Провадження №11-кп/801/1078/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання про умовно-дострокове звільнення за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23.07.2020р., якою відмовлено в задоволені клопотання начальника ДУ «Вінницька ВК (№86)» ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого по даній справі вироком Біляївського районного суду Одеської області від 18.07.2018 року за ч. 1 ст. 263, ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі, а також штраф у розмірі 850 грн., який призначено виконувати самостійно.

За участю прокурора ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання начальника Державної установи "Вінницька виправна колонія (№86)" про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 на підставі ст. 81 Кримінального кодексу України.
Клопотання мотивоване тим, що засуджений відбуває покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі в Державній установі "Вінницька виправна колонія (№86)" і станом на 30.05.2020 року ОСОБА_6 відбув 2/3 строку покарання. Комісія установи на засіданні 09.06.2020 року протоколом №11 прийняла рішення про порушення клопотання перед судом про умовно-дострокове звільнення засудженого, що зумовило звернення до суду із вказаним клопотанням.

Суд першої інстанції заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого прийшов до висновку про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого, оскільки з матеріалів клопотання та особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_9 після останнього звільнення з місць позбавлення волі, надалі продовжив вести антисоціальний спосіб життя та продовжив вчиняти нові умисні, в тому числі корисливі злочини, за що ОСОБА_6 було тричі притягнуто до кримінальної відповідальності, востаннє, вироком Біляєвського районного суду Одеської області від 18.07.2018 року за ч. 1 ст. 263, ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України до покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.
Вищезазначеним вироком суду ОСОБА_9 призначалось покарання у виді позбавлення волі на певний строк, як виключної міри призначеного покарання, задля досягнення мети визначеної ст. 50 КК України, а тому виходячи з того, що питання про можливість умовно-дострокового звільнення є правом, а не обов`язком суду, не зважаючи на наявні заохочення, враховуючи кількість, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку вчинених ОСОБА_9 злочинів, за які він відбуває призначене покарання, суд, не знайшов ознак виправлення засудженого та відповідно і підстав для задоволення клопотання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовільнити клопотання начальника установи про застосування до ОСОБА_6 ст. 81 КК України, так як він відбув 2/3 строку призначеного покарання, має позитивну характеристику, не порушував умови відбування покарання та був працевлаштований, що стало приводом адміністрації колонії звернутись із поданням про застосування ст. 81 КК України.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який не заперечив проти апеляційної скарги засудженого, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження та доводами апеляційної скарги, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні клопотання начальника ДУ «Вінницька ВК (№86)» взяв до уваги, що ОСОБА_6 неодноразово засуджувався та після звільнення з місць позбавлення волі знову продовжував вчиняти нові злочини, а тому не вбачав ознак виправлення засудженого під час даного відбування покарання.

Апеляційний суд також не вбачає підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 , зважаючи на наступне.

Окрім того, що ОСОБА_6 8 разів засуджувався, 4 рази відбував покарання у виді позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_6 почав відбувати покарання з травня 2018 року, проте характеризувався посередньо, адміністрацією не заохочувався.

Лише в липні 2019 року був працевлаштованим і перше заохочення отримав в січні 2020 року, а друге в квітні 2020 року, тобто перед тим як відбув 2/3 строку покарання і у нього 30.05.2020 виникло право на умовно-дострокове звільнення.

При цьому рішенням комісії від 20.08.2019 та 03.12.2019 ОСОБА_6 було відмовлено в застосуванні ст. 101 КВК та ст. 82 КК України.

Тому, зважаючи на досить короткий період коли ОСОБА_6 характеризувався позитивно, клопотання начальника установи про умовно-дострокове звільнення є передчасним, оскільки ОСОБА_6 сумлінною поведінкою та ставленням до праці ще не довів свого виправлення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 405, 407, 419, 537 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23.07.2020р. про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4