Справа № 621/168/19
Пр. № 1-кп/621/38/20
ВИРОК
26 листопада 2020 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лиман Зміївського району Харківської області, є громадянином України, має середньо-спеціальну освіту, не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , судимий:
1) вироком Зміївського районного суду області від 22.10.2018 за частиною 1 статті 259 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 2 роки; на підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнений від покарання з випробуванням на строк 2 роки;
у вчинені злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України,
в с т а н о в и в:
15.01.2019 в період часу з 15:00 по 17:00 год., перебуваючи по вул. Будівельній в с. Лиман Зміївського району Харківської області у ОСОБА_4 , виник умисел на таємне викрадення чужого майна.
З метою реалізації свого умислу, ОСОБА_4 , за попередньою змовою в групі з ОСОБА_6 , який засуджений вироком Зміївського районного суду Харківської області від 19.04.2019 за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України, перебуваючи поблизу буд. АДРЕСА_3 , таємно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою наживи, шляхом вільного доступу, здійснили крадіжку контейнеру для збору ТПВ, об`ємом 0,75 куб.м., вагою 48 кг., вартістю 266 грн. 40 к., яким розпорядились на власний розсуд, чим спричинили Лиманській сільській раді Зміївського району Харківської області матеріальну шкоду на вказану суму.
ОСОБА_4 в ході судового розгляду вину не визнав, спростовував свою причетність до вчинення крадіжки, вказуючи про те, що йому не було відомо про наміри ОСОБА_6 на викрадення контейнеру.
Показав про те, що 15.01.2019 він зустрів свого знайомого ОСОБА_6 , який займався збором лому металу. Йому було відомо про те, що на смітнику в с. Лиман знаходиться контейнер для збору побутових відходів, який нікому не належить про що він повідомив ОСОБА_6 , показав місце розташування контейнера та пішов. Через деякий час він прийшов за місцем проживання ОСОБА_6 , та побачив у дворі контейнер, який ОСОБА_6 мав намір здати на пункт прийому металу.
Просив виправдати його у пред`явленому обвинуваченні, оскільки злочину він не вчиняв, обвинувачення є недоведеним.
У судовому засіданні під час судового розгляду були досліджені:
Так, свідок ОСОБА_6 , показав суду, що 15.01.2019 року ОСОБА_4 повідомив йому про те, що на смітнику в с. Лиман є бак для збирання сміття, який нікому не належить та показав його місцезнаходження. ОСОБА_4 пішов додому, він самостійно завантажив контейнер на сани та привіз його до свого домоволодіння. Через деякий час прийшов ОСОБА_4 , та повідомив про відсутність коштів на рахунку телефону й запропонував здати контейнер. На шляху до пункту прийому металу до якого вони направились разом з ОСОБА_4 вони зустріли ОСОБА_7 , яка зупинила їх та повідомила, що вказаний контейнер перебуває на балансі Лиманської сільської ради та викликала поліцію. Коли прибула поліції контейнер був повернутий.
Даними протоколу огляду від 15.01.2019, підтверджується, що територія по вул. Будівельній в с. Лиман Зміївського району Харківської області, є місцем розташування контейнерів для збору твердих побутових відходів. В ході огляду виявлено відсутність одного з контейнерів. (а.с.98-99)
Відповідно до протоколу огляду від 15.01.1019 та фототаблиці до протоколу на території вул. Гагаріна в с. Лиман Зміївського району Харківської області виявлено сміттєвий бак та двох осіб поряд, а саме ОСОБА_6 , ОСОБА_4 . Контейнер для збору твердив побутових відходів вилучено та встановлена його вага 48 кг. (а.с. 100-102)
Постановою від 16.01.2019 контейнер для збору твердих побутових відходів визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та передано на відповідальне зберігання голові Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області. (а.с.103-104)
Дані відомостей Лиманської сільської ради від 16.01.2019 року про перебування на балансі сільської ради контейнеру для збору ТПВ, інвентарний номер 10630001/77, об`єм 0,75 куб.м. та заяви Лиманського сільського голови про прийняття мір до осіб, які вчинили крадіжку контейнера для збору сміття по вул. Будівельній в с. Лиман Зміївського району. (а.с. 94, 95)
Оцінивши зазначені вище докази, досліджені під час судового розгляду, які є належними та допустимими, а в сукупності та взаємозв`язку - достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що у межах пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 , є винуватим у таємному викраденні чужого майна, вчиненому за попередньої змовою групою осіб, і його дій слід кваліфікувати за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України.
Позицію ОСОБА_4 , щодо невизнання вини у інкримінованому злочині, суд розцінює як обраний спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення, що не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.
Так, ОСОБА_4 , посилався на те, що крадіжку самостійно вчинив ОСОБА_6 , який був допитаний у судовому засіданні у якості свідка та в подальшому притягнутий до кримінальної відповідальності за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України.
Однак, з показань ОСОБА_6 , судом встановлено, що саме ОСОБА_4 , показав йому місцезнаходження контейнера та запропонував заволодіти ним, а вподальшому вони спільно розпорядитись викраденим, шляхом прийняття рішення про його здачу на пункт прийому металобрухту, були зупинені представником Лиманської сільської ради.
Домовленістю групи осіб про спільне вчинення злочину є узгодження об`єкта злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, яке може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір.
В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , були раніше знайомі, разом, за пропозицією ОСОБА_4 , прийшли на місце вчинення злочину, заволодівши майном спільно розпорядились викраденим.
Такі дії свідчать про наявність у них попередньої змови між собою на вчинення крадіжки, а посилання ОСОБА_4 щодо відсутності у нього умислу на заволодіня чужим майном, вчинення злочину ОСОБА_6 , суд вважає неслушними.
До оспорювання ОСОБА_4 , вартості викраденого майна, посилань на факт непридатності контейнера та відсутність його матеріальної цінності, суд також ставиться критично, виходячи, крім того, з даних повторної судово-товарознавчої експертизи, яка була призначена в ході судового провадження.
Обставин, що пом`якшують покарання, відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України не встановлено.
Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України - відсутні.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , відповідно до вимог статтей 65-67 Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином; відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання; особу обвинуваченого, який вчинив новий злочин під час іспитового строку, призначеного за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 22.10.2018 року за частиною 1 статті 259 Кримінального кодексу України; на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебував; має на утриманні доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; не працює; за місцем проживання скарг на нього немає, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі.
Остаточне покарання ОСОБА_4 належить призначити за сукупністю вироків за правилами, передбаченими статтею 71 Кримінального кодексу України.
Підстав для застосування до ОСОБА_4 , положень статті 75 Кримінального кодексу України у суду не має.
З метою забезпечення виконання вироку, а також наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України, суд вбачає підстави для застосування до ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили, міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Відповідно до статей 124, 126 Кримінального процесуального кодексу України з ОСОБА_4 , на користь держави належить стягнути процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 170 грн. 00 к. та 628 грн. 00 к.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог статті 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-374 КПК України, суд
у х в а л и в:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у злочині, передбаченому частиною 2 статті 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі статті 71 Кримінального кодексу України, за сукупністю вироків, до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, призначеного за даним вироком, частково приєднати 6 (шість) місяців не відбутого покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, призначеного за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 22.10.2018 року за частиною 1 статті 259 Кримінального кодексу України, і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Застосувати у відношенні ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор", взяти його під варту із зали суду та з цього часу - 26.11.2020 рахувати строк відбування покарання.
Речовий доказ: контейнер для збору ТПВ, що переданий на зберігання ОСОБА_8 , - вважати повернутим Лиманській сільській раді Зміївського району Харківської області.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 395 Кримінального процесуального кодексу України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченим та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: