ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/5956/20
Провадження № 1-кс/210/2153/20

"30" жовтня 2020 р.

Слідчий суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 , на бездіяльність начальника сектору дізнання Металургійного ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
В провадження слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_3 , на бездіяльність начальника сектору дізнання Металургійного ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 та скасування постанови.
ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд скарги у його відсутність, на скарзі наполягає та просить слідчого суддю її задовольнити.
Начальник сектору дізнання Металургійного ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 надала заяву про розгляд скарги у її відсутність, проти скарги заперечує.
Ухвалою слідчого судді були витребувані матеріали кримінального провадження № 0000155 від 12.09.2020 року з метою повного та всебічного розгляду скарги.
Відповідно до частин 1, 2 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно з частиною 3 статті 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Враховуючи, що судом вжито заходи для забезпечення диспозитивності та змагальності сторін, слідчий суддя приходить до висновку, про можливість розгляду скаргу за відсутності слідчого та прокурора.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Скаржник ОСОБА_3 визнаний потерпілим у кримінальному провадженні № 0000155 від 12.09.2020 року, отже має право заявляти клопотання в порядку ст. 220 КПК України.
Разом з тим, варто зауважити, що заявлена вимога ОСОБА_3 в поданому ним клопотанні від 28.09.20250 року про визнання попільнички речовим доказом - не є слідчою (розшуковою) дією та негласною слідчою (розшуковою) дією, оскільки визнання об`єктів речовими доказами є процесуальною дією і тому слідчий суддя розглядає вказану скаргу в межах пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України а саме: на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача які полягали…у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Відповідно до п.3 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. У кримінальному провадженні підлягають доказуванню, у тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Обов`язок доказування згідно з вимогами ч.1 ст.92 КПК України покладається на слідчого, саме ж доказування, як визначено в ч.2 ст.91 КПК України, полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному
Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: а) запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; б) відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; в) надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази.
Правова природа оскарження процесуального рішення дізнавача передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку винесення постанови, а й підстави прийняття саме такого рішення.
З матеріалів скарги встановлено, що за фактом завдання ОСОБА_3 , тілесних ушкоджень до Єдиного реєстру досудових розслідувань інспектором СД Металургійного ВП Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 12.09.2020 року було внесено відомості щодо реєстрації кримінального провадження № 0000155 із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ст.125 ч.1 КК України.
Потерпілий ОСОБА_3 26 вересня 2020 року звернувся до дізнавача із клопотанням про долучення до матеріалів кримінального провадження речового доказу, а саме - попільнички, якою ОСОБА_6 завдала йому тілесних ушкоджень. Листом 48.1/4-1256 від 06.10.2020 року дізнавач повідомила скаржника про відмову в задоволенні його клопотання від про долучення речового доказу до матеріалів кримінального провадження №0000155.
В постанові, що оскаржується, дізнавачем зазначено, що: «клопотання не підлягає задоволенню у зв`язку наступним. Долучення до матеріалів кримінального провадження даного речового доказу не є доцільним через те, що гр. ОСОБА_3 , та гр. ОСОБА_6 , проживають спільно на одній території, а отже не є результативним відібрання зразків папілярних ліній з даного предмету".
Згідно з частинами 1,3,5,6 ст.110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
Постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови. Постанова слідчого, дізнавача, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.
Практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справах є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України» та інші).
Також слід зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), №15007/02, п. п. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року) сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 40-1 КПК України дізнавач уповноважений вилучати знаряддя і засоби вчинення правопорушення, речі і документи, що є безпосереднім предметом кримінального проступку або виявлені під час затримання, а також проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, установлених цим Кодексом;
Частиною 4 ст. 40-1 КПК України передбачено, що дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Відповідно до частини 1 статті 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, у а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй (ч.2 ст.220 КПК України).
Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.
Згідно ч. 1 ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. (ч. 1 ст. 86 КПК України)
Дослідженням матеріалів кримінального провадження встановлено, що ухвалюючи оскаржувану постанову, дізнавачем не було перевірено всі доводи, викладені заявником в заяві про вчинення злочину.
Оскаржувана постанова дізнавача-інспектора не містить належним чином мотивованих підстав в обґрунтування відмови, і хоча дізнавач є самостійним в прийнятті процесуальних рішень, однак не є експертом, щоб оглянути та надати оцінку знаряддю вчинення правопорушення, зокрема наявність сколів, крові, відбитків пальців, а також чи взагалі вказаний предмет містить сліди вчинення правопорушення.
Слідчий судья враховує, що при розслідуванні кримінальних правопорушень за статтею 125 КК України підлягає встановленню не лише характер та ступінь завданих тілесних ушкоджень, а й механізм їх утворення.
Як стверджує потерпілий у своїй заяві, попільничка, на яку посилається заявник у клопотанні та скарзі, була використана для нанесення ударів, а отже вона може бути визнана речовим доказом, не лише з точку зору наявності на ній папілярних слідів, а й з метою встановлення механізму завдання тілесних ушкоджень.
В постанові відсутні данні про проведення дій, які б спростували необхідність долучення речових доказів, тому слідчий суддя приходить до висновку, що дізнавачем передчасно відмовлено в задоволенні клопотання, та не надано оцінку предмету, про який заявляє потерпілий, і який може мати значення для кримінального провадження, зокрема встановлення механізму завдангня тілесних ушкодженнь, які підтверджені висновком експерта..
При вказаних обставинах вважаю, що скарга підлягає задоволенню, а постанова дізнавача скасуванню.
Що стосується поновлення строків на подання даної скарги, слідчий суддя зазначає, що матеріали кримінального провадження № 0000155 від 12.09.2020р. не містять доказів своєчасного вручення ОСОБА_3 постанови про відмови у задоволенні його клопотання, тому слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про поновлення строків є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.9, 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_3 , на бездіяльність начальника сектору дізнання Металургійного ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 та скасування постанови - задовольнити.

Поновити ОСОБА_3 строк на оскарження постанови начальника сектору дізнання Металургійного ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 від 05 жовтня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання, в межах кримінального провадження № 0000155 від 12.09.2020року.

Скасувати постанову начальника сектору дізнання Металургійного ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 від 05 жовтня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання, в межах кримінального провадження № 0000155 від 12.09.2020року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1