Єдиний унікальний номер справи №760/2680/20 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2434/2020 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції під час трансляції з Державної установи «Київський слідчий ізолятор»

захисника ОСОБА_7
секретаря судових засідань ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою виконуючого обов`язки прокурора м. Києва ОСОБА_9 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 30 квітня 2020 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зеленодольськ Апостолівського р-ну Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 07 лютого 2012 року за ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст. ст. 75, 104 КК України з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;
- вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 18 грудня 2012 року за ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 71 КК України на 4 роки 3 місяці позбавлення волі;
- вироком Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 19 серпня 2015 року за ч.2 ст. 186, ст. 71 КК України на 5 років позбавлення волі,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 30 квітня 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України і призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.
Задоволено цивільний позов та стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 27058,00 грн. (двадцять сім тисяч п`ятдесят вісім грн. 00 коп.) відшкодування шкоди, завданої злочином.
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.
За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватим у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України,за наступних обставин.
Так, 15.11.2019 року приблизно о 18 год. 00 хв. ОСОБА_6 маючи умисел, направлений на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та діючи з корисливих мотивів, з метою особистого матеріального збагачення, прослідкував від площі Майдан Незалежності у м. Києві за потерпілим ОСОБА_10 , який зняв з особистого рахунку НОМЕР_1 гривень у банку «ОТП Банк» за адресою: м. Київ вул. Софіївська, 12. Далі ОСОБА_6 , маючи при собі заздалегідь приготовлений балончик із сльозогінним газом «Кобра 1-Н», наздогнав потерпілого ОСОБА_10 на першому поверсі третього під`їзду, перед ліфтовою кабіною у будинку, де проживає останній, а саме за адресою: АДРЕСА_2 і зайшов з ним у ліфтову кабіну. Маючи на меті злочинний корисливий умисел направлений на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи з корисливих мотивів з метою особистого матеріального збагачення застосував до ОСОБА_10 балончик із сльозогінним газом «Кобра 1-Н».

В подальшому, ОСОБА_6 із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, витягнув ОСОБА_10 з ліфтової кабіни та наніс останньому декілька ударів кулаками та ногами по голові та в обличчя ОСОБА_10 , спричинивши йому тілесне ушкодження, яке за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Після чого, ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення відкрив рюкзак ОСОБА_10 та заволодів грошовими коштами останнього у розмірі 14950 гривень, гаманцем, вартістю 400 гривень, в якому знаходились грошові кошти у розмірі 1000 гривень, після чого з місця скоєння злочину втік, розпорядившись чужим майном на власний розсуд та завдавши потерпілому матеріальну шкоду у розмірі 16350 гривень.

Не погоджуючись з вироком суду, виконуючий обов`язки прокурора м. Києва подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини вчиненого злочину та правову кваліфікацію дій обвинуваченого, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, просить вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 30 квітня 2020 року щодо ОСОБА_6 скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч.1 ст. 187 КК України покарання у виді 6 років позбавлення волі. У решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 залишив поза увагою дані про підвищену суспільну небезпеку особи обвинуваченого та обставини, спосіб і мотив вчинення ним злочину. Так, обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, остання судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, інкримінований злочин вчинено із застосуванням насильства до потерпілого, що призвело до закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та перелому кісток носу останнього. Також, на переконання апелянта, суд першої інстанції безпідставно визнав і врахував обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття, оскільки в матеріалах провадження відсутні будь-які дані, що підтверджували б наявність такої обставини, а визнання вини обвинуваченим свідчить про те, що останній під тиском беззаперечних доказів, маючи досвід, намагається уникнути справедливого покарання. Окрім того, апелянт вважає, що суд першої інстанції при визначенні розміру покарання, хоча і зазначив, проте належним чином не врахував обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого рецидив злочину.
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти поданої апеляційної скарги прокурора, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку про те, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, за обставин викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними у ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч.3 ст. 349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорювалися раніше і не оспорюються тепер, а тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України.
За встановлених судом фактичних обставин, кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.1 ст. 187 КК України, як заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, є правильною.
Згідно статті 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених санкцією статті особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності до статті 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, та полягає у передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 не повністю дотримався вимог ст. ст. 50, 65 КК України, що призвело до невідповідності призначеного ОСОБА_6 покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого, яке за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість. Вказана обставина є підставою для скасування вироку суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання із ухваленням судом апеляційної інстанції в цій частині свого вироку у зв`язку із необхідністю застосування більш суворого покарання відповідно до п.2 ч.1 ст. 420 КПК України.
Як видно з оскаржуваного вироку суду, при призначенні покарання ОСОБА_6 судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, обставину, яка обтяжує покарання рецидив злочину. Крім того, судом досліджені та враховані дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, на будь-який психічний розлад не страждає та на момент вчинення правопорушення не страждав, його відношення до вчиненого, вік, стан здоровя. Вказані обставини стали підставою для призначення судом першої інстанції ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч.1 ст. 187 КК України.
Однак, колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на неповному врахуванні всіх обставин справи, які мають значення при призначенні покарання.
Зокрема, поза увагою суду першої інстанції залишилися дані про особу обвинуваченого, обставини, спосіб і мотив вчинення ним злочину. Так, обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, і через нетривалий час після звільнення з місць позбавлення волі за попередньою судимістю, знову вчинив корисливий злочин із застосуванням насильства до потерпілого, що призвело до закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та перелому кісток носу останнього.
Вказані обставини, на переконання колегії суддів, свідчать про підвищену суспільну небезпеку вчиненого злочину і особи самого обвинуваченого.
З урахуванням вищевказаного, колегія суддів приходить до висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст. 187 КК України є явно несправедливим внаслідок його мякості.
Враховуючи зазначені обставини, а також відомості, що характеризують особу обвинуваченого, який не працює, раніше неодноразово судимий, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, та обставину, яка обтяжує покарання рецидив злочину, колегія суддів вважає правильним призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк, зазначений в апеляційній скарзі прокурора.
На переконання колегії суддів, саме таке покарання ОСОБА_6 буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу виконуючого обов`язки прокурора міста Києва ОСОБА_9 задовольнити.
Вирок Соломянського районного суду міста Києва від 30 квітня 2020 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 , - скасувати в частині призначеного ОСОБА_6 покарання.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч.1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 22 листопада 2019 року.
У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді:

_______________ _______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3