Провадження № 1-в/317/190/2020
Справа № 317/1980/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.08.2020 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

у складі: головуючого ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації БВК №99 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжі в режимі відеоконференції клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Котельниково, Волгоградської області, Російської Федерації, українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, до арешту проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

По даній справі засуджений: 15.06.2016 Рузаєвським районним судом Республіки Мордовія за ст.30 ч.1, 228.1 ч.5 Кримінального кодексу Російської Федерації до 6 років 2 місяців позбавлення волі. Зарахувати строк тримання під вартою з 17.01.2016 по 14.06.2016 включно.

Апеляційною ухвалою Верховного Суду Республіки Мордовія від 23.08.2016 вирок Рузаєвського районного суду Республіки Мордовія від 15.06.2016 змінити, вважати засудженим за ст.30 ч3,228.1 ч5 Кримінального кодексу Російської Федерації до 6 років 6 місяців позбавлення волі без позбавлення права займати певні посади та займатися певною діяльністю та без штрафу.

Ухвалою Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 09.10.2017 вирок Рузаєвського районного суду Республіки Мордовія від 15.06.2016 та Апеляційну ухвалу Верховного Суду Республіки Мордовія від 23.08.2016 приведено у відповідність до законодавства України, вважати засудженим за ст.15 ч2, 307 ч3 Кримінального кодексу України до 6 років 6 місяців позбавлення волі. Зарахувати у строк відбуття покарання строк відбутий за вироком Рузаєвського районного суду Республіки Мордовія від 15.06.2016 р.. з урахуванням змін внесених Апеляційної ухвалою Верховного Суду Республіки Мордовія від 23.08.2016 у виправних колоніях Російської Федерації починаючи з 17.01.2016 по день початку відбування покарання на території України.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 08.05.2019 зарахувати строк тримання під вартою згідно ст.72 ч5 КК України з 17.01.2016 по 23.08.2017 із розрахунку: 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 04.06.2019 виправити помилку в ухвалі цього ж суду від 08.05.2019 -- зарахувати з 17.01.2016 по 23.08.2016. Решта ухвали без змін..

ВСТАНОВИВ:
У липні 2020 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 .

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав клопотання, вважає що виправився.

Представник адміністрації державної установи «Біленьківська виправна колонія (№99)» клопотання засудженого не підтримав. Зазначив що на його думку засуджений хоча і став на шлях виправлення, але не в повній мірі її довів.

Прокурор висловив думку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника адміністрації колонії, засудженого та прокурора, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду клопотання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намаганням своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Згідно наданої суду характеристики, підписаної начальником відділення СПС Біленьківської ВК № 99, узгодженої з заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи і затвердженої начальником установи, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 19.01.2016.

Під час тримання в ФКУ СІЗО-2 УФСІН Росії по Республіці Мордовія характеризувався наступним чином. За період відбування покарання допустив шість порушень встановленого порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені у встановленому законом порядку. Заохочень не мав.

З 27.09.2016 відбував покарання в ФКУ ВК-7 УФСІН Росії по Республіці Мордовія характеризувався негативно, допустив одне порушення установленого порядку тримання, стягнення погашені у встановленому законом порядку. Заохочень не мав.

З 24.01.2019 відбував покарання в Запорізькому слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, порушень установленого порядку тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 07.02.2019 відбуває покарання в державній установі «Біленьківська виправна колонія (№99)», характеризується наступним чином, порушень вимог режиму відбування покарання не допускає, стягнень не має. За виконання покладених обов`язків та додержань правил поведінки має два заохочення правами начальника установи.

На виробництві установи не працює. Безоплатно, на добровільній основі виконує обов`язки різноробочого в пекарні для засуджених. На даний час до роботи ставиться добре. Ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи посереднє. Почав проявляти ініціативу до виконання робіт із благоустрою установи . Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Підтримує стосунки із засудженими, як позитивної так і негативної спрямованості. Дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Виконує роботи із самообслуговування.

На даний час приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення». Прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, а саме відвідує бібліотеку установи. В 2019 році закінчив ДНЗ Біленьківській навчальний центр № 99, здобувши професією «стропальник» 2-го розряду. Приймає участь у роботі самодіяльної організації, а саме «Санітарна-побутова секція».

На заходи індивідуально - виховного характеру реагує добре. Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування, побачень, отримує від них посилки та передачі. За характером спокійний та врівноважений, у відношенні до засуджених не конфліктний. Дотримується вимоги санітарії та гігієни.

У скоєному злочині вину свою визнає, розкаюється. За вироком суду позову не має.

25.04.2019 комісією установи було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 101 КВК України, у вигляді переведення до дільниці соціальної реабілітації

17.10.2019 комісією установи було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 82 Кримінального кодексу України, у вигляді заміни не відбутої частини покарання більш м`яким.

30.04.2020 року комісією адміністрації установи було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми передбаченої ст. 81 КК України, а саме умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_5 має два заохочень правами начальника установи. Крім того засуджений має 7 стягнень, у вигляді п`яти доган, штрафу, та переміщення до карцеру, останнє накладення стягнення відбулось 27.11.2018 р.

Хоча на час звернення до суду з поданням, зазначені стягнення були зняті та погашенні у встановленому законом порядку, проте враховуються судом як характеристика нестабільної поведінки засудженого протягом всього строку відбування покарання.

Також суд враховує, що згідно довідки засуджений на виробництві колонії не працює.

Суд констатує, що засуджений ОСОБА_5 не у повній мірі виконує обов`язки, визначені у ч. 3 ст. 107, ст.118КВК України та розділі ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, а його поведінка протягом часу відбування покарання не була стабільно позитивною та активною.

Наразі суд вважає, що необхідні корективи як у поведінку засудженого, так і у його соціально-психологічні властивості у достатній мірі ще не внесені, готовності до самокерованої правослухняної поведінки на теперішній час суд не вбачає, натомість вбачає необхідність у подальшому виховному впливі на ОСОБА_5 в умовах ізоляції від суспільства.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст.537, п. 1 ч. 2 ст.539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
В задоволені клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

У разі подання апеляції прокурором, виконання зупиняється.

Суддя ОСОБА_1