та якому він, на прохання сина, допоміг здати до ломбарду телефон марки «XIAOMI». Відповідно до довідки до вказаного протоколу на вказаному фотознімку зображено громадянина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Судом було здійснено демонстрацію відеозапису до даного протоколу;

-протокол проведення слідчого експерименту від 19.03.2020 з DVD-R диском, відповідно до якого слідчий за участю підозрюваного ОСОБА_8 провів експеримент з метою перевірки та уточнення відомостей щодо обставин розбійного нападу 12.03.2020, в ході якого ОСОБА_8 показав місце, де він разом з товаришем ОСОБА_9 відібрали у невідомого хлопця мобільний телефон та речі, при цьому зазначив, що речі потерпілий віддав без будь-яких погроз. Телефон ОСОБА_8 в подальшому віддав своєму батькові для того, щоб він заклав його до ломбарду. Судом було здійснено демонстрацію відеозапису до даного протоколу;

-протокол проведення слідчого експерименту від 19.03.2020 з DVD-R диском, відповідно до якого слідчий за участю підозрюваного ОСОБА_9 провів експеримент з метою перевірки та уточнення відомостей щодо обставин розбійного нападу 12.03.2020, в ході якого ОСОБА_9 показав місце, де він разом з товаришем ОСОБА_8 відібрали у невідомого хлопця мобільний телефон та речі, при цьому, ОСОБА_9 повідомив, що ножа в нього не було, насильство до потерпілого він не застосовував. Судом було здійснено демонстрацію відеозапису до даного протоколу;

-протокол проведення слідчого експерименту від 19.03.2020 з DVD-R диском, відповідно до якого слідчий за участю потерпілого ОСОБА_10 провів експеримент з метою перевірки та уточнення відомостей щодо обставин розбійного нападу 12.03.2020, в ході якого потерпілий показав місце, де у нього двоє чоловіків відібрали мобільний телефон та речі, погрожуючи при цьому ножем, а також потерпілий описав ніж та розмову даних чоловіків і їх дії кожного окремо. Судом було здійснено демонстрацію відеозапису до даного протоколу.

Судом було також досліджено протокол огляду відеозапису від 17.03.2020 із демонстрацією вказаного відеозапису в судовому засіданні, відповідно до якого слідчий оглянув копію відеозапису, отриманого на підставі письмового запиту з камер відео-спостереження ломбарду «Парус», розташованого за адресою: місто Київ, вулиця Жилянська, 107, на якому зафіксовано як ОСОБА_9 13.03.2020 здійснює вхід до вказаного ломбарду, де надає експерту для оцінки мобільний телефон, після чого до ломбарду заходить невідомий чоловік, який розмовляє з ОСОБА_9 , забирає мобільний телефон та вони разом виходять на вулицю. Пізніше до ломбарду заходить ОСОБА_11 , який надає експерту мобільний телефон за винагороду. Під час демонстрації вказаного відеозапису судом встановлено, що відео отримано шляхом запису його на інший пристрій в ході відтворення на екрані монітору.

Відповідно до частини першої статті 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно частини другої вказаної статті недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

За частиною другої вказаної статті, зокрема пункту першого, суд зобов`язаний визнати істотним порушення прав людини і основоположних свобод здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Згідно частини другої статті 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Таким чином, суд не може визнати допустимим диск з відеозаписом з камер відео спостереження ломбарду «Парус» і, відповідно, протокол його огляду, враховуючи, що він був отриманий стороною кримінального провадження в супереч порядку, встановленому КПК України, тобто без попереднього дозволу суду.

Крім того, вказаний відеозапис записаний на пристрій шляхом його відтворення на моніторі, тобто не є оригіналом, а відповідно до пункту першого частини другої статті 99 КПК України матеріал відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні) належить до документів, який, згідно частини третьої вказаної статті має бути наданий суду стороною кримінального провадження в оригіналі.

У зв`язку з чим вказаний доказ визнається судом не допустимим.

Щодо посилань адвоката ОСОБА_7 на визнання інших доказів неналежними та недопустимими, судом перевірені зазначені відомості, при цьому таких порушень кримінально-процесуального закону, які б унеможливлювали постановлення обвинувального вироку по суті кримінального провадження, або беззаперечної неналежності, недопустимості наведених інших доказів судом не встановлено

Таким чином, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_8 у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, та кваліфікує його дії за ч.2 ст. 187 КК України.

А також суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_9 у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, та кваліфікує його дії за ч.2 ст. 187 КК України.

При цьому, доводи обвинувачених щодо відсутності у них ножа і, відповідно, погрози потерпілому застосування насильства судом оцінюються у сукупності з іншими, дослідженими безпосередньо доказами по справі, та не узгоджуються з ними, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, враховуючи, що потерпілий як на досудовому розслідуванні, так і в судовому засіданні, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдиве показання потерпілого, детально описав предмет, схожий на ніж та сприймав погрозу ним реально, у зв`язку з чим побоювався за своє життя та здоров`я, внаслідок чого віддав своє майно обвинуваченим. Суд розцінює такі показання як спосіб уникнення від кримінальної відповідальності, зокрема і за більш тяжке кримінальне правопорушення. Оскільки такі показання у повному обсязі спростовуються дослідженими судом доказами. Крім того, судом встановлено, що дії обвинувачених були вчинені ними за попередньою змовою між собою стосовно потерпілого, оскільки вони були злагодженими, направленими на отримання бажаного результату, що у повній мірі підтверджуються доказами з матеріалів кримінального провадження у їх сукупності.

Зазначені обставини дають підстави зробити висновок, що обвинувачені усвідомлювали та передбачали суспільно-небезпечний характер та наслідки своїх дій, які вчинялися ними узгоджено за попередньою змовою між собою по відношенню до потерпілого.

Обираючи обвинуваченим вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, яке за ст. 12 КК України кваліфікуються як тяжке кримінальне правопорушення, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , мотивацію даних кримінальних правопорушень, дані про їх осіб та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вирішуючи питання про покарання, суд враховує положення ст.65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій їх небезпечності та даним про особу винного.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_8 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем несення служби характеризується позитивно, одружений, на утриманні має малолітню дитину ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_9 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий.

Обставин, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинувачених та обставин, які згідно з ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинувачених, судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченим вид та міру покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного, розмір завданої шкоди, ставлення ОСОБА_9 та ОСОБА_8 до вчиненого, яке полягає у частковому визнанні вини, дані, які характеризують їх осіб, те, що вони раніше не судимі, мають місце проживання, а також наявність на утриманні у ОСОБА_8 малолітньої дитини.

За сукупністю обставин вчинення злочину, його ступеню тяжкості, даних про осіб обвинувачених, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також запобігання вчиненню ними нових злочинів застосування до них покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, який визначений санкцією інкримінованої їм статті Особливої частини Кримінального кодексу України із застосуванням додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, яке перебуває у власності ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено, процесуальні витрати відсутні, арешт в кримінальному провадженні не накладався.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у виді тримання під вартою слід залишити застосованим до набрання вироком законної сили.

Питання щодо долі речових доказів вирішується у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 475 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту його затримання, тобто з 19.03.2020.

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту його затримання, тобто з 19.03.2020.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Речові докази: мобільний телефон марки «XIAOMI MI 5 PRO» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , зарядний пристрій (поувербанк) «XIAOMI» та USB кабель, чорного кольору, «Type-C», сім-карти «лайфселл» та «ВФ Україна», які повернуті потерпілому залишити у його власності; змив з рук ОСОБА_10 знищити, оптичні DVD-R диск з відеофайлами та фото залишити у матеріалах справи.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва упродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після проголошення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1