137/1466/20

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2020 смт. Літин

Літинський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4

представника Літинської ВК № 123 ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Літині в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрашівка Теплицького району Вінницької області, громадянина України, із неповною середньою освітою, розлученого, засудженого 02.03.2017 року Теплицьким районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 121 КК України до 8 (восьми) років позбавлення волі, (початок строку 01 листопада 2016 року, кінець строку: 20 травня 2023 року ) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Літинського районного суду Вінницької області із вказаним клопотанням, яким просив застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або замінити невідбуту частину строку покарання більш м`яким, мотивуючи тим, що за час відбування покарання поводив себе добре, заохочень не має, так як основну частину покарання перебував у медичних закладах.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції засуджений ОСОБА_4 клопотання підтримав та просив його задовольнити. Факт свого непрацевлаштування пояснив наявністю хвороби, котру не зміг назвати.

Представник Літинської ВК 123 ОСОБА_5 зазначив, що на його думку засуджений ОСОБА_4 не довів своє виправлення та не став на шлях виправлення. Заохочень не має. Було 1 стягнення. Рішеннями адміністрації установи відбування покарань засудженому відмовлялось у застосуванні до нього ст.ст. 81, 82 КК України, оскільки засуджений під час відбування покарання не став на шлях виправлення та не довів своє виправлення.

Прокурор ОСОБА_3 заперечив проти задоволення клопотання засудженого.

Заслухавши пояснення учасників процесуальної дії, дослідивши клопотання та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_4 , суд приходить до наступних висновків.

Так, з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_4 вбачається, що 02.03.2017 року Теплицьким районним судом Вінницької області останнього засуджено за ч.2 ст. 121 КК України до 8 (восьми) років позбавлення волі (а.с. 18-20).

Стаття 81 КК України передбачає, що умовою для застосування умовно-дострокового звільнення є те, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Стаття 82 КК України передбачає, що умовою для застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є те, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2000 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення а також те, що засуджений став на шлях виправлення.Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, його участі в самодіяльних організаціях засуджених беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установ виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. При цьому суд враховує поведінку засудженого за весь період відбування покарання.

Судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму.

З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_4 , вбачається, що під дію ст. 81 КК України останній підпадає по відбуттю 2/3 частини строку призначеного йому покарання (19.09.2020) (а.с. 16), під дію ст. 82 КК України останній підпадає по відбуттю 1/2 частини строку призначеного йому покарання (20.05.2019) (а.с. 16) , однак відповідно до витягів із протоколів № 18 від 23.09.2020 та № 20 від 22.10.2019 комісія Літинської ВК №123 по розгляду матеріалів особових справ засуджених відмовила ОСОБА_4 у застосуванні до нього ст.ст. 81, 82 КК України, оскільки останній під час відбування покарання не став на шлях виправлення та не довів своє виправлення (а.с. 14-15).

Згідно характеристики засудженого ОСОБА_4 яка міститься в матеріалах особової справи від 11.11.2020 (а.с. 16), останній за час перебування у Літинській ВК № 123 характеризується негативно. Не приділяє уваги до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду та використання їх тільки за призначенням. До передбачених вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно. Безвідповідально ставиться до виконання робіт з благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. За час відбування покарання в установі перебуває на профілактичному обліку, як особа схильна до самогубства. Відтак адміністрація установи прийшла до переконання, що застосування ст. 82 КК України до засудженому ОСОБА_4 є передчасним, оскільки останні своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення. В установі з власних переконань не працює, заохочень не має.

Як вбачається з довідки про заохочення та стягнення від 15.09.2020 (а.с. 17) засуджений ОСОБА_4 за весь період перебування в установі 1 (один) раз притягався до дисциплінарної відповідальності. Заохочення відсутні.

Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням вищенаведених обставин суд дійшов до висновку про доцільність відмови у задоволенні клопотання.

Керуючись ст. ст. 50, 81, 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення та про заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя:ОСОБА_1