УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2020 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , представника власника майна адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001007 від 20.10.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 160 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001007 від 20.10.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 160 КК України, а саме: на тимчасово вилучене у ході проведення 2510.2020 огляду за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме - мобільний телефон марки «Аpple» іPhone ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 , мобільний телефон «Аpple» іPhone ІМЕІ: НОМЕР_3 з сім карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_4 .
25.10.2020 року на підставі добровільної згоди на проведення огляду начальника відділення факультету підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників податкової міліції Університету Державної фіскальної служби України ОСОБА_6 , ОСОБА_4 в порядку ст. 237 КПК України, у присутності двох понятих, в приміщенні службового кабінету ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , проведено огляд, в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Аpple» іPhone ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 , мобільний телефон «Аpple» іPhone ІМЕІ: НОМЕР_3 з сім карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_4 .
Вказали, що вказані речі мають істотне значення під час розслідування кримінального провадження, вказані мобільні телефони можуть бути доказом вчинення злочину, та зберегли на собі сліди злочину.
25.10.2020 року вказане майно визнане речовим доказом та приєднане до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 просив клопотання задовольнити, накласти арешт з метою збереження речових доказів.

Власник майна ОСОБА_4 та його представник заперечували з приводу задоволення клопотання, вказали, що клопотання не обґрунтоване, дозволу слідчого судді на вилучення телефонів не було. Вказали, що клопотання про арешт майна направлено до суду 26.10.2020 року, проте з пропущенням строку, визначеного ст.115 КПК України, поза межами робочого часу Шевченківського районного суду м. Києва. Зазначили, що згоду на огляд мобільних телефонів ОСОБА_4 не надавав. Просили відмовити в задоволенні клопотання.

Вивчивши доводи клопотання, матеріали, надані в його обґрунтування, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Статтею 131 КПК України передбачено вичерпний перелік видів заходів забезпечення кримінального провадження, серед яких є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Так, в клопотанні слідчий наводить підставу застосування арешту відповідність вилученого майна критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, щодо речових доказів. Необхідність накладення арешту пов`язується з метою збереження вилученого майна як речових доказів.
У відповідності до вимог ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий посилається на те, що мобільний телефон марки «Аpple» іPhone ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 , мобільний телефон «Аpple» іPhone ІМЕІ: НОМЕР_3 з сім карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_4 , відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.
Проте немає підстав уважати, що вилучення мобільного телефону відбулося в ході огляду, з урахуванням тих даних, що майно вилучалося з кишень одягу особисто упідозрюваного. Дані про законне затримання ОСОБА_4 відсутні. Крім того, такий ступінь втручання відбувся без дозволу слідчого судді, з порушенням правил ч.2 ст. 168, ст.. 234,237 КПК України. За таких обставин вказані речі, вилучені особисто у ОСОБА_4 не можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження згідно ст.. 98 КПК України.
Таким чином, доводи в клопотанні, що вилучене майно, відповідає критеріям, визначеним ст.98 КК України, у кримінальному провадженні, в якому ведеться досудове розслідування, - ґрунтуються на припущеннях, слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність необхідності накладення арешту на майно, у відповідності до п.2 ч.3 ст. 132 КПК України.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001007 від 20.10.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 160 КК України.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду м.Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1