Справа № 404/5035/20
Номер провадження 1-кс/404/88/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , володільця та власника арештованого майна,- ПрАТ «Кіровоградлітмаш» в особі адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кіровського районного суду міста Кіровограда матеріали клопотання про скасування арешту на майно, застосованого на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 22 жовтня 2020 року по кримінальному провадженню 0001309 за ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_4 в інтересах власника/володільця ПрАТ «Кіровоградлітмаш», подав до Кіровського районного суду міста Кіровограда клопотання про скасування арешту на майно накладеного на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 22 жовтня 2020 року по вказаному кримінальному провадженню.

Під час вирішення клопотання адвокат підтримав заявлені ним вимоги. Наполягає, що експертизи провели; дослідили файли з системних блоків, після чого відпала потреба у подальшому застосуванні арешту. Крім того порушуються розумні строки, оскільки провадження зупинено. Така невизначеність порушує права та інтереси та також блокує роботу ПрАТ «Кіровоградлітмаш».

Слідчий повідомлявся, але не з`явився. Прокурор заперечив у зв`язку з відсутністю підстав для скасування арешту.

22 жовтня 2020 року по вказаному кримінальному провадженню на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда, задоволено клопотання слідчого та застосований захід забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на тимчасово вилучене майно, заборонивши користуватись, відчужувати, розпоряджатись ним.

Підставою застосування такого виду заходу забезпечення стало відшукання, вилучення та визнання майна речовим доказом по зазначеному кримінальному провадженню.

Вирішуючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, слідчий суддя прийняв законне та обґрунтоване рішення. З`ясував завдання кримінального провадження, мету і підстави передбачені чинним КПК України, для застосування співмірного заходу забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів. Положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно були з`ясовані всі обставини, з якими Закон пов`язує можливість (підстави) для накладення арешту на вилучене майно, також перевірено співрозмірність, мету і завдяння цього кримінального провадження. Відповідно до ст. 100 КПК України, на речовий доказ може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України. У зв`язку із цим, згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, накладений арешт на майно, що за версією представників сторони обвинувачення зберегло на собі сліди злочину і буде використано при доказуванні в суді. Арештоване майно відповідає критеріям, визначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України. З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке є речовим доказом та відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

У випадку скасування арешту і повернення речових доказів, зявиться реальний ризик для перетворення, знищення речових доказів.

Без речових доказів у майбутньому сторона обвинувачення не зможе виконати вимоги ст. 290 КПК України, а суд втратить можливість безпосередньо дослідити речові докази (засада безпосередності ст.23 КПК України).

Через це продовжують існувати розумні підстави вважати, що вказане майно буде приховано, передано, пошкоджено або знищено. Не відпали реальні потреби для збереження майна у первинному/незмінному стані.

Продовження дії арешту узгоджується з вимогами п.1 ч. 1 ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала слідчого судді про накладення арешту на вилучене майно є чинною. Не змінились умови, підстави та обставини що стали підставами для застосування арешту. Злочин що розслідується не декриміналізований. Не зменшилась суспільна небезпека винних дій внаслідок заволодіння державним майном з об`єкта стратегічного значення. Ініціатор клопотання не довів, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються. При скасуванні заходів забезпечення діють тотожні правила, що узгоджується з положеннями ст. 22 КПК України про засаду змагальності.

Адвокат не подав доказів настання для ПрАТ «Кіровоградлітмаш» негативних наслідків після вилучення двох застарілих системних блоків і принтерів, а також документів за минулий час, зміст яких не пов`язаний з господарською діяльністю ПрАТ «Кіровоградлітмаш».

Керуючись ст. 174 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні вимог адвоката ОСОБА_4 який діє в інтересах ПрАТ «Кіровоградлітмаш» про скасування арешту накладеного на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 22 жовтня 2020 року, відмовити.

Ухвала не оскаржується в апеляційному порядку. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого судового засідання.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1