ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 636/3648/19 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1982/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Дезертирство
22 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5
за участю прокурора - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 24 лютого 2020 року відносно ОСОБА_7 ,-
В обґрунтування прийнятого рішення судом зазначено, що наразі неможливо провести підготовче судове засідання оскільки обвинувачений ОСОБА_7 не з`являється в судове засідання, а судом вичерпано можливості застосування заходів процесуального примусу щодо виклику обвинуваченого та встановити його місце мешкання не виявилося можливим на протязі майже 7 місяців.
За висновками суду в матеріалах кримінального провадження відсутні дані, які підтверджують анкетні відомості щодо місця мешкання обвинуваченого ОСОБА_7 , у зв`язку з чим суд дійшов до висновку, що, в порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, зазначене в обвинувальному акті місце проживання обвинуваченого органом досудового розслідування достеменно не встановлено, а зазначені відомості не відповідають дійсності.
У зв`язку з чим суд вважав неналежним виклад у обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 фактичних обставин кримінального правопорушення, без зазначення всіх складових, передбачених ч. 2 ст. 291 КПК України.
На думку суду відсутність точних даних про місце мешкання обвинуваченого є суттєвим недоліком обвинувального акту, який перешкоджає суду належним чином провести підготовче судове засідання та дотриматися розумних строків судового розгляду.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування своїх висновків зазначає, що факт неявки ОСОБА_7 у судове засідання жодним чином не свідчить про невідповідність адреси реєстрації та фактичного проживання обвинуваченого зазначеної у обвинувальному акті на момент його складання.
Так в ухвалі Чугуївського міського суду Харківської області від 24 лютого 2020 року зазначено, що - «Відповідно до наявних у судовому провадженні відомостей, справа неодноразово призначалась до розгляду (26 вересня 2019 року, 19 листопада 2019 року, 20 січня 2020 року) та обвинуваченому направлялися судові повістки про місце, дату та час судових засідань, які були повернуті, тобто обвинувачений ОСОБА_7 не був повідомлений належним чином про дату та час проведення судових розглядів, також обвинувачений ОСОБА_7 протягом певного періоду часу міг змінити місце реєстрації та фактичного проживання.
Також, суд прийняв рішення про повернення обвинувального акту на підставі невиконаних з невідомих причин ухвал про застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 заходу забезпечення кримінального провадження у виді приводів, що на думку сторони обвинувачення не може свідчити про недостовірність встановлення під час досудового розслідування анкетних даних обвинуваченого ОСОБА_7 , які вказані в обвинувальному акті, а саме: місця реєстрації та місця фактичного проживання.
Крім того, суд посилається на те, що згідно матеріалів про виконання ухвали про привід обвинуваченого у судове засідання, призначене на 24 лютого 2020 року, обвинувачений ОСОБА_7 за вказаною прокурором адресою реєстрації не проживає з 2014 року і місце його знаходження сільській раді не відоме, а за вказаною прокурором фактичного проживання, зі слів його співмешканки, не проживає протягом 5 років і місце його знаходження та його номер телефону їй не відомі, що є помилковим та не відповідає дійсності.
Між тим, відповідно до зібраних матеріалів в ході виконання ухвали про привід обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_7 дійсно проживає за адресою . АДРЕСА_1 на протязі 5 років у цивільному шлюбі зі своєю співмешканкою.
На момент відпрацювання судового доручення працівниками Чугуївського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, зі слів його співмешканки, ОСОБА_7 поїхав до населеного пункту за місцем своєї реєстрації за адресою: Харківська область, Великобурлуцький район, с. Рублене для оформлення, втраченого ним раніше, паспорта громадянина України.
Таким чином на думку автора апеляційної скарги стороною обвинувачення додержано усіх вимог, передбачених ст. 291 КПК України щодо складання обвинувального акту, в тому числі й зазначення місця проживання обвинуваченого.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Між тим, зазначених вимог закону судом першої інстанції не дотримано.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали підставою для повернення обвинувального акту стала відсутність даних, які підтверджують анкетні відомості щодо місця мешкання обвинуваченого ОСОБА_7 та його неявка в судові засідання, що визнано судом невідповідністю обвинувального акту вимогам ст.. 291 КПК України.
Проте, такий висновок суду першої інстанції є помилковим.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 та саме на цю адресу судом надсилалась ОСОБА_7 кореспонденція.
26.09.2019 року обвинувачений ОСОБА_7 прибув в судове засідання за викликом суду та брав участь в судовому засіданні про що свідчать дані з журналу судового засідання від цієї дати.
Натомість судове засідання не відбулось з підстав неможливості ідентифікації особи обвинуваченого через відсутність у нього документів, які посвідчують особу.
В подальші судові засідання ОСОБА_7 не з`являвся.
Проте, судові повістки надіслані на ім`я ОСОБА_7 повертались до суду без вручення саме з підстав закінчення терміну їх зберігання, а не з підстав не проживання адресата за вказаною в них адресою.
19.11.2019 та 20.01.2020 судом постановлювались ухвали про його привід, які не були виконані, зокрема з підстав не проживання ОСОБА_7 за адресою, зазначеній в ухвалі суду.
Між тим, суд першої інстанції не звернув увагу на той факт, що в ході виконання ухвали суду про привід обвинуваченого у судове засідання, призначене на 24 лютого 2020 року, встановлено та підтверджується матеріалами виконання даної ухвали, що обвинувачений ОСОБА_7 , зі слів його співмешканки, проживає з нею за адресою вказаною стороною обвинувачення в обвинувальному акті, а саме: АДРЕСА_1 на протязі 5 років у цивільному шлюбі, а на момент відпрацювання судового доручення працівниками Чугуївського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, зі слів його співмешканки, ОСОБА_7 поїхав до населеного пункту за місцем своєї реєстрації за адресою: Харківська область, Великобурлуцький район, с. Рублене для оформлення, втраченого ним раніше, паспорта громадянина України.
Більш того під час підготовки провадження до апеляційного розгляду судова повістка, надіслана за адресою проживання ОСОБА_7 , яка зазначена в обвинувальному акті, а саме: АДРЕСА_1 , була вручена останньому, про що свідчить його підпис у повідомленні про вручення поштового відправлення.
Таким чином, суду було надано відомості, які об`єктивно підтверджують факт проживання ОСОБА_7 за адресою, зазначеною в обвинувальному акті, та на які суд не звернув уваги.
Крім того, колегія суддів вважає помилковими висновки суду щодо вичерпання передбачених КПК України заходів про виклик обвинуваченого, оскільки ст. 335 КПК України передбачає можливість зупинення судового провадження, зокрема з підстав розшуку обвинуваченого.
Отже, висновки суду про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України є хибними, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, та матеріалах провадження.
Враховуючи наведене доводи апеляційної скарги про безпідставність повернення обвинувального акта прокурору є слушними та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 411, 419 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргою прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.
Ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 24 лютого 2020 року відносно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді