Провадження № 1-кс/638/2622/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 листопада 2020 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого слідчого судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові матеріали даного провадження за клопотанням ОСОБА_3 про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2018 року по кримінальному провадженню № 0000275 від 27 вересня 2018 року, -

встановив:
Ухвалою слідчого судді вищевказаного суду від 11.10.2018 року задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 шляхом заборони її розпорядження та відчуження по кримінальному провадженню № 0000275 від 27 вересня 2018 року, за ознаками складу кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України тобто придбання права на майно шляхом обману (шахрайство), вчинене групою осіб, шляхом позбавлення права на її відчуження.
Встановлено, що 26 вересня 2018 року до Харківської місцевої прокуратури №1 звернулась ОСОБА_4 з заявою про вчинення щодо неї злочину. В заяві вона зазначила, що 12 вересня 2018 року вона отримала лист-повідомлення від ОСОБА_3 , датований 08 вересня 2018 року, складений на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . З дуже сумбурно і незрозуміло викладеної в листі-повідомленні інформації їй стало відомо про існування якогось іпотечного договору, укладеного 28 січня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 , який за її словами вона не підписувала та не має жодної уяви про існування такого договору. Також в даному листі зазначено, що ОСОБА_3 має намір продати предмет іпотеки будь-якій особі покупцеві, а саме укласти договір купівлі-продажу від свого імені квартири АДРЕСА_1 . В зазначеній квартирі вона проживає зі своєю донькою, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з донькою вона є співвласником зазначеної квартири АДРЕСА_1 . Будь-яких договорів іпотеки ні ОСОБА_4 , ні її донька не укладали. Вказана квартира є єдиним місцем мешкання ОСОБА_8 та її доньки.
У зв`язку із наявними у листі-повідомленні від 08.09.2018, який написаний від імені ОСОБА_3 , погрозами про намір певної особи відчужити через 30 днів предмет іпотеки будь-якій особі покупцеві, а саме укласти договір купівлі-продажу від свого імені квартири АДРЕСА_1 , яка на сьогоднішній день належить на праві приватної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , є ризик переходу права власності на вищезазначену квартиру до добросовісного чи недобросовісного набувача, що значно ускладнить досудове слідство по даній справі та може стати на заваді захисту прав та законних інтересів громадян.
Отже квартира АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є безпосереднім об`єктом вчиненого кримінального правопорушення.
04 листопада 2020 року до суду надійшло клопотання про скасування арешту. З яким звернувся ОСОБА_3 та просить скасувати арешт майна, накладений відповідно до вищевказаної ухвали, посилаючись на те, що вказане кримінальне провадження закрите 19 березня 2020 року на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, а наявний арешт на вказану квартиру обмежує його у реалізації його права як іпотекодержателя вказаного майна.

У судове засідання заявник не з`явився, через електронну пошту направив лист про розгляд справи за його відсутності. Інші учасники судового розгляду до суду не з`явились.
Приймаючи рішення про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000275 від 27 вересня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, слідчий суддя прийшов до висновку, щодо неможливості іншим чином забезпечити недопущення знищення даного майна, його переховування, втрати або пошкодження.
У розумінні положень ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який застосовується з метою дієвості цього провадження.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та
або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Слідчим відділом Шевченківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області вказане кримінальне провадження закрите 19 березня 2020 року на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. Вказані дані зазначені у копії листа від 28 жовтня 2020 року, який адресований « Едуарду Бірючинському», тобто слідчий суддя не може на даному етапі вирішувати питання скасування арешту.
Крім того ОСОБА_3 не входить до складу осіб, які визначені КПК, як особи які можуть звернутися із вказаним клопотанням.
Окремо суд звертає увагу на той факт, що долучені до клопотання копії документів не посвідчені у належний спосіб не підшиті не прономеровані, що унеможливлю встановлення джерела походження вказаних доказів. Також в клопотанні заявник звертаються та зазначає ухвалу від «11 жовтня 2015 року» і просить скасувати арешт, накладений Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду міста Харкова від «11.10.2015 року». Суд зазначає, що у зазначеному кримінальному провадження взагалі відсутня вказана ухвала від 11.10.2015.
Керуючись ст. ст. 170, 174, 309, 372, 395, 532 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2018 року по кримінальному провадженню № 0000275 від 27 вересня 2018 року залишити без задоволення.

Повний текст ухвали виготовлено 10 листопада 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з моменту проголошення.

Суддя: ОСОБА_1