Справа № 135/1052/20
Провадження № 1-кс/135/329/20
У Х В А Л А
іменем України

02.09.2020 м. Ладижин Вінницька область

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділення Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_4 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 серпня 2020 року №0000205 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_4 звернувся до Ладижинського міського суду Вінницької області з клопотанням, погодженим начальником Ладижинського відділу Бершадської місцевої прокуратури у Вінницькій області ОСОБА_5 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0000205, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 серпня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначає про те, що у ході досудового розслідування встановлено, що 28.08.2020 в м. Ладижин Вінницької області, по вул. К. Маркса, працівниками СРПП № 4 зупинено спеціалізований вантажний сідловий тягач марки «DAF» моделі «XF105.460», реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, з спеціалізованим напівпричепом типу лісовоз марки «FRUEНAUF» моделі «BENALU», реєстраційний номер НОМЕР_2 , кузов якого заповнений свіжозпиляними стовбурами деревини породи «дуб» без чіпів, під керуванням водія ОСОБА_6 .
Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000205 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України та розпочато досудове розслідування.

28.08.2020 протоколом огляду місця події в період часу з 16 год 20 хв по 17 год 15 хв спеціалізований вантажний сідловий тягач марки «DAF» моделі
«XF105.460», реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, зі
спеціалізованим напівпричепом типу лісовоз марки «FRUEНAUF» моделі
«BENALU», реєстраційний номер НОМЕР_3 , на якому знаходяться стовбури деревини довжиною близько 3 м кожна в кількості близько 98 шт., тимчасово вилучено та направлено на майданчик тимчасового зберігання транспорту Ладижинського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області.
У клопотанні слідчий просить накласти арешт на тимчасово вилучене в ході проведення огляду місця події майно, а саме: спеціалізований вантажний сідловий тягач марки «DAF» моделі «XF105.460», реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, власником якого являється ОСОБА_7 , зі спеціалізованим напівпричепом типу лісовоз марки «FRUEHAUF» моделі «BENALU», реєстраційний номер НОМЕР_3 , власником якого являється ОСОБА_3 , а користувачем яких являється ОСОБА_6 , з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування, для використання в якості речових доказів.
Слідчий ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить розглядати клопотання про арешт майна у його відсутність, клопотання підтримує повністю та просить його задовольнити. Щодо причини неприбуття до суду в телефонному режимі повідомив, що після чергування, тому не має можливості з`явиться до суду.
В судовому засіданні ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, посилаючись на його необґрунтованість та відсутність законних підстав для накладення арешту на належне йому майно, а саме: спеціалізований напівпричеп типу лісовоз марки «FRUEHAUF» моделі «BENALU», реєстраційний номер НОМЕР_3 . На обґрунтування своєї позиції зазначив, що між ним, ОСОБА_3 , а також між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 були укладені договори оренди транспортних засобів від 10.08.2020, а саме: спеціалізованого вантажного сідлового тягача марки «DAF» моделі «XF105.460», білого кольору, зі спеціалізованим напівпричепом типу лісовоз марки «FRUEHAUF» моделі «BENALU» відповідно до яких ОСОБА_6 користувався вказаним вище рухомим майном. Тому перевезення вантажу відбувалися на законних підставах. Поряд з чим просив взяти до уваги, що накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, власником якого він являється, призведе до значних негативних наслідків щодо його підприємницької діяльності.
Зважаючи на викладене вище, вважає, що матеріали кримінального провадження не підтверджують необхідність накладення арешту на спеціалізований вантажний сідловий тягач марки «DAF» моделі «XF105.460», реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, зі спеціалізованим напівпричепом типу лісовоз марки «FRUEHAUF» моделі «BENALU», реєстраційний номер НОМЕР_3 , тому просив відмовити у задоволенні вказаного клопотання.
Розглянувши дане клопотання, долучені до нього матеріали кримінального провадження №0000205 від 28.08.2020, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання, виходячи з таких підстав.
Згідно з ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Згідно зі ст. ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Перелік видів мети, із якою допускається застосування арешту майна, визначений у ч. 2 ст. 170 КПК України, є вичерпним. Обов`язок сторони обвинувачення зазначати у клопотання про арешт майна мету цього арешту, зазначений у п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України. Із зазначенням у клопотанні мети накладення арешту законодавець пов`язує перелік обставин, які підлягають доказуванню в ході розгляду клопотання про арешт майна (ч. 3, 4, 5, 6 ст. 170, ст. 171, ст. 173 КПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт накладений у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94,132,173 КПК України, враховує: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно з ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини від 04.11.1950, ратифікувавши яку 17.07.1997 Україна визнала не лише право на мирне володіння майном, а визнала обов`язок щодо запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та іншим порушенням принципу безперешкодного користування своїм майном, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

В рішеннях Європейського Суду «Маркс проти Німеччини» та «Спорронг і Лоннрот проти Швеції» відображено визнання права будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.

Однак, зазначених вимог закону слідчий та прокурор не дотрималися.

Як вбачається із витягу з ЄРДР, що 28.08.2020 зареєстровано кримінальне провадження №0000205 за попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 246 КК України. Згідно з фабулою, що внесена до ЄРДР, 28.08.2020 в м. Ладижин Вінницької області, по вул. К. Маркса, працівниками СРПП № 4 зупинено спеціалізований вантажний сідловий тягач марки «DAF» моделі «XF105.460», реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, з спеціалізованим напівпричепом типу лісовоз марки «FRUEНAUF» моделі «BENALU», реєстраційний номер НОМЕР_2 , кузов якого заповнений свіжозпиляними колодами дерева породи «дуб» без чіпів, під керуванням водія ОСОБА_6 .
Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 246 КК України, злочином є незаконна порубка дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду.

Виходячи з наведеного вище, слідчий суддя вважає, що фабула кримінального правопорушення, яка зазначена у витязі №0000205, внесеній до ЄРДР 28.08.2020, не відповідає правовій кваліфікації ч.1 ст. 246 КК України.
Крім того, у клопотанні слідчого не наведено обґрунтування того, яким чином виявлений 28.08.2020 в м. Ладижин Вінницької області, по вул. К. Маркса, працівниками СРПП № 4 спеціалізований вантажний сідловий тягач марки «DAF» моделі «XF105.460», реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, зі спеціалізованим напівпричепом типу лісовоз марки «FRUEНAUF» моделі «BENALU», реєстраційний номер НОМЕР_2 може бути засобом вчинення злочину, передбаченого ст.246 КК України, або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження.

Адже об`єктивна сторона цього злочину виражається в незаконній порубці лісу, тобто це всі випадки відділення дерев і чагарників від кореня незалежно від використовування засобів і способів.

В той час як заволодіння деревами, зрубаними та підготовленими до складування або вивезення, залежно від обставин справи слід кваліфікувати за відповідними статтями КК України, якими передбачено відповідальність за вчинення злочинів проти власності. Проте, в даному кримінальному провадженні не розслідуються інші злочини, крім передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

Крім того, в матеріалах клопотання відсутні заяви чи скарги від громадян чи посадових осіб про незаконну вирубку лісу. Також не містять жодних даних про виявлення місця незаконної порубки лісу та її слідів.
Водночас слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 246 КК України незаконна порубка дерев повинна завдати істотну шкоду. Проте у клопотанні не зазначено кому саме завдано шкоду, чи завдано таку шкоду взагалі. Також у клопотанні та у матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про потерпілу особу, що свідчить про відсутність ознак, на які вказує слідчий кваліфікуючи дії за ч. 1 ст. 246 КК України.
Також з матеріалів провадження не вбачається, що спеціалізований вантажний сідловий тягач марки «DAF» моделі «XF105.460», реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, зі спеціалізованим напівпричепом типу лісовоз марки «FRUEНAUF» моделі «BENALU», реєстраційний номер НОМЕР_2 є засобом вчинення злочину і знаходяться у володінні ОСОБА_7 та ОСОБА_3 та користуванні ОСОБА_6 незаконно. Будь-яких даних про те, що зазначені особи причетні до даного кримінального правопорушення, в справі немає, будь-яка особа на лісодеревину, яка є предметом кримінального правопорушення, свої права не заявляла.

Натомість матеріали кримінального провадження містять договір оренди транспортних засобів від 10.08.2020, укладеного між ФОП ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_6 згідно з умовами якого ОСОБА_7 зобов`язується передати у платне користування транспортний засіб - спеціалізований вантажний сідловий тягач марки «DAF» моделі «XF105.460», реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, шасі № НОМЕР_4 ; договір оренди транспортних засобів від 10.08.2020 укладеного між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_6 згідно з умовами якого ОСОБА_3 зобов`язується передати у платне користування транспортний засіб - спеціалізований напівпричіп типу лісовоз марки «FRUEНAUF» моделі «BENALU», реєстраційний номер НОМЕР_2 з відповідними актами приймання-передачі транспортних засобів, а також договір про перевезення вантажів автомобільним транспортом № 1-тр від 25.08.2020, укладений між ФОП ОСОБА_6 та ТОВ «Айсал» в особі директора Чебек Айхан та товарно-транспортні накладні при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН-ліс).
За таких обставин позбавлення права особи користуватись вказаним вище рухомим майном, правомірність придбання і володіння якими ніким не оспорюється, та за відсутності відомостей про те, що власники ОСОБА_7 , ОСОБА_3 та користувач ОСОБА_6 причетні до даного кримінального правопорушення, в такому випадку призвело б до незаконного позбавлення права особи володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Отже, з наявних у розпорядженні слідчого судді, матеріалів не вбачається належного обґрунтування необхідності накладення арешту на рухоме майно, яке було виявлене та вилучене 28.08.2020, а саме спеціалізований вантажний сідловий тягач марки «DAF» моделі «XF105.460», реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, зі спеціалізованим напівпричепом типу лісовоз марки «FRUEНAUF» моделі «BENALU», реєстраційний номер НОМЕР_3 , а також можливості використання вказаного майна як доказу у кримінальному провадженні, а тому слідчий суддя з урахуванням принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання слідчого слідчого відділення Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 серпня 2020 року №0000205 відмовити.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя