Справа № 559/165/21
Номер провадження 1-кс/559/42/2021
УХВАЛА
про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
28 січня 2021 року місто Дубно Рівненська область
Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

законного представника підозрюваного ОСОБА_5
слідчого ОСОБА_6

в присутності психолога ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубно клопотання старшого слідчого СВ Дубенського ВП ГУНП України в Рівненській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 за матеріалами кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000011 від 26 січня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, про застосування відносно підозрюваного

неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дубно, Рівненської області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, учня-екстерна 11 класу Дубенської ЗОШ №6, - запобіжного заходу у виді тримання під вартою,-

В С Т А Н О В И В:
Слідчий у кримінальному провадженні, старший слідчий СВ Дубенського ВП ГУНП України в Рівненській області ОСОБА_6 , звернулася до суду із клопотанням, яке погоджено прокурором у провадженні, прокурором Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утриманням в Рівненському слідчому ізоляторі у кримінальному провадженні № 0000011 від 26 січня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, відносно неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_8 .

Клопотання слідчий обґрунтувала наступним.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 , 25.01.2021, близько 21 години, перебуваючи за місцем проживання баби свого вітчима ОСОБА_9 ОСОБА_10 , що по АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_10 , вирішив вбити останню.

Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті, та бажаючи їх настання, ОСОБА_8 , 25.01.2021, близько 21 години, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , умисно наніс металевою трубою, яку приніс з собою та попередньо підготував для нанесення тілесних ушкоджень, не менше трьох ударів в область голови ОСОБА_10 , спричинивши таким чином тілесні ушкодження у виді відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток склепіння і основи черепа, в результаті чого ОСОБА_10 , після отриманих тілесних ушкоджень, померла.

Таким чином, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, а саме в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині (вбивстві).

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 , інкримінованого йому кримінальному правопорушенні повністю підтверджується зібраними у кримінальному проваджені доказами, а саме:

1.протоколом огляду місця події від 26.01.2021, а саме квартири АДРЕСА_3 , де безпосередньо було виявлено сліди вчинення даного кримінального правопорушення, а саме сліди крові на підлозі, килимі, табуретці та вилучено знаряддя вчинення даного кримінального правопорушення, металевий предмет, який зовні схожий на цвяходер;

2.протоколом огляду трупа ОСОБА_10 , під час проведення якого було виявлено тілесні ушкодження в області голови та згідно лікарського свідоцтва про смерть №14 від 26.01.2021, за результатами проведення розтину трупа ОСОБА_10 , смерть ОСОБА_10 настала внаслідок набряку набухання та компресії головного мозку, відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток склепіння та основи черепа, просторими крововиливами в речовину та під оболонку головного мозку;

3.протоколом обшуку від 26.01.2021, а саме господарства по АДРЕСА_1 де проживав ОСОБА_8 , під час якого було виявлено та вилучено одяг зі слідами бурого кольору, ззовні схожих на кров;

4.протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_11 , яка повідомила, що разом із своїм братом ОСОБА_8 , мамою ОСОБА_5 , знайомим ОСОБА_12 пішли до місця проживання бабусі ОСОБА_10 , де ОСОБА_11 бачила, як її брат ОСОБА_8 , наніс один удар металевим предметом в область голови ОСОБА_10 , від якого остання впала на підлогу. Крім того ОСОБА_11 повідомила, що її брат розповідав їй, що спалив одяг у якому був одягнутий, а також повідомила, що між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 були неприязні відносини;

5.протоколом проведення слідчого експерименту за участю неповнолітнього свідка ОСОБА_11 , під час проведення якого, остання відтворила події, та показала, як саме її брат ОСОБА_8 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_10 ;

6.протоколом допиту свідка ОСОБА_5 яка повідомила, що разом із своїми дітьми ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , та другом дітей ОСОБА_12 пішли до місця проживання бабусі ОСОБА_10 , де ОСОБА_11 мала взяти в ОСОБА_10 , грошові кошти в сумі 50 гривень на покупки. Після чого, через деякий час з квартири вибігла ОСОБА_11 та повідомила, що ОСОБА_8 вдарив ОСОБА_10 . Коли її син ОСОБА_8 прийшов додому, то повідомив матері, що вдарив ОСОБА_10 , після чого спалив свій одяг в якому був одягнутий;

7.протоколом допиту свідка ОСОБА_12 який повідомив, що разом із своїми знайомими ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , та ОСОБА_5 пішли до місця проживання бабусі ОСОБА_10 . Після чого, ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , зайшли в квартиру до ОСОБА_10 , де через деякий час вибігли з квартири де ОСОБА_8 повідомив, що три рази вдарив ОСОБА_10 . Крім того свідок бачив, як ОСОБА_8 палив одяг за місцем свого проживання, в якому він був одягнутий.

8.протоколом огляду від 26.01.2021, а саме господарства по АДРЕСА_1 , де проживав ОСОБА_8 , під час якого було виявлено та вилучено попіл з грубки, з залишками взуття та одягу.

9.протоколом допиту свідка ОСОБА_13 який повідомив, що бачив як з під`їзду вибігали дві невідомі особи та побачив відкриті двері до своєї сусідки ОСОБА_10 . Після того як зайшов у квартиру ОСОБА_10 , помітив останню в крові на підлозі.

10.показами ОСОБА_8 , який визнав вину у вчиненні злочину та повідомив, що умисно взяв із дому металевий предмет, який зовні схожий на цвяходер, щоб заподіяти тілесні ушкодження ОСОБА_10 , так як остання ображала ОСОБА_8 та його маму ОСОБА_5 . Перебуваючи в квартирі ОСОБА_10 , умисно наніс три удари в область голови металевим предметом, який зовні схожий на цвяходер ОСОБА_10 , після чого з місця події зник. Перебуваючи за місцем свого проживання, спалив одяг в якому був одягнутий в грубці, так як на одязі могли бути сліди крові.

26.01.2021, о 07 годині 00 хвилин, в порядку ст.208 КПК України, було затримано ОСОБА_8 , та в подальшому 26.01.2021, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Санкція ч.1 ст.115 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_8 може бути застосований.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання останнім процесуальних обов`язків та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та (або) суду. Даний ризик (передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) обґрунтовується тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи років до п`ятнадцяти років, що дає підстави вважати, що він з метою уникнення передбаченого покарання може ухилятися від органів досудового слідства та суду. Підтвердженням даного ризику слугує те, що 25.01.2021, ОСОБА_8 , після вчинення даного особливо тяжкого злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності втік з місця події, та після чого знищивши одяг в якому був одягнутий, шляхом спалення у грубці, з метою приховати сліди вчинення даного кримінального правопорушення, мав намір втекти та в подальшому переховуватись, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності або ж можливості реально відбувати покарання у виді позбавлення волі, останній зможе переховуватися від досудового розслідування та (або) суду.

2. Вчинити інше кримінальне правопорушення (передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), що підтверджується тим, що ОСОБА_8 , протягом тривалого часу мав неприязні відносини із ОСОБА_10 , так як остання зі слів ОСОБА_8 , ображала його та його матір ОСОБА_5 , в результаті чого, мав образу та ретельно підготувався до вчинення даного кримінального правопорушення, вибравши при цьому знаряддя злочину, а саме металевий предмет який зовні схожий на цвяходер. Перебуваючи в квартирі за місцем проживання ОСОБА_10 , підійшовши з заду, не зважаючи на похилий вік потерпілої, при якому ОСОБА_10 не могла фізично чинити опір ОСОБА_8 , умисно наніс один удар металевим предметом в область голови ОСОБА_10 , від якого остання впала на підлогу. Не зважаючи на це, в той час коли ОСОБА_10 , лежала на підлозі, а з рани почала іти кров, ОСОБА_8 , не зупинив свої дії, а навпаки наніс ще два удари з досить великою силою в область голови ОСОБА_10 . Ретельне підготування до вчинення особливо тяжкого злочину, що спричинило смерть потерпілої особи, сам спосіб вчинення злочину, який супроводжувався агресією та жорстокістю неповнолітньої особи до особи похилого віку, та спосіб приховування та знищення слідів вчинення злочину, які вчинив неповнолітній ОСОБА_8 свідчить про можливість продовжувати злочинну діяльність та небажання нести відповідальність за вчинене.

Таким чином в обґрунтування даного ризику слугує те, що на даний час органу досудового розслідування не відомо, в яких стосунках перебуває ОСОБА_8 з іншими членами родини, та на кого ще має образи, а комплексно дослідити психологічні особливості особи ОСОБА_8 , можливо лише в ході проведення комплексної психолого-психіатричної експертизи, на що необхідний час, а тому у разі застосування більш м`ягкого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, ОСОБА_8 , може вчинити дії аналогічного характеру відносно своїх родичів, чи друзів, з якими мав образи.

Таким чином, з метою забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховування від слідства та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, необхідно застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Так як на даний час, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, пов`язаного із умисним заподіянням смерті іншій особі, слідчий просить не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Беручи до уваги те, що встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад сім років, наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також докази обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, до останнього необхідно застосувати такий запобіжний захід як тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор підтримала дане клопотання з підстав, наведених у ньому, окрім того доповнила, що існує також ризик того, що підозрюваний ОСОБА_8 може впливати на свідків у кримінальному провадженні, зокрема на неповнолітню сестру ОСОБА_11 , яка була очевидцем кримінального правопорушення, та матір ОСОБА_5 , окрім того, підозрюваний проживає з даними особами за однією адресою.

У судовому засіданні неповнолітній підозрюваний не заперечив своєї причетності до вчинення інкримінованого йому злочину. Не заперечував проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник враховуючи позицію свого підзахисного, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, покладається на розсуд суду.

У судовому засіданні законний представник підозрюваного не заперечувала проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки її чоловік ОСОБА_9 , внук ОСОБА_10 , вітчим підозрюваного ОСОБА_8 , повернувся із-за кордону, перебуває із ним у не приязних стосунках, а тому, вона хвилюється за те, що він зможе заподіяти її сину ОСОБА_8 шкоду.

Вислухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Статтею 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Відповідно до змісту ч.3 ст.176 КПК України такий запобіжний захід як тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише тоді, коли прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів передбачених частиною першою цієї статі не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Під час здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх суди зобов`язані забезпечувати точне й неухильне застосування чинного законодавства, своєчасний та якісний їх розгляд, керуватися Конституцією, Кримінальним кодексом, Кримінальним процесуальним кодексом, положеннями інших нормативно-правових актів, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою, зокрема, Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.89, Мінімальними стандартними правилами ООН, що стосуються відправлення правосуддя щодо неповнолітніх від 29.11.85 («Пекінські правила»), а також враховувати практику Європейського суду з прав людини.

Слідчий суддя, суд повинен враховувати, що тримання під вартою має застосовуватись до неповнолітнього лише як винятковий захід з визначенням якомога коротших термінів такого тримання та із забезпеченням періодичного перегляду через короткі проміжки часу підстав для його застосування чи продовження (рішення ЄСПЛ від 28.10.98 у справі «Ассенов та інші проти Болгарії»).

Крім урахування згаданих підстав, слідчий суддя, суд, беручи до уваги практику ЄСПЛ (рішення від 27.11.2008 у справі «Свершов проти України»), зобов`язаний враховувати і вік підозрюваного (обвинуваченого).

В Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області знаходиться кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000011 від 26 січня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

26.01.2021, о 07 годині 00 хвилин, в порядку ст.208 КПК України, було затримано ОСОБА_8 , та в подальшому 26.01.2021, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.

Відповідно до ст. 492 КПК України, за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом. Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

Санкція ч.1 ст.115 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_8 може бути застосований.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак, те що можна вважати обґрунтованим , залежить від обставин.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

У справі Мюррей проти Сполученого Королівства суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Так, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 виходячи з наявних в наданих суду матеріалах клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин.

Не вдаючись в оцінку даних доказів, та інших, зібраних на досудовому слідстві, слідчий суддя в той же час враховує об`єктивний характер встановлених фактів і приходить до висновку, що підозра підтверджується доказами, які є достатніми на даному етапі досудового розслідування, яке було розпочато 26.01.2021.

При розгляді клопотання про взяття під варту слідчий суддя не вправі досліджувати докази, давати їм оцінку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини підозрюваного, розглядати і вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінальної справи по суті.

Всі докази перевіряються лише з точки зору обґрунтованості підозри та наявності ризиків.

Ризиками, які передбачені ст. 177 КПК України та які знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, є: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, а санкція статті передбачає позбавлення від семи до п`ятнадцяти років позбавлення волі.

Окрім того, відповідно до ст. 178 КПК України судом оцінені в сукупності та враховуються наступні обставини. Перебуваючи на волі ОСОБА_8 , з метою уникнення чи пом`якшення покарання, проживаючи за однією ж адресою із малолітньою сестрою ОСОБА_11 , яка була очевидцем вчинення ним злочину та матір`ю ОСОБА_5 , яка є свідком у кримінальному провадженні, може схилити їх до дачі неправдивих показів, або до зміни наданих раніше показів. Дана обставина, виключає можливість застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Хайредінов проти України», ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п.1 ст.5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин. Таким чином, тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Тобто, суд повинен розглядати питання, чи взяття особи під варту конче необхідним та чи можуть інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі.

Метою застосування запобіжного заходу до неповнолітнього ОСОБА_8 є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків. На думку суду, лише запобіжний захід - взяття під варту забезпечить у подальшому виконання підозрюваним процесуальних рішень та унеможливить спроби останнього вчиняти інші кримінальні правопорушення чи переховуватися від органів досудового розслідування, суду.

Будь-якої інформації, що свідчить про наявність в підозрюваного ОСОБА_8 хвороб, які б перешкоджали його перебуванню в умовах ізоляції від суспільства у суду немає.

При цьому суд погоджується, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі домашній арешт чи особисте зобов`язання не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку затриманого та виконання ним обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі викладеного та враховуючи те, що в судовому засіданні з поведінки неповнолітнього ОСОБА_8 не вбачалось, що останній засуджує свою неправомірну поведінку, при цьому у вчиненому злочині не розкаюється, характеризується незадовільно. При обранні запобіжного заходу суд враховує, що підозрюваний, досяг лише 17 років, та враховуючи практику ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року згідно з якою «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», суд приходить до висновку, що жоден більш м`який запобіжний захід не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, в наслідок чого, останньому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи все вище викладене та перевіривши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя не вбачає підстав для визначення ОСОБА_8 розміру застави, оскільки вчинений ним злочин спричинив загибель людини та вчинений із застосуванням насильства.

Відповідно до ч.1, 2 ст.197 КПК України строк дії ухвали суду, про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання обвинуваченого - з моменту затримання.

Строк тримання під вартою слід рахувати з моменту фактичного затримання підозрюваного, а саме з 07 год. 00 хв. 26.01.2021.

Керуючись ст.ст. 176-178,193,194,196,КПК України,-

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Дубенського ВП ГУНП України в Рівненській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 за матеріалами кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000011 від 26 січня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, про застосування відносно підозрюваного неповнолітнього ОСОБА_8 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дубно, Рівненської області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , Українця, громадянина України, учня-екстерна 11 класу Дубенської ЗОШ №6, - запобіжного заходу у виді тримання під вартою - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном 60 днів.
Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання - 07 год. 00 хв. 26.01.2021.
Встановити строк дії ухвали - до 07:00 год. 27 березня 2021 року.
Копію ухвали направити для виконання начальнику Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області та начальнику ДУ «Рівненського слідчого ізолятора».

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні № 0000011.

Ухвала про застосування запобіжного заходу - взяття під варту оголошена підозрюваному ОСОБА_8 .

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення під розписку.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Дубенського міськрайонного суду
Рівненської області ОСОБА_1