Справа № 462/3386/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1021/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,
адвоката: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 08 червня 2018 року про арешт майна,

ВСТАНОВИЛА:
Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання слідчого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 про арешт майна та поновлено пропущений строк для звернення до суду із клопотанням. Накладено арешт на автомобіль марки «Volkswagen Passat», 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова із ознаками підробки НОМЕР_2 , та один ключ від вказаного автомобіля, володільцем яких є ОСОБА_7 .

Таке рішення обґрунтоване тим, що Залізничним ВП ГУ НП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001769 від 19.05.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України. Автомобіль марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , та один ключ від вказаного автомобіля є предметами вчинення правопорушення та речовими доказами. З метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження на зазначений автомобіль та один ключ від цього автомобіля накладено арешт.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 08 червня 2018 року про арешт майна, поставити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна, та поновити строк на апеляційне оскарження. Вважає дану ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам КПК України. Слідчий пропустив термін звернення із клопотанням, оскільки транспортний засіб був вилучений 19.05.2018 року, а клопотання про арешт слідчий подав лише 07.06.2020 року. Відрядження слідчий мав лише 21-22.05.2018 року, щодо іншого періоду слідчий не представив доказів того, що він не міг вчасно звернутись із клопотанням. Відтак, на думку апелянта, слідчому судді не представлено поважних причин подачі клопотання про арешт транспортного засобу, тобто підстав для поновлення терміну у слідчого не було і таке клопотання не могло бути розглянуте слідчим суддею.

В обґрунтування пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді зазначає, що про судове засідання щодо розгляду справи власник арештованого майна не повідомлявся та йому не було відомо про те, що на вказаний транспортний засіб було накладено арешт, лише 20.08.2020 року ознайомились із матеріалами справи та отримали копію оскаржуваної ухвали, а відтак такий пропущено з поважних причин.

До початку розгляду справи в суді апеляційної інстанції від прокурора надійшла заява, в якій такий просить слухати справу у його відсутність, тому суд вважає можливим провести розгляд апеляційної скарги у відсутності прокурора.

Заслухавши доповідача, доводи адвоката ОСОБА_6 на підтримання поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

При цьому, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу (ч.3 ст.170 КПК України).

За приписами ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як зазначено в ч.1 ст.100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст.ст.160-166, 170-174 цього Кодексу.

Визначення речових доказів наведено в ст.98 КПК України.

Встановивши, що автомобіль марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , та один ключ від вказаного автомобіля визнані постановою слідчого від 25 травня 2018 року речовими доказами у даному кримінальному провадженні, такі вилучено в ході проведення огляду місця події на території Територіального сервісного центру № 4146, що відображено в протоколі огляду місця події від 19 травня 2018 року, під час якого ОСОБА_7 пропозицій та зауважень не висловила, слідчий суддя прийшов до вірного висновку, що відсутні підстави для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, та обґрунтовано задовольнив його, адже слідчим доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 КПК України. При цьому, слідчим суддею вірно враховано, що автомобіль марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , та один ключ від вказаного автомобіля є предметами вчинення правопорушення та можуть бути використані як доказ факту і обставин вчинення кримінального правопорушення.

Колегією суддів не встановлено, що під час розгляду клопотання про арешт майна слідчий суддя допустив порушення вимог ст.ст.172, 173 КПК України, а саме строку розгляду такого клопотання, оскільки поновив пропущений строк для звернення до суду із клопотанням у зв`язку із значним навантаженням, проведенням значного обсягу слідчих дій та перебуванням у відрядженні слідчого у даному кримінальному провадженні.

Також, як вбачається з листа прокурора, який надійшов на електронну адресу Львівського апеляційного суду, кримінальне провадження №0001769, в рамках якого слідчим суддею Залізничного районного суду м. Львова винесено ухвалу про накладення арешту, на даний час закрите. Відтак це не позбавляє власника арештованого майна звернутися до суду з клопотанням про скасування арешту належного йому майна, якщо таке не було вирішено постановою про закриття кримінального провадження.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що оскаржуване рішення слідчого судді відповідає вимогам закону і є належним чином обґрунтованим. Висновки, наведені в ухвалі суду першої інстанції, узгоджуються з положеннями КПК України та відповідають фактичним обставинам справи. Підстави для її скасування відсутні, як і відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, яку слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

З врахуванням наведених підстав пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, суд вважає за необхідне поновити цей строк, оскільки судом першої інстанції справа розглядалася у відсутності власника арештованого майна, а копію оскаржуваної ухвали адвокат ОСОБА_6 отримав 20.08.2020 року.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 415, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Поновити адвокату ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 08 червня 2018 року про арешт майна без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4