КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участі прокурора ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23 липня 2020 року, у кримінальному провадженні №0000347 від 29.03.2019 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Києві прокуратури міста Києва ОСОБА_6 про накладення арешту на майно мобільний телефон «Xiomi readmi 7», IMEI1 НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 , яке належить на праві власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене під час проведення обшуку службових приміщення ГУ ДПС у Черкаській області за адресою: м.Черкаси, вул. Хрещатик, 235.

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що неявка без поважної причини сторони кримінального провадження, якою подане клопотання про арешт майна, свідчить про фактичне не підтримання поданого клопотання та не доведення обставин, передбачених ч. 2 ст.173 КПК України, що є підставою, посилаючись на принципи змагальності та диспозитивності кримінального провадження, для відмови в задоволенні такого клопотання.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, та постановити нову, якою накласти арешт на майно. Прокурор також просить дослідити висновок комп`ютерно-технічної експертизи мобільного телефону ОСОБА_7 та інші докази, які мають значення для вирішення питання про арешт майна. В апеляційній скарзі прокурор посилається на те, що оскаржувана ухвала взагалі не містить будь-якого обґрунтування та є невмотивованою, самі ж висновки слідчого судді відсутні, що є підставою для скасування судового рішення.

Прокурор мотивує свої вимоги тим, що з огляду на ст. 98 КПК України зазначений мобільний телефон є знаряддям вчинення злочину, зберіг на собі його сліди та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому відповідно підлягає арешту. При цьому, відсутність арешту є неможливим призначення судової комп`ютерно-технічної експертизи.

Зазначає, що прокурором у клопотанні належно обґрунтовано наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України, більше того, у ході обшуку було зафіксовано спроби приховати телефон від слідчого, що підтверджує ризик його втрати у разі повернення власнику. Також додає, що безпідставними є твердження слідчого судді про неприбуття прокурора у судове засідання суду першої інстанції, так як про дату та час розгляду останнього не було повідомлено. Водночас, відомості про ухвалу не внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень до цього часу, а про існування даної ухвали прокурор ОСОБА_6 дізнався 28.08.2020 року, відповідно до запису у ІС «Система електронного документообігу органів прокуратури України» (т.1.а.с.84), за таких обставин був позбавлений можливості оскаржити ухвалу слідчого судді в 5-денний строк, тому строк апеляційного оскарження повинен бути поновлений.

В судове засідання власник майна та його представник не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, проте причину неявки суду не повідомили. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за їх відсутності, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

Враховуючи, що ухвалу від 23 липня 2020 року було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує,колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали провадження за клопотанням органу досудового розслідування, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів, Першим відділом процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000347, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 березня 2019 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч.3 ст.212 КК України. В межах зазначеного клопотання орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді районного суду з клопотанням про накладення арешту на вилучене майно з метою збереження речових доказів.
Відмовляючи в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту, слідчий суддя послався на неявку без поважної причини сторони кримінального провадження, якою було подане клопотання про арешт майна, що свідчило про фактичне не підтримання поданого клопотання та не доведення обставин, передбачених ч. 2 ст.173 КПК України.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів не погоджується.

Ухвала суду має відповідати вимогам статті ст. 370 КПК України, тобто ухвала повинна бути законною, обґрунтованою і вмотивованою, ухвалена судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Однак вказаних вимог слідчий суддя не дотримався, зокрема ч.1 ст. 172 КПК України за якою клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Крім цього відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Водночас, слідчий суддя районного суду при прийнятті рішення, не надав будь якої оцінки обставинам викладеним у клопотанні органу досудового розслідування щодо правової підстави для арешту майна, достатності доказів. При цьому слід зауважити, що до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.
Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.

Застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні оскільки сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків (приховування, знищення, перетворення). Також колегія суддів зважує на ту обставину, що постановою органу досудового розслідування від 07 липня 2020року мобільний телефон «Xiomi readmi 7», IMEI1 НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 , яке належить на праві власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене під час проведення обшуку визнано речовим доказом.

Тому, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, користування, розпорядження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

На думку колегії суддів, в клопотанні органу досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, у відповідності до яких необхідно накласти арешт на майно, з метою його збереження, оскільки за матеріалами доданими до клопотання вилучені речі можуть свідчити про ознаки кримінального правопорушення що розслідується.

За наведеного, ухвала слідчого судді як незаконна підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженню задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про задоволення клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту на майно.

Керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Поновити прокурору у кримінальному провадженні №0000347 ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23 липня 2020 року.

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23 липня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Києві прокуратури міста Києва ОСОБА_6 про накладення арешту на майно мобільний телефон «Xiomi readmi 7», IMEI1 НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 , яке належить на праві власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене під час проведення обшуку службових приміщення ГУ ДПС у Черкаській області за адресою: м.Черкаси, вул. Хрещатик, 235 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Києві прокуратури міста Києва ОСОБА_6 про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на майно мобільний телефон «Xiomi readmi 7», IMEI1 НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 , яке належить на праві власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене під час проведення обшуку службових приміщення ГУ ДПС у Черкаській області за адресою: м.Черкаси, вул. Хрещатик, 235.

Ухвала Київського апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2

Справа № 11-сс/824/4733/2020 Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_8
Єдиний унікальний номер №757/29154/20-к Доповідач: ОСОБА_1