Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/889/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 125 (106) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2020 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому Кіровоградської області кримінальне провадження № 0006865 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 вересня 2020 року.

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кіровограда, громадянин України, має повну вищу освіту, одружений, працює директором ПрАТ «Весна», проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим та засуджений за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 510 грн.
На підставі ч. 5 ст. 74, ч. 1 ст. 49 КК України ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Вирішено питання речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_10 , тобто вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за наступних обставин.

27.07.2015 близько 10 год. 27 хв. ОСОБА_7 перебував у приміщенні Кіровського районного суду міста Кіровограда по вул. Габдрахманова, 7 у м. Кропивницькому, у коридорі другого поверху, де очікував продовження судового засідання. У цей час у ОСОБА_7 , на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_10 , виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень останній. Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_7 , діючи цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді нанесення тілесних ушкоджень, наблизився до ОСОБА_10 та наніс останній один удар долонею лівої руки в область лівої частини обличчя.

Під час судового розгляду кримінального провадження прокурором змінено обвинувачення ОСОБА_7 та кваліфікацію його дій з ч. 1 ст. 296 КК України на ч. 1 ст. 125 КК України.

Потерпіла ОСОБА_10 , скориставшись своїм правом, визначеним ч. 3 ст. 338 КПК України, за участю представника, який згідно з вимогами ч. 4 ст. 58 КПК України користується процесуальним правами потерпілого, підтримала обвинувачення за ч. 1 ст. 296 КК України, вказуючи на те, що також підтримує обвинувачення за ч. 1 ст. 125 КК України.

Місцевий суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 стороною обвинувачення обґрунтовано змінено обвинувачення з ч. 1 ст. 296 КК України на ч. 1 ст. 125 КК України.

Визнавши доведеним факт спричинення обвинуваченим потерпілій умисних легких тілесних ушкоджень, суд першої інстанції вважає обґрунтованою зміну прокурором обвинувачення ОСОБА_7 на ч. 1 ст. 125 КК України та безпідставним обвинувачення за ч. 1 ст. 296 КК України, яке підтримується потерпілою та її представником.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 просить скасувати вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 вересня 2020 року, щодо ОСОБА_7 , ухвалити новий вирок яким виправдати останнього.
Обгрунтовує свої вимоги тим, що органами досудового слідства не було належним чином проведено досудове розслідування. Зокрема, не здобуто доказів які б підтверджували про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення за яке його засуджено.
Також вказує, що не були зібрані всі докази по справі про вчинення кримінального правопорушення потерпілою відповідно до заяви ОСОБА_7 , а саме, що тілесні ушкодження обвинуваченому завдала саме потерпіла ОСОБА_10 , про що свідчать докази з камери відеоспостереження. Під час судового слідства дані докази та факти були дослідженні та встановлені, однак при ухвалені вироку вказаним фактам не надана належна юридична оцінка.
Заслухавши суддю - доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника - адвоката ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, представника потерпілої - ОСОБА_9 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а вирок суду першої інстанції слід залишити без змін, за таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінальних проваджень передбачених КПК України.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_10 , за обставин, встановлених вироком під час судового розгляду, є правильним, оскільки ґрунтується на об`єктивному, повному і всебічному досліджені доказів, зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та правильно оцінених судом.

Так, допитаний в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що із потерпілою ОСОБА_10 перебуває у неприязних стосунках, яка згідно з документами, які навіть можуть бути сфальсифікованими, була дружиною його батька.

27.07.2015 року після 10 год. він знаходився в іншому судовому засіданні у Кіровському районному судді м. Кіровограда в якості обвинуваченого, обвинувачення в якому ОСОБА_10 намагалась сфабрикувати як і у цьому кримінальному провадженні, принижувала його у судовому засіданні, але головуючий суддя на це не реагував. Через це він зробив ОСОБА_10 зауваження. Далі суд оголосив перерву, щоб потерпіла ОСОБА_10 заспокоїлась.

Виходячи у коридор, ОСОБА_10 вдарила його, продовжуючи принижувати його самого та його матір. Він сказав їй зупинитись, на що ОСОБА_10 почала плюватись та бити його ногами. Коли вони вийшли з кабінету у коридор, прокурор ОСОБА_11 сидів на стільці за спиною ОСОБА_10 , адвокат ОСОБА_12 дивився у іншу сторону, а адвокат ОСОБА_13 збоку слідкував за цим конфліктом і чув усі приниження ОСОБА_10 на його адресу. На відеозаписі чітко видно, що він нікого не бив, а удар було нанесено йому ногою ОСОБА_10 .

Додав, що доводи про те, що він її душив, також неправдиві, оскільки його руки біля шиї ОСОБА_10 були дві секунди. Він її не чіпав і ОСОБА_10 у подальшому не поводить себе так, наче їй завдали удар. ОСОБА_10 плюнула йому в лице, на що він простягнув в її сторону руку, на що вона, думаючи, що він її ударить, відсахнулася назад і ударила його ногою. Звідки у неї на щоці з`явився синець, невідомо, його міг нанести інший чоловік, а висновок експертизи було сфальсифіковано.

На переконання колегії суддів, вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, підтверджується дослідженими у суді належними та допустимими доказами, на підставі яких судом першої інстанції зроблено правильний висновок про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_10 , відповідно до яких 27.07.2015 року під час судового засідання у іншому кримінальному провадженні під головуванням судді Кіровського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_14 , де вона була потерпілою, підсудний ОСОБА_7 порушував дисципліну, не давав можливості їй надавати пояснення. Судом оголошено перерву і надано можливість адвокату ОСОБА_15 заспокоїти свого клієнта, ще раз роз`яснити йому його права та обов`язки. У коридор суду з усіх учасників судового засідання вона вийшла останньою. У цей час там знаходились ОСОБА_7 , адвокати ОСОБА_13 і ОСОБА_12 , та прокурор ОСОБА_11 . При цьому ОСОБА_7 ображав її та плюнув їй в обличчя. Вона просила його заспокоїтись і поводити себе пристойно, не вживати нецензурну лексику, на що він підійшов і схопив її за шию. Відчуваючи небезпеку, вона попросила його зупинитись, після чого він, відпустивши її шию, вдарив її правою рукою по лівій щоці. Після вказаного випадку одразу було викликано працівників поліції, але ОСОБА_7 з суду втік, судове засідання далі не продовжилось. Після нападу на неї ОСОБА_7 вона звернулася до бюро судово-медичної експертизи, де на її тілі було виявлено крововиливи, відчувалася біль та декілька днів вона ходила із синцем на щоці. Підтримує обвинувачення стосовно ОСОБА_7 і за ч. 1 ст. 125 КК України та за ч. 1 ст. 296 КК України;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , згідно з якими він в липні 2015 року як прокурор підтримував державне обвинувачення у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, у якому потерпілою була ОСОБА_10 . Зранку 27.07.2015 року в судовому засіданні під головуванням судді Кіровського районного суду м. Кіровограда м. Кіровограда ОСОБА_14 , що проводилося у залі судового засідання на другому поверсі у приміщенні суду по вул. Габдрахманова, 7 у м. Кропивницькому, під час допиту потерпілої виникла суперечка між нею та ОСОБА_7 , у зв`язку з чим судом було оголошено перерву, щоб заспокоїлися учасники судового провадження, які з`явилися у судове засідання. Коли всі вийшли із зали судового засідання до коридору, він сів на лавку біля столу, потерпіла ОСОБА_10 оперлася на стіл (за пів метра від нього), представник потерпілої ОСОБА_12 стояв біля стіни навпроти нього, ОСОБА_7 знаходився ближче до стіни, захисник ОСОБА_13 знаходився ближче до сходів на перший поверх, інших осіб у коридорі не було. У цей час продовжилася суперечка на підвищених тонах між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 . Чи висловлювався хтось нецензурною лайкою, він не пам`ятає. Під час суперечки ОСОБА_7 наблизився до потерплої, плюнув їй в обличчя та наніс один удар долонею руки в обличчя, після чого ОСОБА_10 почала плакати, до них підійшов ОСОБА_12 заспокоїти їх, ОСОБА_10 підняла галас та викликала працівників поліції. Конкретний зміст образ, які висловлювали ОСОБА_10 та ОСОБА_7 в сторону один одного, він не пам`ятає. На його думку дії ОСОБА_7 були спричинені особистим конфліктом із потерпілою ОСОБА_10 та не мали хуліганських мотивів. Зазначив, що у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , в якому він брав участь як прокурор та було оголошено перерву, ним було змінено обвинувачення на ч.1 ст.126 КК України, та у подальшому кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , згідно яких 27.07.2015 року за його участю в якості захисника ОСОБА_7 під головуванням судді ОСОБА_14 проводилося судове засідання у Кіровському районному суді м. Кіровограда у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні іншого кримінального правопорушення. Під час допиту потерпіла ОСОБА_10 почала висловлювати образи особистого характеру в сторону ОСОБА_7 , з приводу чого останній зробив зауваження. Коли суд по справі оголосив перерву в судовому засіданні через 10-15 хвилин після початку судового розгляду, щоб заспокоїлися учасники судового засідання, всі вийшли із зали судових засідань у коридор. Надалі ОСОБА_10 за словами ОСОБА_7 (саме він цього не бачив) вдарила останнього ногою по нозі, між ними виникла словесна суперечка.

У подальшому ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_10 , нахилився до неї та щось сказав. У цей момент ОСОБА_10 намагалася плюнути в сторону ОСОБА_7 , на що останній затулився рукою, а ОСОБА_10 відразу почала кричати, що її душать та вбивають, викликала працівників поліції. Будь-яких дій з метою нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 з боку ОСОБА_7 він не бачив, так як і не бачив будь-яких тілесних ушкоджень на обличчі потерпілої. Свідками цієї події також стали інші учасники процесу: представник потерпілої ОСОБА_12 та прокурор ОСОБА_11 , який сидів на лавці, інших осіб в коридорі на другому поверсі в приміщенні суду не було. Він у цей час знаходився біля проходу на міжсходовому майданчику, ОСОБА_10 сиділа на столі, та коли ОСОБА_7 підійшов до останньої, він знаходився за спиною останнього. У приміщенні суду і ОСОБА_10 , і ОСОБА_7 висловлювалися нецензурною лайкою, сварка була галасливою, проте не агресивною. Сприяла виникненню вказаної сварки саме ОСОБА_10 , яка почала ображати ОСОБА_7 ще в судовому засіданні. На його думку виникла ситуація не мала ознак хуліганських дій, зі сторони ОСОБА_7 не було жодних дій з метою привернення будь-чиєї уваги, відбулася звичайна сварка учасників процесу;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , згідно яких він 27.07.2015 року брав участь як представник потерплої ОСОБА_10 у іншому судовому засіданні по кримінальному провадженню про обвинувачення ОСОБА_7 , що відбувалося на другому поверсі у приміщенні Кіровського районного суду м. Кіровограда по вул. Габдрахманова, 7 у м. Кропивницькому. Під час вказаного судового засідання між потерпілою ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_7 , у яких були неприязні відносини, виник конфлікт, у зв`язку з чим суд зупинив розгляд справи та запропонував усім вийти в коридор та заспокоїтися. Після цього в коридор вийшла потерпіла ОСОБА_10 , він, після нього захисник ОСОБА_13 та обвинувачений ОСОБА_7 . У зв`язку з вказаним порядком виходу із приміщення зали судового засідання, на його думку потерпіла ОСОБА_10 не мала можливості нанести удар у ногу обвинуваченому ОСОБА_7 . У коридорі ОСОБА_10 стала спиною до столу, він стояв збоку на відстані приблизно 1 метру від неї, навпроти біля стіни стояв ОСОБА_7 . У цей час між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 знову виникла конфліктна ситуація, що саме сказала ОСОБА_10 в сторону ОСОБА_7 він не пам`ятає, але бачив як ОСОБА_7 підійшов до потерпілої ОСОБА_10 та правою долонею наніс їй удар в обличчя, який був схожий на сильний поштовх. ОСОБА_13 сказав ОСОБА_7 : «Денис, для чого це потрібно?». У подальшому було викликано чергового з першого поверху та працівників поліції. На той момент він не бачив інших людей у коридорі. Під час сварки і потерпіла ОСОБА_10 , і обвинувачений ОСОБА_7 висловлювали образливі слова один до одного. У подальшому, враховуючи інтереси сім`ї, ОСОБА_10 написала заяву про відмову від обвинувачення, у зв`язку з чим головуючим по справі було закрито кримінальне провадження;

Окрім того, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення об`єктивно підтверджується наданими стороною обвинувачення належними і допустимими письмовими доказами, які всебічно перевірені судом першої інстанції, зокрема:

- заявою ОСОБА_10 про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , який 27.07.2015 року приблизно о 10 год. 20 хв. у коридорі на другому поверсі приміщення Кіровського районного суду м. Кіровограда під час перерви в судовому засіданні зухвало та цинічно ображав її, кричав та, зокрема, вдарив в обличчя (т.1 арк.к.п.20);

- протоколом огляду місця події від 27.07.2015 року, відповідно до якого оглянуто місце вчинення злочину - приміщення Кіровського районного суду м. Кіровограда по вул. Габдрахманова, 7 у м. Кіровограді (т.1 арк.к.п.21);

- висновком судового медичного експерта №1031 від 27.07.2015 року, згідно з яким у ОСОБА_10 виявлено тілесне ушкодження у вигляді синця в лівій вилицевій ділянці, яке утворилось від травматичного контакту з тупим об`єктом (об`єктами) в строк, вказаний в постанові, тобто 27.07.2015 року близько 10 год. 20 хв., та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень; вказане пошкодження не викликало розладу здоров`я та не могло утворитись при падінні з положення стоячи (т.1 арк.к.п.27);

- відеозаписом із камер спостереження, які встановлені у коридорі Кіровського районного суду м. Кіровограда, за 27.07.2015 року, оптичний диск із яким вилучено відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей від 29.07.2015 року, оглянуто та визнано речовим доказом, переглянуто у судовому засіданні, відповідно до якого о 10 год. 27 хв. зафіксовано як ОСОБА_7 , за відсутності будь-якої загрози для нього, з власної ініціативи підійшов до ОСОБА_10 та наніс останній, із врахуванням взятих до уваги судом доказів, один удар долонею лівої руки в область лівої частини обличчя (т.1 арк.к.п.31-34, 35, 36, 37).

Оцінивши наведені вище зібрані у кримінальному провадженні докази і доводи апеляційної скарги сторони захисту в їх сукупності, колегія суддів вважає, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена, суд першої інстанції розглянувши матеріали кримінального провадження правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Разом з цим, під час судового розгляду кримінального провадження прокурором змінено обвинувачення ОСОБА_7 та кваліфікацію його дій з ч. 1 ст. 296 КК України на ч. 1 ст. 125 КК України (т.3 арк.к.п.1-3).

Потерпіла ОСОБА_10 , скориставшись своїм правом, передбаченим ч. 3 ст. 338 КПК України, за участю представника, який згідно з вимогами ч. 4 ст. 58 КПК України користується процесуальним правами потерпілого, підтримала обвинувачення за ч. 1 ст. 296 КК України, вказавши на те, що також підтримує обвинувачення за ч. 1 ст. 125 КК України.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, про те, що ОСОБА_7 стороною обвинувачення обґрунтовано змінено обвинувачення з ч. 1 ст. 296 КК України на ч. 1 ст. 125 КК України та вина ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, підтверджується дослідженими належними та допустимими доказами, яким суд першої інстанції дав повну та об`єктивну оцінку.

З показань обвинуваченого, потерпілої та свідків встановлено та учасниками судового провадження не оспорюється, що між потерпілою та обвинуваченим протягом тривалого періоду існували особисті неприязні стосунки.

Досліджені докази вказують на те, що саме у зв`язку із цим під час суттєвого ускладнення конфлікту обвинувачений наніс потерпілій удар в приміщенні суду, від якого остання отримала легке тілесне ушкодження.

Під час нанесення удару були відсутні сторонні особи, які не брали участі в судовому засіданні, графік та режим роботи суду не порушувався. Отже, такі дії обвинуваченого суд не можуть бути кваліфіковані як хуліганство лише з тих підстав, що злочин вчинено у приміщенні Кіровського районного суду м. Кіровограда.

Нанесення одного удару потерпілій обвинуваченим не може оцінюватися як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, оскільки після нанесення вказаного удару, ОСОБА_7 інших дій, які б свідчили про наявність мотивів явної неповаги до суспільства, не вчиняв.

Отже, місцевий суд дійшов правильного висновку про обґрунтованість зміни прокурором обвинувачення з ч. 1 ст. 296 КК України на ч. 1 ст. 125 КК України.

Доводи сторони захисту про те, що судом першої інстанції неправильно оцінено відеозапис події з камер відеоспостереження, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Відеозапис події долучений до матеріалів справи, беззаперечно свідчить про те. що ОСОБА_7 , без будь-яких дій з боку ОСОБА_10 на його адресу, з власної ініціативи підійшов до потерпілої 27.07.2015 о 10 год. 27 хв. та під час спілкування з ОСОБА_10 здійснив різкий рух лівої руки в область лівої сторони обличчя останньої, від чого обличчя ОСОБА_10 різко відхилилося назад у праву сторону.

В сукупності з висновком судового медичного експерта, показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та потерпілої ОСОБА_10 , відеозапис події, безумовно вказує на те, що ОСОБА_7 за обставин, вказаних у зміненому прокурором обвинуваченні, спричинив потерпілій умисне легке тілесне ушкодження.

Отже, доводи сторони захисту про невинність ОСОБА_7 і непричетність до вчинення кримінального правопорушення, є безпідставними та беззаперечно спростовуються відеозаписом події з камер відеоспостереження, висновками експерта, показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 .

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд правильно визнав наявність у ОСОБА_7 на утриманні неповнолітньої дитини.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого - відсутні.

Характеризуючи особу обвинуваченого, суд врахував, що він вчинив умисне та закінчене кримінальне правопорушення, характеризується позитивно, працює, осудний, одружений, на обліках в закладах з надання психіатричної або наркологічної допомоги не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимий та призначив ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України.

Врахувавши вимоги ч. 5 ст. 74 КК України, відповідно до яких особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу та вимоги п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, оскільки від часу вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, минуло більше 2 років і давність не була перервана чи обґрунтовано зупинена, місцевий суд дійшов правильного висновку про звільнення ОСОБА_7 від покарання за вказане кримінальне правопорушення у зв`язку із закінченням строків давності.

Отже, оскільки ОСОБА_7 під час судового розгляду заперечував проти звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, суд першої інстанції правильно звільнив його від покарання на підставі ч. 5 ст. 74 КК України.

Будь-яких інших доводів, щодо незаконності вироку суду першої інстанції в апеляційній скарзі не наведено та не надано під час апеляційного розгляду справи.

Істотних порушень норм кримінального та кримінального процесуального закону які б могли стати підставою для скасування або зміни вироку суду, апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного, оскільки доводи апеляційної скарги сторони захисту не знайшли підтвердження, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а вирок суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 вересня 2020 року, стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4