Номер провадження: 11-кп/813/893/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

25.01.2021 року м. Одеса

Суддя-доповідач Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , в порядку підготовки до апеляційного розгляду, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 09.06.2020 року, у кримінальному провадженні №0000673 внесеного до ЄРДР 02.04.2018 року, стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -
встановив:

Відповідно до вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 09.06.2020 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання у виді двох років обмеження волі.

До набрання вироком законної сили обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

На вказаний вирок захисником адвокатом ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу, в якій він просить зазначений Малиновського районного суду м. Одеси від 09.06.2020 року відносно ОСОБА_4 змінити, визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 року обмеження волі. Звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Вичерпний перелік вимог, яким повинна відповідати апеляційна скарга, встановлений ст. 396 КПК України. Зокрема, згідно з п. п. 4, 5 ч. 2 ст. 396 КПК України, в апеляційній скарзі поряд з іншим зазначаються: вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, а також клопотання особи, яка подає апеляційну скаргу, про дослідження доказів.

Перевіривши апеляційну скаргу, можна зробити висновок про те, що вона не відповідає вимогам ст. 396 КПК України з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити вирок або ухвалу без змін; 2) змінити вирок або ухвалу; 3) скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок; 4) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу; 5) скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження; 6) скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Частиною 1 статті 408 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі: 1) пом`якшення призначеного покарання; 2) зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосування статті (частини статті) закону України про менш тяжке кримінальне правопорушення; 3) зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення; 4) в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.
Відповідно положень ст.410 КПК України, неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо: 1) судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення; 2) необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Згідно з ст. 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: 1) висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; 2) суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; 3) за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначеночому суд взяв до уваги одні докази 1 відкинув інші; 4) висновки суду, викладені усудовому рішенні, містять істотні суперечності.
Вирок та ухвала підлягають скасуванню чи зміні із зазначених підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону У країни про кримінальну відповідальність, на визначення міри покарання або застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.
Згідно зі ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Частиною другою цієї статті також встановлений вичерпний перелік підстав для безумовного скасування судового рішення до яких відносяться випадки, якщо: 1) за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито; 2) судове рішення ухвалено незаконним складом суду; 3) судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 323 чи статтею 381 цього Кодексу, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою; 4) судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою; 5) судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання; б) порушено правила підсудності; 7) у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.
Відповідно до положень ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону У країни про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: 1) незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; 2) застосуванню закону, який не підлягає застосуванню; 3) неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; 4) призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальнувідповідальність.
Положеннями ст. 414 КПК України передбачено, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 вимагає змінити оскаржений вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 09.06.2020 року у зв`язку з неповнотою судового розгляду; невідповідністю висновків суду викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадженняістотним порушенням вимог кримінального процесуального закону; невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 року обмеження волі, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
При цьому, як убачається зі змісту апеляційної скарги, захисник оспорює кваліфікацію дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК У країни, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, посилаючись на неврахування судом 1-ої інстанції доказів, що можуть свідчити про знаходження ОСОБА_4 в стані сильного душевногохвилювання, а також про спричинення потерпілому тілесних ушкоджень меншого ступеню ТЯЖКОСТІ.
На обґрунтування своєї позиції захисником заявлено клопотання про дослідження доказів, а саме, про допит свідків та призначення повторної судово-медичної експертизи, з метою їх переоцінки (надання їм іншої оцінки), ніж це зробив суд першої інстанції.
Між тим, у резолютивній частині апеляційної скарги захисник просить змінити вирок суду та визнати ОСОБА_4 винуватим за ч. 1 ст. 122 КК України, кваліфікація дій обвинуваченого за якою ним оспорюється.
Крім того, поза увагою захисника залишилось, по-перше, що вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 09.06.2020 року ОСОБА_4 вже визнано винуватим саме за цією статтею закону України про кримінальну відповідальність, а по-друге, що відповідно до ст. ст. 368, 369, 374 КПК України, особа визнається винуватою вироком суду, який судом апеляційної інстанції ухвалюється в порядку та за умови, визначні ст. 420 КПК України.
Зазначені обставини вказують на суперечливість та неузгодженість мотивувальної та резолютивної частини апеляційної скарги захисника, невідповідність поданої апеляційної скарги захисника положенням кримінального процесуального закону, що позбавляє апеляційний суд можливості прийняти апеляційну скаргу до свого провадження та призначити її до розгляду.
Крім того, згідно із ч. 6 ст. 396 КПК України до апеляційної скарги та доданих до неї письмових матеріалів надаються копії в кількості, необхідній для їх надісланнясторонам кримінального провадження та іншим учасникам судового провадження,
інтересів яких стосується апеляційна скарга. Цей обов`язок не поширюється на обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом або тримається під вартою.
Адвокатом ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції надано недостатню кількість копій апеляційної скарги, зважаючи на те, що учасниками судового провадження, крім адвоката ОСОБА_3 , є: прокурор, обвинувачений ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_5 , представник потерпілого ОСОБА_6 . Відповідно, особа, яка подає апеляційну скаргу, має надати чотири копії апеляційної скарги, тоді як адвокатом надано лише дві копії апеляційної скарги.
Також дана апеляційна скарга не відповідає вимогам статті 396 КПК України і з тих підстав, що незрозумілим є те, ким саме вона подана, оскільки з її змісту вбачається, що апелянтом є обвинувачений ОСОБА_4 , однак підписана скарга адвокатом ОСОБА_3 .
Згідно з ч. 1 ст. 399 КПК України, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених статтею 396 цього Кодексу, суддя-доповідач постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу. Копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху невідкладно надсилається особі, яка подала апеляційну скаргу.
Враховуючи викладене, вважаю за необхідне залишити апеляційну скаргу представника без руху та надати йому строк на усунення вищевказаних недоліків.
Керуючись ст.ст. 370-372, 396, 399, 404 КПК України, суддя-доповідач

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 09.06.2020 року, у кримінальному провадженні №0000673 внесеного до ЄРДР 02.04.2018 року, стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, - залишити без руху.
Встановити захиснику ОСОБА_3 строк до 15 лютого 2021 року для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених в мотивувальній частині ухвали.
Копію ухвали направити захиснику ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2