ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3539/20 Справа № 197/192/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Широківського районного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2020 року щодо ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:
цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новогеоргіївки Баштанського району Миколаївської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні малолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останні рази:

- 09.08.2019 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки;

- 12.11.2019 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ст. 71, ч. 3 ст. 78 КК України до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднано невідбуте покарання за попередніми вироками Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 серпня 2019 року, Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.11.2019 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці.

Початок строку відбування покарання ухвалено обчислювати з 10.07.2020 року.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 не обирався.

Вирішено долю речових доказів.
Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні наступного.
Приблизно о 12:00 годин 08.02.2020 року, ОСОБА_7 , діючи повторно, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, знаходячись поблизу складських приміщень, розташованих по АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправність та суспільно небезпечний характер своїх злочинних дій, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрав кутову шліфувальну машинку марки «VITALS» моделі «Ls1272 HL», вартістю 684,32 гривні, що належить ОСОБА_8 . Після чого, з місця скоєння кримінального правопорушення зник, спричинивши своїми діями матеріального збитку потерпілому на вищевказану суму.

В апеляційній скарзі:
- обвинувачений просить вирок, в частині призначеного покарання, змінити та пом`якшити призначене йому покарання.

Вважає, що призначене судом першої інстанції покарання не відповідає тяжкості скоєного правопорушення та особі винного.

На думку обвинуваченого, суд призначаючи йому покарання не врахував, що в нього на утриманні є малолітня дитина - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка просила апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду, - без змін, обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Виходячи із положень ч. 3 ст. 404 КПК України, колегія суддів не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження і кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки вони у судовому засіданні ніким не оспорювалися і щодо них докази не досліджувалися відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, порядок застосування якої не був порушеним.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався у повному обсязі.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 185 КК України, - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.
Доведеність вини та правильність юридичної кваліфікації скоєного ніким з учасників судового розгляду не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Відносно доводів апеляційної скарги обвинуваченого щодо призначення йому більш м`якого покарання, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Як вбачається з вироку, при обранні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд першої інстанції врахував обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тяжкість скоєного кримінального правопорушення, та дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не став та під час іспитового строку за попереднім вироком знову вчинив крадіжку. За місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, офіційно не працює, у лікарів нарколога і психіатра на обліку не перебуває,

Обставиною, які пом`якшує покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, судом першої інстанції враховано його щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, судом першої інстанції не встановлено.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого, що судом першої інстанції при призначенні йому покарання не враховано, що в нього на утриманні є малолітня дитина 2017 р.н., то вказаний факт мав місце, проте, на думку колегії суддів, на правильність призначеного покарання вказана обставина не впливає.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_7 неодноразово скоював крадіжки, був засудженим, але після відбуття покарання знову скоїв корисний злочин.
Тому, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про призначення ОСОБА_7 ,за правилами, передбаченими ст. 71 КК України, покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам ст. ст. 65-67 КК України, а призначене судом покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 , та для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
При цьому колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, Високий суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Тому, підстав для призначення більш м`якого покарання ОСОБА_7 , як того просить обвинувачений у своїй апеляційній скарзі, - колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування або зміну вироку суду першої інстанції під час перевірки кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, - не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду є законним та обґрунтованим, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Вирок Широківського районного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2020 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4