гСправа № 187/576/20 Провадження №1-кп/0187/254/20
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року смт Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження
№ 0000249 від 22.04.2020 відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, українець, громадянин України, не працює, не одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ

21.04.2020 близько 23 години 30 хвилин ОСОБА_4 маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, взявши із собою заздалегідь підготовлені два поліетиленові мішки, прибув до домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де відчинивши хвіртку зайшов на територію вказаного домоволодіння, після чого, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, відчинив двері до приміщення літньої кухні, в якій зберігається зерно кукурудзи, що належить потерпілій ОСОБА_5 , та проник в середину.
Знаходячись у вказаному приміщенні літньої кухні, продовжуючи свої протиправні дії та діючи на досягнення злочинного результату, з корисливих мотивів, таємно, почав переносити зерно кукурудзи за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , тим самим намагався викрасти належне ОСОБА_5 майно, а саме зерно кормової кукурудзи, загальною вагою 129 кг 035 гр, врожаю 2019 року, виробництва України, вартість якої відповідно до висновку судового експерта № 20 від 22.04.2020 станом на 21.04.2020 становить 476 гривень 14 копійок, однак не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений свідками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Тим самим ОСОБА_4 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин, які не залежали від його волі.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину по пред`явленому обвинуваченню визнав повністю і не заперечував проти викладених в обвинувальному акті обставинах. Пояснив, що 21.04.2020 близько 23-00 години він зайшов на територію будинку за адресою: АДРЕСА_1 через незачинену хвіртку, переконавшись що за ним ніхто не спостерігає проник до літньої кухні та намагався викрасти звідти зерно кукурудзи, але не встиг, так як був застигнутий свідками. В скоєному щиро кається, просить не виносити строге покарання.
Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, претензій до обвинуваченого немає, з цивільним позовом звертатись не буде, покарання просила винести в рамках санкції ч. 3 ст. 185 КК України (а.с. 12).
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позицій немає. Також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 не заперечували розглянути справу у скороченому провадженні.

В ході судового розгляду кримінальної справи, з урахуванням ч. 3 ст. 349 КПК України суд обмежив дослідження фактичних обставин провадження допитом обвинуваченого та оголошенням даних, які характеризують особу ОСОБА_4 та дійшов до переконання, що його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України знайшла своє підтвердження повністю та в повному обсязі підтверджується сукупністю доказів, які були об`єктом судового розгляду, а також доказів які не досліджувались в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, та яким надано належну оцінку.

При встановлених обставинах суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю, тому його дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином (ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України).

Також суд ураховує обставини справи та особу обвинуваченого, який

не працює, але щиро розкаявся у скоєному злочині, повністю визнав себе винним, не перебуває в реєстрі лікаря нарколога та лікаря психіатра, за місцем проживання характеризується задовільно, матеріальна шкода потерпілій відшкодована в повному обсязі, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, а також обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
З урахуванням конкретних обставин справи, відношення обвинуваченого до скоєного, наявність обставин, що пом`якшують його покарання, виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, його мети, суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання не пов`язане із позбавленням волі, застосувавши норми ст. 75 КК України та покласти на нього обов`язки передбачені ст. 76 КК України. Підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі встановленої санкцією статті чи звільнення обвинуваченої від покарання, судом не встановлено.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов потерпілим не заявлено.
Процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 1636/20 від 22.04.2020 року в розмірі 400 грн стягнути із ОСОБА_4 на користь держави, в силу вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.
Речові докази: кормову кукурудзу, врожаю 2019 року, виробництво Україна, вагою 129,035 кг повернути потерпілій ОСОБА_5 , згідно з положенням ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до положень ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 відповідно до положень ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 1636/20 від 22.04.2020 року в розмірі 400 грн на користь держави.

Речові докази: кормову кукурудзу, врожаю 2019 року, виробництво Україна, вагою 129,035 кг повернути потерпілій ОСОБА_5 .

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1