Номер провадження: 11-сс/813/1666/20
Номер справи місцевого суду: 504/3115/20 1-кс/504/939/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

перекладача ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 03 жовтня 2020 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №000947 від 20 вересня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 03 жовтня 2020 року було задоволено клопотання слідчого СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 та до ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 30 листопада 2020 року.

В якості альтернативного запобіжного заходу визначена застава 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 630 600 гривень та у разі внесення застави на підозрюваного покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та звільнити ОСОБА_11 з під варти негайно.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що:

1)подія злочину мала місце 20 вересня 2020 року, а фактично ОСОБА_12 був затриманий 01 жовтня 2020 року, що свідчить про відсутність передбачених статтями 207, 208 КПК України правових підстав для затримання ОСОБА_11 без ухвали слідчого судді;

2)підозра ОСОБА_11 за ч.5 ст.185 КК України необґрунтована, а долучені до клопотання слідчого докази не підтверджують причетність ОСОБА_11 до вчинення злочину.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив апеляційний суд залишити оскаржену ухвалу без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст.176 цього Кодексу.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що підозра ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України є обґрунтованою.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_13 підозрюється в тому, що 20.09.2020 року, в період часу з 01 години 30 хвилин по 03 годину 45 хвилин, ОСОБА_13 спільно з ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 проникли до відділення Одеського філіалу «Укрпошта», яке розташоване в будівлі Курісовської сільської ради Лиманського району Одеської області, за адресою: вул. Партизанської Слави, 28, с. Курісове, Лиманський район, Одеська область.де шляхом злому навісного замка вхідних дверей проникли до фойє сільської ради, в якому розміщений банкомат АТ КБ «Приватбанк» та за допомогою заздалегідь принесеного невстановленого в ході досудового розслідування слюсарного інструменту пошкодили задню стінку та металеву решітку сейфу банкомату, звідки таємно та умисно викрали 5 касет з грошовими коштами на загальну суму 637600 гривень, після чого з місця події зникли, розпорядившись викраденими грошовими коштами на власний розсуд.

03 жовтня 2020 року ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області до підозрюваного ОСОБА_11 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 30 листопада 2020 року та визначено розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 630 600 гривень.

Апеляційний суд вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, зокрема:

- протоколом огляду місця події від 20.09.2020 року, в ході якого оглянуто пошкоджений банкомат Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», який розташований в приміщенні Курісовської сільської ради по вул. Партизанської Слави, 28 в с. Курісове Лиманського району Одеської області;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 20.09.2020 року, яка показала, що працює охоронцем в Курісовській сільській раді та в ніч на 20.09.2020 знаходилась на робочому місці. Біля 01.30 год. вона пішла додому і повернулась на роботу біля 03.40 год. При цьому виявила пошкодження банкомату Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», про що повідомила до поліції;

- протоколом обшуку від 01.10.2020 року, в ході якого на 59 км автодороги М-15, сполученням «Одеса-Рені» в межах Біляївського району Одеської області здійснено обшук автомобіля «AUDI» державний номерний знак НОМЕР_1 (Литовська реєстрація). Під час обшуку виявлено та вилучено дві пари рукавиць торгівельної марки «Della Plus», пару рукавиць торгівельної марки «Size», пару рукавиць торгівельної марки «В», дві викрутки торгівельної марки «Forec», планшетний комп`ютер торгівельної марки «Samsung Tab A», три мобільні телефони торгівельної марки «NOKIA», два мобільні телефони торгівельної марки «Samsung», мобільний телефон торгівельної марки «IPhone», дві сім-картки оператора мобільного зв`язку «Vodafone» з №№ НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , дві пломби «Приватбанк» з №№ НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , товарно-касовий чек «Укрпошта», товарно-касовий чек «Приватбанк», товарно-касовий чек «Фокстрот», товарно-касовий чек «Тімберлен», товарно-касовий чек з іноземним текстом, дві товарно-касові чеки «ООЕК», купюри номіналом 500 гривень, серії ЗБ № 4600033, 100 гривень, серії ХБ 1496345, 100 гривень, серії УЧ № 3472336, 20 гривень, серії ІЙ № 7855549, 20 гривень, серії ЧВ № 9832552, 10 гривень, серії ІО № 5756606, браслет з металу жовтого кольору, артикул 413802, пару кросівок торгівельної марки «Nike», пару кросівок торгівельної марки «Elastic», пару кросівок торгівельної марки «Bussatti», мобільний телефон торгівельної марки «Nokia», мобільний телефон торгівельної марки «Redmi», мобільний телефон торгівельної марки «Samsung», гаманець, чорного кольору з 3 іноземними купюрами, а також безпосередньо сам автомобіль марки «AUDI», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (Литовська реєстрація);

- протоколом обшуку від 02.10.2020 року, в ході якого здійснено обшук в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 . Під час обшуку виявлено та вилучено картонну коробку з написом «НОВАТЕК»;

- висновком експерта №1265-Д від 02.10.2020, відповідно до якого сліди пальців рук, виявлені та вилучені в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , залишені ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 ;

- іншими матеріалами провадження.

Відповідно до п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованого йому злочину. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини підозрюваного у вчиненні інкримінованих йому злочинів, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України в ході апеляційного розгляду не встановлено.

У справі «Ферарі-Браво проти Італії», ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою».

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про те, що слідчим не додано до клопотання доказів, які обґрунтовують підозру ОСОБА_12 , апеляційний суд вважає такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Враховуючи наведене, ОСОБА_13 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Таким чином, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_12 у разі доведеності його вини, існує ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінальної відповідальності.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ризик того, що підозрюваний може переховуватися від суду також підтверджується і тією обставиною, що ОСОБА_13 є громадянином іншої держави, у зв`язку з чим має об`єктивну можливість з метою уникнення покарання виїхати за межі України.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи сторони захисту про те, що були відсутніми передбачені статтями 207, 208 КПК України правові підстави для затримання ОСОБА_11 без ухвали слідчого судді, з огляду на таке.

Прокурором під час апеляційного розгляду надано протокол про адміністративне затримання від 01 жовтня 2020 року, з якого вбачається, що ОСОБА_13 був затриманий дільничним інспектором Прикордонної служби України, у зв`язку з тим, що він знаходився в прикордонній смузі без документів, що посвідчують особу.

На думку апеляційного суду, викладені обставини свідчать про те, що ОСОБА_13 мав наміри незаконно перетнути кордон України, оскільки останній є громадянином Республіки Молдова.

В свою чергу апеляційний суд зазначає, що вирішити питання щодо обставин законності затримання ОСОБА_11 захисник може шляхом оскарження дій чи бездіяльності слідчого та/або прокурора. При цьому на час розгляду апеляційної скарги, захисником такі дії не оскаржувалися.

Апеляційний суд приймає до уваги і той факт, що до сьогоднішнього дня в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №000947 від 20 вересня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, не встановлено місцезнаходження викрадених грошових коштів та касет з банкомату АТ КБ «Приватбанк». Зазначена обставина дає апеляційному суду підставу дійти висновку про наявність ризику того, що підозрюваний ОСОБА_13 , знаходячись на волі, зможе знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження.

Вищенаведене в сукупності з конкретними обставинами злочину та встановлені ризики дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що у свою чергу дає підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що підтверджується характеристикою особи підозрюваного ОСОБА_11 , який, знаходячись в працездатному віці, офіційно не працевлаштований, не має джерел доходу, а тому обґрунтовано доведено наявність ризику вчинення в майбутньому ОСОБА_22 іншого корисливого злочину.

Також слідчий суддя вірно врахував обставини, що відповідно до положень ст.178 КПК України слід враховувати при обранні запобіжного заходу, а саме те, що ОСОБА_13 не має постійного місця проживання в Україні, не працевлаштований, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

Разом з тим, апеляційний суд враховує, що підозрюваний ОСОБА_13 одружений та має неповнолітніх дітей, однак вважає, що зазначені соціальні фактори не спростовують викладені в ухвалі висновки слідчого судді та не дають достатніх підстав вважати, що вони можуть мати стримуючу дію та сприятимуть зменшенню існуючих ризиків.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування лише запобіжний захід у виді тримання під вартою буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_11 та зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на які слідчий посилається у своєму клопотанні.

За таких підстав, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що на теперішній час існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, та на підставі повного та всебічного дослідження всіх обставин провадження дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування до ОСОБА_11 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя з урахуванням положень п.3) ч.5 ст.182 КПК України, обставин злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_13 , особи підозрюваного, який є громадянином іншої держави та не має постійного місця проживання в м.Одесі, розміру завданих збитків, обґрунтовано визначив заставу у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 630 600 гривень, оскільки саме такий розмір застави, у разі його внесення, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти заявленим у клопотанні слідчого ризикам.

За таких обставин доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необґрунтованими, а слідчий суддя дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та не виявив перешкод для застосування такого запобіжного заходу, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, а визначений розмір застави є необхідним та достатнім для забезпечення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 03 жовтня 2020 року, якою до ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 30 листопада 2020 року із визначенням застави 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 630 600 гривень залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4