ДОВГИНЦІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа №211/1096/19
Провадження № 1-кп/211/126/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 р. Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження

прокурора- ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу кримінальне провадження №0000211 за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 не судимого, в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 тривало, систематично і наполегливо ухиляється від виконання свого обов`язку щомісячно виплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ј частки заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 27 травня 2003 року на користь ОСОБА_5 , відповідно до рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу №2-2903/03 від 29.05.2003, яке набрало законної сили 29.06.2003 року, про яке достеменно знав, так як про дату, час та місце він був належним чином повідомлений у встановленому законом порядку, суд розглядав позовну вимогу ОСОБА_5 без його участі, відповідно зі ст.172 ГПК України.

Крім того, старшим державним виконавцем Довгинцівського ВДВС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області ОСОБА_7 , 20.09.2016 року відкрито виконавче провадження №52263202 про примусове стягнення аліментів у розмірі ј частини усіх доходів з боржника ОСОБА_5 на користь стягувача ОСОБА_8 , на підставі виконавчого листа на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу №2-2903/03 від 29.05.2003.

Так, ОСОБА_5 грубо порушував покладені на нього обов`язки, а саме: виплати аліментів не здійснював, хоча неофіційно постійно працював та отримував заробітну плату, заходів до працевлаштування не приймав, до центру зайнятості з питань працевлаштування не звертався та на обліку не перебував, умисно з корисливих мотивів не надавав жодних коштів, їжі, одягу, житла для існування своєї неповнолітньої доньки або необхідного догляду у випадку хвороби, оскільки будучи обізнаний достеменно знаючи про свій обов`язок утримувати доньку до досягнення нею повноліття, так як 12.10.2016 був ознайомлений державним виконавцем ОСОБА_7 про його обов`язок сплачувати аліменти та про кримінальну відповідальність за ст.164 КК України.

Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, а ухилення від батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом відповідно до ч.4 ст.155 Сімейного кодексу України.

В результаті вищевказаних дій ОСОБА_5 в період 09.08.2016 року по 31.01.2019 року виникла заборгованість із сплати коштів у розмірі 46 995 грн.00 копійок, що сукупно складає суму виплат більше ніж за три місяці відповідних платежів згідно довідки-розрахунку наданої 11.02.2019 року старшим державним виконавцем Довгинцівського ВДВС МУЮ ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину визнав, та пояснив, що він не сплачував аліменти, так як не працював, не мав можливості.

Суд, враховуючи, що обвинувачений визнав себе винним у повному обсязі, щодо фактичних обставин вчинення злочину та вказані обставини ніким не оспорюються, а його свідчення дають достатні підстави не сумніватися у добровільності позиції, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, вважає необхідним визнати недоцільним дослідження доказів, що маються у кримінальному провадженні, щодо обставин, які ніким не оспорюються (зокрема скоєння обвинуваченим даного злочину та його обставин), та обмежити обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом обвинуваченого та дослідження доказів, що характеризують особу обвинуваченого, досудову доповідь.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), тобто у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку та особу обвинуваченого, який повністю визнав себе винним, характеризується позитивно, не працює, раніше не судимий, під наглядом у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, страждає тяжкими захворюваннями, учасник бойових дій.

Відповідно висновку органу пробації загальний ризику вчинення повторного кримінального правопорушення визначено як середній, орган пробації вважає, що можливе його виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк. Обставиною, що пом`якшуєи покарання, у відповідності до вимог ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставин, передбачених ст. 67 КК України, які б обтяжували покарання судом не встановлено. З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді громадських робіт. Таке покарання на думку суду є справедливим, та у розумінні ст.50 КК України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Речові докази залишити в матеріалах справи.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.164 КК України та призначити покарання у виді 100 (сто) годин громадських робіт.

Запобіжний захід не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення вироку.

Суддя: ОСОБА_1