ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/5382/18 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/418/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Сексуальне насильство
У Х В А Л А

24 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Харківського районного суду Харківської області від 23 квітня 2019 року відносно ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, неодружений, не працевлаштований, інвалід ІІІ-ї групи, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2
визнано винним у вчиненні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121 КК України, ч. 3 ст. 153 КК України (в редакції від 01 червня 2010 року) і призначено йому покарання:
за ч. 2 ст. 121 КК України у виді 8 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 153 КК України в редакції від 01 червня 2010 року у виді 12 років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_7 призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 за цим вироком обчислювати з моменту фактичного затримання з 25 квітня 2018 року, в строк відбування покарання зараховано строк перебування під вартою з 25 квітня 2018 року.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено раніше обраний тримання під вартою.
Згідно вироку 24 квітня 2018 року приблизно о 16:20 ОСОБА_7 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту по вулиці Центральній в селищі Мала Рогань Харківського району Харківської області, побачив раніше незнайому ОСОБА_9 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, з якою він став вживати алкогольні напої. Випивши 100 грамів горілки, ОСОБА_7 приблизно о 16:30 поїхав до міста Харкова та повернувся близько 18:00. ОСОБА_9 в цей час продовжувала перебувати на зупинці громадського транспорту. ОСОБА_7 придбав пляшку горілки, випив разом з ОСОБА_9 по 100 грамів, вирішив йти додому, та зрозумів що йому та ОСОБА_9 рухатися в одному напрямку, вони пішли разом. Коли вони пройшли деяку відстань, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 звернули у провулок Заячий в селищі Мала Рогань Харківського району Харківської області, пройшли декілька метрів, сіли на пішохідну доріжку та продовжили розпивати алкогольні напої. В подальшому, приблизно в період часу з 23:00 години 24 квітня 2018 року до 03:47 години 25 квітня 2018 року ОСОБА_7 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, біля будинку АДРЕСА_3 , за згодою ОСОБА_9 зняв з неї одяг та здійснив статевий акт у природній формі. Під час статевого акту у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом, а саме: орогенітальним шляхом, однак ОСОБА_9 відмовилась від такого контакту. Вважаючи відмову ОСОБА_9 приниженням його честі та гідності, як особи чоловічої статі, ОСОБА_7 використовуючи дану обставину як незначний привід і бажаючи реалізувати до кінця умисел направлений на задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, з мотивів помсти та метою придушення у потерпілої волі до опору шляхом заподіяння тілесних ушкоджень підняв з землі фрагмент асфальту та тримаючи його в праві руці, завдав ним два удари в область голови ОСОБА_9 , від яких остання втратила можливість до спротиву. Усвідомлюючи, що потерпіла ОСОБА_9 не може надати фізичний опір та використовуючи її безпорадний стан, який виник у зв`язку з вживанням алкогольних напоїв та отриманими тілесними ушкодженнями, діючи з умислом, направленим на задоволення статевої пристрасті неприродним способом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи статеву свободу ОСОБА_9 , всупереч її волі, діючи умисно, застосовуючи фізичне насильство, сів на груди останньої, таким чином утримуючи та притискаючи її до землі з достатньою силою, став торкатися своїм статевим органом до обличчя. Після чого, ОСОБА_7 взяв ОСОБА_9 за ноги та відтягнув її на деяку відстань від проїжджої частини вулиці Центральної, де реалізації його злочинних намірів не зможуть перешкодити сторонні особи, продовжуючи злочинні дії, підняв з землі скляну пляшку, ємкістю 0,375 літрів, та скориставшись, що ОСОБА_9 все ще знаходилася у безпорадному стані та не може надати йому належного опору, кілька разів ввів вказану пляшку у піхву та анальний отвір останньої. Після цього ОСОБА_7 умисно наніс один прямий удар взутою ногою в область обличчя ОСОБА_9 та залишив місце вчинення злочину. Своїми злочинними діями ОСОБА_7 причинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження: синці на сідницях; крововиливи на статевих губах та області промежини; ушкодження слизової оболонки піхви і слизової оболонки матки; множинні розриви задньопрохідного каналу із зовнішньою кровотечою в області розривів; травму голови у вигляді трьох забійно-рваних ран волосистої частини голови і обличчя, крововиливи в м`які покрови голови з боку їх внутрішньої поверхні по всій лобовій і лівій скроневій області, в лівій потиличній області з переходом на соскоподібний відросток зліва, а також в проекції потиличних горбів, крововиливи у скроневі м`язи, перелому основи черепа, крововиливи під оболонки головного мозку (субдурально та субарахноїдально), із забоєм обох лобових, лівої та правої скроневих доль головного мозку; множинних синців та саден обличчя; закритого перелому кісток носу та лівої виличної кістки; крововиливів та забійних ран слизової оболонки ротової порожнини та губ; синець в області підборіддя з переходом на верхню третину шиї; множинні синці на передній поверхні тулубу; синці та садна по задній поверхні тулубу; закритий перелом 2-го і 3-го ребра зліва по середньо-ключичної лінії; множині синці та садна верхніх і нижніх кінцівок. Спричинена ОСОБА_9 важка сукупна травма відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. Від отриманих тілесних ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_2 о 12:40 ОСОБА_9 померла у приміщенні реанімаційного відділення КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мєщанінова».
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок скасувати, переглянувши законність вироку в частині визнання його винним за ч.3 ст. 153 КК України.
При цьому зазначає, що всі дії з потерпілою відбулося через надмірне вживання алкоголю.
Позбавляти життя потерпілу не хотів, наносив удари через моральне приниження з боку потерпілої.
Статевий акт відбувся за згодою потерпілої.
Вважає, що жодного фізичного або морального впливу на потерпілу з метою свого статевого задоволення супротив волі потерпілої він не здійснював.
Вказує, що на момент затримання його працівниками поліції він був в стані алкогольного сп`яніння.
Названа обставина на його думку сприяла тому, що його дії були кваліфіковані за ч.3 ст. 153 КК України.
Крім того, просить врахувати те, що він є інвалідом 3 групи, добре характеризується за місцем проживання, вдома залишились мати та бабуся.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника які просили задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим.

Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні, і оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, зокрема положеннями ст. 91 та ст. 94 КПК України.

Відповідно дост. 91 КПК України, окрім іншого у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Із цього випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що ставлять під сумнів винуватість обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, перш ніж ухвалювати обвинувальний чи виправдувальний вирок, суд першої інстанції, з дотриманням норм ст. ст. 17, 22, 23 КПК України, повинен дослідити всі докази сторони обвинувачення та докази і позицію сторони захисту, надати їм належну, логічну оцінку, виходячи з вимог ст.ст. 91, 94 КПК України, та за наявністю підстав - визнати такі докази неналежними, недопустимими чи недостовірними, що в свою чергу унеможливить вибірковість їх оцінки.

Крім того згідно з п. 15 ст.7, ст.22 КПК однією з засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні суду своїх доказів і у доведенні перед ним їх переконливості.

При цьому суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Колегія суддів дійшла висновку, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону суд виконав в повному обсязі.

Визнаючи ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних правопорушень,передбачених ч.2 ст. 121 КК та ч.3 ст. 153 КК України суд дійшов такого висновку на підставі сукупності досліджених під час судового розгляду доказів, які є допустимими достовірними та достатніми.

В судовому засіданні в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 частково визнаючи свою провину, не заперечував, що саме він спричинив потерпілій тілесні ушкодження за обставин, викладених в обвинувальному акті.
При цьому в його апеляційній скарзі взагалі не оспорюється жоден з доказів досліджених судом першої інстанції на підставі яких суд дійшов висновку щодо необхідності кваліфікації дій обвинуваченого саме за ч.2ст. 121 КК та ч.3 ст. 153 КК України.
Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, його дії неправильно були кваліфіковані за ч.3 ст. 153 КК України, оскільки статевий акт між ним та потерпілою у природній формі відбувся за їх взаємною згодою є безпідставними.
Дійсно, дії ОСОБА_7 кваліфіковані зокрема за ч.3 ст. 153 КК України як задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства з використанням безпорадного стану потерпілої особи, що спричинило особливо тяжкі наслідки.

Судом встановлено та не оспорюється в апеляційній скарзі що потерпіла не заперечувала проти статевого акту у природній спосіб, а від пропозиції обвинуваченого вступити у статевий зв`язок неприроднім способом відмовилась і при спробі чинити опір, що було сприйнято обвинуваченим як приниження його честі та гідності отримала від нього два удари по голові шматком асфальту, після яких відповідно до висновку експерта, її які-небудь самостійні дії могли вчинятись впродовж нетривалого часу і в обмеженому об`ємі, до моменту втрати свідомості.
Таким чином подальші дії щодо потерпілої ОСОБА_9 обвинувачений ОСОБА_7 вчиняв без її згоди, що охоплюються об`єктивною стороною ч.3 ст. 153 КК України, а відтак його дії кваліфіковані правильно.

Посилання обвинуваченого на той факт, що всі дії з потерпілою відбулося через надмірне вживання алкоголю належним чином вже оцінено судом першої інстанції під час ухвалення вироку та ця обставина визнана такою що обтяжує покарання.
Поряд з тим, посилання обвинуваченого на свій стан здоров`я інвалідність 3-ї групи також враховано судом першої інстанції як обставина що пом`якшує покарання та додаткової оцінки під час апеляційного розгляду не потребує.
Покарання обвинуваченому призначене у відповідності до вимог ст. ст. 50,65 КК України.
За таких обставин колегія суддів констатує, що судовий розгляд даного кримінального провадження проведено повно, всебічно, об`єктивно, із додержанням вимог закону України про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального закону, за результатами судового розгляду постановлено законне й обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим підстав для його зміни або скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Харківського районного суду Харківської області від 23 квітня 2019 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді