Справа № 344/9589/20
Провадження № 1-кп/344/811/20
У Х В А Л А

30 липня 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 ознайомившись з матеріалами кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

27 липня 2020 року на розгляд Івано-Франківського міського суду надійшли матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 липня 2020 року для розгляду зазначеного вище кримінального провадження визначено суддю ОСОБА_1 .

В той же час вважаю, що суддя ОСОБА_1 не може брати участь у розгляді зазначеного вище кримінального провадження виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого ч. 3 ст. 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

За наявності підстав, передбачених ст.ст. 75-79 КПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід (ст. 80 КПК України).

Так, в провадженні судді Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1 раніше перебувало кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Ухвалою суду від 13 липня 2020 року обвинувальний акт в кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України повернуто прокурору, який його затвердив для внесення такого обвинувального акта з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри в неупередженості, повинен заявляти самовідвід або бути відведений.

Зокрема, в п. 66 рішення ЄСПЛ у справі «Мироненко і Мартенко проти України» зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (наприклад, рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Веттштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (наприклад, рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У п. 71 цього рішення ЄСПЛ зазначає, що «ухвалою від 17.08.2000 року суддя Б. повернув кримінальну справу стосовно ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на додаткове розслідування, висловивши думку, що зазначені вище підсудні і заявники вдалися до вимагання і цей факт не був розслідуваний правоохоронними органами. Такі формулювання в його ухвалі як, наприклад: «оскільки в їх діях вбачається співучасть в скоєнні більш тяжкого злочину вимагання», могли викликати обґрунтовані побоювання, що у судді Б. уже сформувалася думка про вину заявників і що це може позначитися на його безсторонності в разі повторного направлення йому матеріалів цієї справи для розгляду. Отже, на думку ЄСПЛ, побоювання заявників щодо небезсторонності судді Б. можна вважати об`єктивно обґрунтованими. Крім цього, розглядаючи апеляції заявників, суди вищих рівнів проігнорували їхні доводи з цього приводу».

Крім цього, у п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді», які схвалені резолюцією Економічною та Соціальною радою ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, зазначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у його неупередженості.

Отже, враховуючи вищенаведене, з метою запобігання виникнення у стороннього спостерігача будь-яким сумнівам в об`єктивності та неупередженості судді ОСОБА_1 під час розгляду даного кримінального провадження, вважаю, що слід заявити вмотивований самовідвід.

Керуючись ст.ст. 75, 76, 80, 82 Кримінального процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В :
В кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, - заявити самовідвід.

Матеріали кримінального провадження передати керівнику апарату Івано-Франківського міського суду для вирішення питання щодо його розподілу в автоматизованій системі документообігу суду та визначення іншого судді відповідно до ч. 3 ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1