ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1651/20 Номер провадження 11-кп/814/888/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

представника Крюківської ВК № 29 ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали справи за апеляцією прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 13 липня 2020 року ,-

у с т а н о в и л а:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 13 липня 2020 року задоволено спільне подання Державної установи Крюківська виправна колонія №29 та спостережної комісії Полтавської РДА Полтавської області та звільнено умовно-достроково від відбування основного покарання на невідбутий строк 4 роки 08 місяців 10 днів засудженого ОСОБА_8 .

Приймаючи таке рішення місцевий суд послався на те , що засуджений відбув встановлений законом строк і своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб , які їх подали
Не погодившись з вказаним рішення суду прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області щодо звільнення ОСОБА_8 умовно-достроково на підставі статті 81 КК України скасувати та постановити нову ухвалу якою в задоволенні спільного подання Державної установи Крюківська виправна колонія № 29 та спостережної комісії Полтавської РДА Полтавської області відмовити.

В обґрунтування поданої апеляції вказує , що надані суду матеріали не доводять сумлінного ставлення до праці засудженого , вину у вчиненому злочині він не визнав, не відшкодував спричинену злочином майнову шкоду , а тому висновок суду про те , що засуджений довів своє виправлення є помилковим.

Позиції учасників судового провадження
В судовому засіданні прокурор подану апеляцію підтримала та просила задовольнити з наведених в ній підстав.

Представник установи виконання покарань та засуджений в судовому засіданні заперечували з приводу задоволення апеляції прокурора та просили рішення суду залишити в силі.

Мотиви суду
Заслухавши суддю доповідача , пояснення сторін на підтримання та спростування доводів апеляційної скарги , вивчивши матеріали судового провадження та особової справи засудженого , перевіривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався зазначених вимог закону, що потягло ухвалення помилкового судового рішення.

Так, згідно ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до ч. 3 вказаної статті, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим необхідного строку покарання.

За змістом п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Під час апеляційного перегляду справи встановлено, що ОСОБА_8 засуджений вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 26 січня 2017 року за ч.3 ст.286 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

На час звернення з клопотанням до суду ОСОБА_8 формально мав право на розгляд питання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Місцевий суд, розглядаючи клопотання , дійшов до висновку, що засуджений ОСОБА_8 довів своє виправлення, поклавши в основу такого рішення висновки комісії ДУ «Крюківська виправна колонія (№29)».

Проте колегія суддів не може погодитись із вказаним висновком суду першої інстанції.

Як вбачається із змісту вироку суду засуджений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні злочину не визнавав.

Ним за період відбування покарання відшкодовано лише незначну частину спричиненої злочином шкоди. Дострокових відшкодувань не проводилось.

Крім того колегія суддів звертає увагу на таку обставину як ставлення засудженого до праці.

Так із змісту довідки , що надана установою відбування покарання , вбачається , що норму виробітку за 2020 рік засуджений ОСОБА_8 не виконував . При цьому в інші періоди у нього було майже постійно 100 % виконання норми виробітку.

В цьому контексті варто також звернути увагу , що за таких обставин є незрозумілим застосування у вказаний період заохочень до засудженого із мотивів , що наведені у довідці про заохочення та стягнення.

Вести за таких обставин мову про те , що своїм ставленням до праці засуджений довів своє виправлення не можна, оскільки має місце нестабільне ставлення засудженого до праці , що в свою чергу свідчить про те , що рішення установи відбування покарання про звернення до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення , є передчасним.

Сам по собі факт відбуття певного строку покарання за наявності навіть 12 заохочень і відсутності стягнень , не є виключними підставами для умовно-дострокового звільнення засудженого.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що матеріалами особової справи у повній мірі не доведено дотримання усіх умов передбачених законодавством, необхідних для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання особи , а тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню , ухвала судді скасуванню із постановленням нової ухвали якою в задоволенні спільного подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 слід відмовити.

Керуючись ст.ст.404,405,407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити;

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 13 липня 2020 року про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 скасувати;

Постановити нову ухвалу , якою в задоволенні спільного подання Державної установи Крюківська виправна колонія № 29 та спостережної комісії Полтавської РДА Полтавської області про умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання засудженого ОСОБА_8 - відмовити;

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4