Дата документу 06.08.2020 Справа № 937/2351/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/858/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 937/2351/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

власника майна ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 червня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 червня 2020 року задоволено клопотання слідчого Першого слідчого відділу СУ Територіального управління ДБР, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_9 про арешт майна.

Накладено арешт на об`єкти нерухомості, що перебувають у власності підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 , заборонивши їх відчуження (заборону вчинення реєстраційних дій), оскільки його незастосування може призвести до втрати, перетворення, передачі майна, яке може бути використане як забезпечення цивільного позову.

Згідно зі змістом судового рішення, слідчий Першого слідчого відділу СУ Територіального управління ДБР, розташованого у м. Мелітополі - ОСОБА_9 , за погодженням з процесуальним прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на об`єкти нерухомості, що перебувають у власності підозрюваного ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2 , заборонивши їх відчуження (заборону вчинення реєстраційних дій), оскільки його незастосування може призвести до втрати, перетворення, передачі майна, яке може бути використане як забезпечення цивільного позову.

Клопотання обґрунтовано тим, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Мелітополі, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 24.01.2014 під №0000328 за підозрою ОСОБА_8 за ч.ч.3,4 ст.190, ч.2 ст.146 КК України та ОСОБА_10 за ч.ч.3,4 ст.190, ч.2 ст.146, ч.3 ст.189 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , підозрюються у скоєнні злочинів, передбачених ч.ч.3, 4 ст.190, ч.2 ст.146 КК України, а саме у заволодінні шахрайським шляхом об`єктами житлової нерухомості ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , в т.ч. з метою їх подальшого продажу та заволодіння грошовими коштами, а також у незаконному позбавленні волі ОСОБА_11 .

22.10.2019 потерпілим ОСОБА_11 було заявлено цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні на суму 1000000 грн.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно у власності ОСОБА_8 перебувають об`єкти нерухомості за адресами: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 .

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов висновку, що необхідно накласти арешт на об`єкти нерухомості, що перебувають у власності підозрюваного ОСОБА_8 для забезпечення цивільного позову.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 вважає ухвалу слідчого судді незаконною, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що при розгляді вказаного клопотання слідчим суддею було грубо порушено право підозрюваного на захист. Ні підозрюваний, ні його захисник не отримували копій клопотання та додатків до нього, не були ознайомлені з матеріалами справи для побудови позиції захисту.

Слідчий суддя вирішуючи питання про накладання арешту вийшов за межі поданого слідчим клопотання, який просив накласти арешт на нерухоме майно для забезпечення цивільного позову, натомість слідчий суддя послався на санкцію ч.4 ст.190 КК України, яка передбачає конфіскацію майна як вид покарання.

Зазначає, що накладенням арешту на нерухоме майно було порушено право на захист ОСОБА_13 , оскільки вона як дружина підозрюваного є також власником нерухомого майна на праві спільної сумісної власності.

Звертає увагу суду, що цивільний позов безпідставно поданий до ОСОБА_8 , оскільки ОСОБА_8 не інкримінується заволодіння особистими речами ОСОБА_11 , окрім його квартири АДРЕСА_5 , яка до того ж не вибула з власності ОСОБА_11 . Таким чином підозрюваний не може відповідати за злочини, по яких йому не повідомлено про підозру, у тому числі і в межах цивільної відповідальності.

Також зазначає, що копію ухвали отримав 01.07.2020 року, апеляційна скарга була подана 06.07.2020 року, а тому строк на апеляційне оскарження не був пропущений.

Враховуючи викладене, просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволення клопотання слідчого про арешт майна.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; власника майна ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги, прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.395 КПК України, апеляційна скарга, може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення; якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Враховуючи вищевказане положення, а також те, що копія повного тексту ухвали слідчого судді була отримана захисником 01.07.2020 року, апеляційна скарга була подана 06.07.2020 року, колегія суддів вважає, що у вказаному випадку строк на апеляційне оскарження судового рішення підлягає поновленню.

Щодо вимог апеляційної скарги по суті, слід зазначити наступне.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст.132, 170, 171, 172, 173 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Відповідно до положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч.2, ч.3 ст.170 КПК України метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів (у цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу); спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характер щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У вищевказаному клопотанні слідчого про накладення арешту на майно, відповідно до вимог ст.171 КПК України, зазначені: підстава і мета, відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, вид майна, що належить арештувати, до клопотання додані документи та інші матеріали, якими обґрунтовані доводи клопотання.

На думку колегії суддів, слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно, зазначене в клопотанні слідчого, дотримався вимог, передбачених ст.ст.172, 173 КПК України, дослідив додані до клопотання матеріали кримінального провадження, врахував правову підставу для арешту майна та інші обставини кримінального провадження.

Задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про накладення арешту на майно, відповідає вимогам ст.171 КПК України, матеріали клопотання містять достатньо підстав вважати, що необхідно накласти арешт на об`єкти нерухомості, що перебувають у власності підозрюваного ОСОБА_8 з метою забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчий першого слідчого відділу територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_9 звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з клопотанням про накладення арешту на об`єкти нерухомості, що перебувають у власності підозрюваного ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2 , заборонивши їх відчуження (заборону вчинення реєстраційних дій), з метою забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні.

На підтвердження доводів клопотання слідчим наданий витяг з ЄРДР за №0000328 від 24 січня 2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч.2 ст.146 КК України, та інші копії документів, якими, на думку слідчого, обґрунтовується клопотання.

Як встановлено слідчим суддею, в провадженні першого слідчого відділу територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, перебуває кримінальне провадження за №0000328 від 24 січня 2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч.2 ст.146 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , підозрюються у скоєнні злочинів, передбачених ч.ч.3, 4 ст.190, ч.2 ст.146 КК України, а саме у заволодінні шахрайським шляхом об`єктами житлової нерухомості ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , в т.ч. з метою їх подальшого продажу та заволодіння грошовими коштами, а також у незаконному позбавленні волі ОСОБА_11

22.10.2019 року та 06.11.2019 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.ч.3, 4 ст.190 КК України.

22.10.2019 року потерпілим ОСОБА_11 було заявлено цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні на суму 1000000 гривень.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно у власності ОСОБА_8 перебувають об`єкти нерухомості за адресами: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 .

З метою забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні слідчий просив накласти арешт на зазначене майно підозрюваного.

Враховуючи наявність обґрунтованих підстав вважати, що саме ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч.2 146 КК України, останньому повідомлено про підозру у вчиненні зазначених правопорушень, санкція ч.4 ст.190 КК України передбачає обов`язкове покарання у вигляді конфіскації майна, а також наявність цивільного позову у кримінальному провадження від потерпілого ОСОБА_11 в розмірі 1000000 гривень, та з метою забезпечення цивільного позову, слідчий суддя на законних підставах прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення клопотання слідчого щодо арешту об`єктів нерухомості, що перебувають у власності підозрюваного ОСОБА_8 .

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що в даному випадку на вищезазначене майно, а саме на об`єкти нерухомості, рішенням слідчого судді було обґрунтовано, з дотриманням вимог закону накладено арешт, з метою забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні.

Не накладення арешту на зазначені на об`єкти нерухомості може призвести до можливості їх відчуження, що в разі ухвалення обвинувального вироку відносно ОСОБА_8 унеможливить виконання вироку в частині забезпечення цивільного позову.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про недодержання слідчим вимог ст.170 КПК України, та відсутність у суду правових підстав для накладення арешту колегія суддів вважає безпідставними.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що накладення арешту порушує право власності дружини підозрюваного ОСОБА_13 колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки доказів того, що вказані квартири перебувають у спільній сумісній власності подружжя Туріциних слідчому судді не надано. Не було надано таких доказів і під час апеляційного розгляду, а тому апеляційний суд позбавлений можливості перевірити доводи сторони захисту в цій частині.

Для таких випадків ч.1 ст.174 КПК України передбачений інший порядок відстоювання свого права на майно. Так, особи які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, у тому числі й власник або володілець майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування, розглядається слідчим суддею. В разі якщо зазначені особи доведуть, що в подальшому у застосуванні цього засобу відпала потреба, або арешт накладено необґрунтовано, то арешт майна, ухвалою слідчого судді, може бути скасовано повністю або частково.

Тобто, власник частки арештованого майна, а як зазначила сторона захисту, цим власником є ОСОБА_13 , має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна повністю або частково.

Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів прийшла до переконання, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб та у межах чинного законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді, є необґрунтованими.

Отже, ухвала слідчого судді є обґрунтованою та вмотивованою, відповідає вимогам ст.ст.172, 173, 370, 372 КПК України, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне її скасування або зміну, колегія суддів не вбачає. А доводи апеляційної скарги не спростовують правильності рішення слідчого судді щодо задоволення клопотання про арешт майна.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

поновити захиснику-адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 червня 2020 року.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 червня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого Першого слідчого відділу СУ Територіального управління ДБР, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_9 про арешт майна, та накладено арешт на об`єкти нерухомості, що перебувають у власності підозрюваного ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 , заборонивши їх відчуження (заборону вчинення реєстраційних дій), оскільки його незастосування може призвести до втрати, перетворення, передачі майна, яке може бути використане як забезпечення цивільного позову, залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4