Справа № 344/4423/20
Провадження № 11-сс/4808/188/20
Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши матеріали закритого кримінального провадження №0000008 апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 31.03.2020 року про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на автомобіль «Mersedes-Benz» НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_9 із забороною відчуження, розпорядження та користування, який використовувався останнім для транспортування незаконно виготовленого антибактеріального розчину для рук.

Слідчий суддя мотивував ухвалу тим, що слідчим доведено наявність достатніх підстав щодо накладення арешту на вказане майно, як речовий доказ у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 вважає ухвалу слідчого судді незаконною, та такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального законодавства. Вказує, що ухвала слідчого судді не містить об`єктивно з`ясованих у судовому засіданні обставин з підтвердженням належними та допустимими доказами, які б свідчили про те, що транспортний засіб є доказом у кримінальному провадженні та пов`язаний з злочинною діяльністю або придбаний внаслідок здійснення злочину. Відомостей, що ОСОБА_9 намагався приховати, пошкодити, зіпсувати, знищити, перетворити або відчужити автомобіль немає. Судом не встановлено, які конкретні відомості, сліди містить автомобіль марки «Mersedes-Benz», яким критеріям відповідає, а також яким чином вказане майно могло бути використане, як знаряддя вчинення злочину або що воно отримане власником внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення. Стверджує, що власник майна ОСОБА_9 не є суб`єктом ст.170 КПК України, оскільки не мав статусу підозрюваного у кримінальному провадженні. Також зазначає, що автомобіль на який накладено арешт протягом чотирьох місяців перебуває під арештом, жодних експертиз або слідчих дій не проводилося і не проводиться. Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту відмовити.

В апеляційній інстанції:

- апелянт підтримав апеляційну скаргу, вважає, що слідчий суддя прийняв необгрунтоване рішення, яке просить скасувати, постановити нове, яким задовольнити апеляційну скаргу і відмовити в клопотанні слідчого;

- прокурор визнав апеляційну скаргу необґрунтованою, просить залишити її без задоволення.

З`ясувавши обставини даного кримінального провадження, заслухавши доповідь судді, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Висновок слідчого судді про наявність підстав для накладення арешту на вказаний автомобіль є обґрунтованим. Він базується на даних про те, що цей автомобіль є речовим доказом у кримінальному провадженні. Тому апеляційні доводи апелянта саме в цій частині слід відхилити.

Однак, висновок слідчого судді про накладення арешту на автомобіль із забороною користування й розпорядження, колегія суддів визнає необґрунтованим.

Як убачається з матеріалів провадження протягом тривалого часу не проводяться необхідні слідчі дії та експертизи в данному кримінальному провадженні. Тому в цій частині слід погодитись з доводами апелянта про те, що заборона ОСОБА_9 , як добросовісного набувача цього майна, користуватися цим автомобілем позбавлено правових підстав. Його слід повернути власнику для зберігання, використання, правомірного розпорядження, крім права на відчуження до завершення розслідування.

З цих мотивів ухвала слідчого судді в частині форм встановлених заборон й обмежень стосовно автомобіля не відповідає всім вимогам ст.ст. 170, 172, 173 КПК України.

Ні в клопотанні слідчого, ні в ухвалі слідчого судді не наведено переконливих доводів того, що для належного збереження автомобіля його слід обмежити у праві користування ОСОБА_9 . За матеріалами провадження ОСОБА_9 на цей момент вважається добросовісним набувачем автомобіля. Для забезпечення його збереження як речового доказу у справі й для дотримання прав добросовісного набувача цілком виправданим буде його зберігання саме ОСОБА_9 із забороною його відчуження до процессуального вирішення цього питання.

Такий висновок апеляційної інстанції не буде процесуальною перешкодою для забезпечення належного правового статусу автомобіля у цьому провадженні як речового доказу.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді - скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід часткового задовольнити клопотання слідчого поліції та накласти арешт на автомобіль лише у формі заборони його відчуження. Тому вказаний автомобіль підлягає повереннню ОСОБА_9 , який на цей час є його власником і добросовісним набувачем для його належного зберігання і правомірного користування.

Керуючись ст.ст. 405, 408, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 31.03.2020 про накладення арешту на транспортний засіб марки «Mersedes-Benz» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 - скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Клопотання слідчого поліції задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортний засіб марки «Mersedes-Benz» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 як на речовий доказ із забороною його відчуження. Передати безоплатно цей автомобіль його власнику ОСОБА_9 на відповідальне зберігання як речового доказу на час кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5