Номер провадження: 11-сс/813/218/21
Номер справи місцевого суду: 522/1093/21 1-кс/522/654/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 20.01.2021 року у кримінальному провадженні №0000012, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.01.2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Красний Луч Луганської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, -

встановив:

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 20.01.2021 року частково задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Одеській області полковника юстиції ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 20.03.2021 року включно з визначенням розміру застави у сумі 2043000,00 гривень.
Рішення слідчого судді мотивоване тим, що з огляду на обґрунтованість підозри та особливу тяжкість вчиненого злочину, наявний ризик переховування від органів досудового розслідування чи суду, оскільки ОСОБА_8 зареєстрований в м. Луганськ, проживав на території Російської Федерації, а згодом на тимчасово анексованої території АР Крим, де має міцні соціальні зв`язки. Крім того, наявний ризик незаконного впливу на свідків, в тому числі і осіб, обізнаних про обставини вчинення кримінального правопорушення, але на даний час не встановлених.

Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, оскільки стороною захисту виявлено невідповідність та протиріччя як щодо доводів, так і щодо підстав клопотання.

В обґрунтування своїх доводів вказує, що додані до клопотання документи та докази жодним чином не підтверджують обґрунтованість підозри та причетність ОСОБА_8 до будь-яких незаконних дій, пов`язаних з кваліфікуючими ознаками ч. 1 ст. 258-3 КК України. Зазначає, що посилання на копії документів в клопотанні стосовно підозрюваного не відповідають вимогам ст. 99 КПК України, а слідчим суддею проігнорована відсутність їх оригіналів.

Звертає увагу, що всупереч ухвалі слідчого судді, яка постановлена на проведення обшуку в житловому приміщенні та дворі, слідчий незаконно провів обшук автомобіля, який належить його дружині ОСОБА_10 , та при проведенні обшуку, порушено право підозрюваного на захист. Зазначає, що ОСОБА_8 вважається затриманим в порядку ст. 209 КПК України саме з 05:40 годин 19.01.2021 та утримувався в невстановленому місці без оформлення відповідного протоколу. Вказує, що при визначені завідомо непомірного розміру застави, слідчим суддею не брався до уваги майновий стан підозрюваного та залишено поза увагою його сімейний стан, місце роботи, реєстрації, проживання, міцність соціальних зв`язків.

Вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду не підтверджується будь-якими фактичними обставинами.

Просить, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити, застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту чи зменшити розмір застави.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, а саме в тому, що він у 2014-2016 році, перебуваючи у м. Красний Луч Луганської області, приймав участь у діяльності терористичної організації «ЛНР», усвідомлюючи той факт, що діяльність вказаної організації є незаконною і спрямованою на насильницьку зміну, повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні, а також зміну меж території і державного кордону України.

Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Наявність на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, які вказують на причетність останнього до скоєння кримінального правопорушення у групі осіб, а саме:

- рапортами про виконання доручення заступника начальника Управління начальника ГВ КР УСБУ в Одеській області, відповідно до якого ОСОБА_12 з грудня 2015 по 2016 роки перебував у складі НЗФ «Служба прикордонної охорони «МДБ ЛНР» на посаді т.зв. «інспектора з роботи з місцевим населенням прикордонної застави «Дьякове» (а.с.36-37);

- копією виписки із наказу Міністерства державної безпеки ЛНР від 03.12.2015 року про прийняття на роботу ОСОБА_12 на посаду дільничного інспектора групи дільничних уповноважених на роботу з місцевим населенням прикордонної застави «Дьякове» служби державної безпеки ЛНР (а.с.64);

- копією службової характеристики на дільничного інспектора прикордонної застави «Дьякове» ОСОБА_12 (а.с.65) та іншими матеріалами кримінального провадження у свої сукупності.

Крім того, обставини прийняття участі у діяльності терористичної організації «ЛНР» знайшли своє підтвердження в ході проведення допиту ОСОБА_11 в якості підозрюваного, в яких він вказав конкретні обставини скоєння правопорушення, які могли бути відомі лише йому особисто, а також підтверджені показами його дружини ОСОБА_10 (а.с. 21-25 та 84-85).

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд вважає безпідставними твердження захисника про отримання працівниками СБУ показань підозрюваного з застосуванням заходів примусу, оскільки останнім надані детальні покази, які не могли бути відомим працівникам правоохоронних органів.

При цьому, як свідчить протокол допиту підозрюваного, останній надав покази за участю захисника, що вказує на отримання їх без застосування заходів примусу та у спосіб, визначений кримінальним процесуальним законом.

Вищекладене свідчить про наявність достатніх підстав вважати, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_11 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, в зв`язку з чим апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги захисника в цій частині.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи захисника про фактичне затримання ОСОБА_8 з 05:40 годин 19.01.2021 в порядку ст. 209 КПК України, оскільки відповідно до матеріалів доданих до клопотання слідчого відсутні будь-які дані про затримання особи в порядку ст. 208 КПК України, а прокурором у судовому засіданні зазначеного, що ОСОБА_8 не затримувався в порядку ст. 208 КПК України та йому лише 20.01.2021 о 15:30 годині повідомлено про підозру.

Водночас апеляційним судом прийнята до увага отримана від захисника інформація щодо нездійснення стороною захисту жодних дій, направлених на встановлення на думку захисника факту незаконності затримання підозрюваного та оскарження затримання у незаконний спосіб.

Доводи захисника про відсутність оригіналів документів в клопотанні, що суперечить ст. 99 КПК України апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до п.1 ч.3 ст. 184 КПК України до клопотання необхідно додати саме копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_8 на даній стадії досудового розслідування підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, тому будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим може здійснити спроби переховування від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин.

Існування зазначеного ризику також підтверджується даними про реєстрацію підозрюваного на території, яка контролюється терористичною організацією «ЛНР», а саме в АДРЕСА_2 , тимчасовим проживанням до квітня 2016 року у м. Красний Луч, даними про виїзд до Російської Федерації, а потім до тимчасово анексованої території АР Крим та свідчить про можливість скористатися наявними обставинами для ухилення від явок до органу досудового розслідування, процесуального керівника та до суду.

Крім того, апеляційний суд погоджується з тим, що перебуваючи на свободі, ОСОБА_8 може здійснити спроби незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні в тому числі на осіб обізнаних про обставини вчинення кримінального правопорушення.

Апеляційний суд приймає до уваги дані про особу підозрюваного, який має на утриманні має неповнолітню дитину, дружину та місце роботи, що свідчить про наявність у нього достатньо міцних соціальних зв`язків, однак враховуючи обставини та наслідки вчинення інкримінованого ОСОБА_8 злочину, який направлений проти громадської безпеки, у апеляційного суду наявні сумніви, що вищевказані соціальні зв`язки слугуватимуть стримуючим фактором та забезпечать належу процесуальну поведінку підозрюваного.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами провадження.

Посилання захисника на незаконне проведення обшуку в автомобілі його дружини, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки на даному етапі вирішується питання про законність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного та ці доводи не є такими, що слугують підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про можливість застосування відносно ОСОБА_8 , більш м`якого запобіжного заходу, то апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Приймаючи до уваги, наявність на даній стадії обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, а також існування доведених стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, враховуючи тяжкість та обставини вчинення інкримінованого підозрюваному злочину, апеляційний суд приходить до висновку, що застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у даному випадку є виправданим, а застосуванням більш м`якого запобіжного заходу не спроможне запобігти наявним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

При цьому апеляційний суд приймає до уваги ту обставину, що в ухвалі слідчого судді визначено розмір застави, який є альтернативним запобіжним заходом триманню під вартою.

Щодо доводів апеляційної скарги про непомірність визначеного підозрюваному розміру застави, то апеляційний суд вважає їх необгрунтованими, оскільки.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчого судді, ОСОБА_8 визначено заставу у розмірі, передбаченому межами ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме у розмірі 900 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 2043000 гривень, з урахуванням тяжкості інкримінованого злочину, обставин кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваного та доведеності існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

На думку апеляційного суду, визначений судом розмір застави є належним для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, в тому числі з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення та даних про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

При цьому апеляційний суд вважає, що визначення застави у меншому розмірі не зможе належним чином забезпечити належну поведінку підозрюваного, у зв`язку з чим приходить до висновку про необґрунтованість доводів захисника.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого в повній мірі дотримано вимоги кримінального процесуального та міжнародного законодавства, а також враховано дані про особу підозрюваного, наявні в матеріалах провадження, в зв`язку з чим колегія суддів вважає, що застосований відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави є виправданим, відповідає обставинам кримінального правопорушення, наявності існування на даній стадії обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 та доведених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти наявним ризикам у даному кримінальному провадженні.

Стороною захисту не наведено інших доводів щодо існування обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 183, 196, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , -залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 20.01.2021 року у кримінальному провадженні №0000012, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.01.2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, строком до 20.03.2021 року - залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4