Справа № 159/4063/20
Провадження № 1-кп/159/405/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області суд під головуванням
судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Ковелі справу про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ковеля Волинської області, українки, громадянки України, інваліда 2 групи, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимої

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.369 КК України (кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001147 від 14.07.2020),

в с т а н о в и в :

13 липня 2020 року, біля 14 год. 30 хв., по вул. Брестська, 7 в м. Ковелі Волинської області, , інспектором роти з обслуговування м. Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_6 та старшим інспектором роти з обслуговування м. Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_7 було виявлено автомобіль марки «SEAT ALTEA XL», державний номерний реєстраційний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , яка порушила п.п. 8.4. ПДР України, а саме: здійснила зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В подальшому, 13 липня 2020 року, біля 14 год. 30 хв., ОСОБА_4 , знаходячись за вищевказаною адресою, перебуваючи у салоні службового автомобіля марки «Mitsubish outlender», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який перебував м. Ковель Волинської області, по вул. Брестська, 7 неодноразово висловлюла пропозицію працівнику поліції ОСОБА_7 , який відповідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є службовою особою правоохоронного органу в зв`язку з постійним виконанням функцій представників влади із правоохоронними і правозастосовними повноваженнями, надати йому неправомірну вигоду у вигляді грошей в сумі 100 та 200 грн. за те, щоб вказана службова особа з використанням наданої їй влади та службового становища не вчиняли дії в інтересах третьої особи, тобто не виносив постанови про адміністративне правопорушення і не притягав до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за порушення ПДР України. У відповідь працівник поліції пояснив та попередив ОСОБА_4 про те, що за пропозицію неправомірної вигоди службовій особі передбачена кримінальна відповідальність. Однак остання, незважаючи на неодноразові попередження про кримінальну відповідальність, переслідуючи мету ухилення ОСОБА_4 від відповідальності за порушення ПДР України, продовжила вчиняти дії направлені на пропозицію надання неправомірної вигоди.

В подальшому вказані злочинні дії ОСОБА_4 , були негайно припинені, зокрема поліцейські ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у межах своїх повноважень, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про запобігання корупції» вжили невідкладних заходів щодо попередження, своєчасного виявлення і припинення злочину, шляхом відмови від отримання неправомірної вигоди, повідомлення по телефону про даний факт оперативного чергового Ковельського ВП ГУНП у Волинській області. На місце події терміново прибули працівники Ковельського відділу поліції, які зафіксували факт пропозиції надання неправомірної вигоди за непритягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП

Під час досудового розслідування прокурор уклав з ОСОБА_4 угоду про визнання винуватості.

Угода підлягає до затвердження.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відноситься до нетяжких злочинів (ст. 12 КК України).

Кваліфікація кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_4 є вірною.

ОСОБА_4 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч. 1 cт. 369 КК України.

ОСОБА_4 надала згоду на призначення покарання, передбаченого угодою.

ОСОБА_4 цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, характер обвинувачення та узгодженого покарання, права, які вона має згідно п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

Судом встановлено, що зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, її умови не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, на чому наполягла в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 .

У суду відсутні обґрунтовані і достатні підстави вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди та призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.

У відповідності до ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення.
Спеціальна конфіскація застосовується за рішенням суду.
Вирішуючи долю речових доказів грошових коштів, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 96-1, ст. 96-2 КК України, тобто застосувати спеціальну конфіскацію, оскільки грошові кошти безпосередньо були предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Керуючись ст.314, 370, 373, 374, 472-475 КПК України, суд,

з а с у д и в :
Затвердити Угоду про визнання винуватості від 28 липня 2020 року у кримінальному провадженні № 0001147 від 14.07.2020, укладену між прокурором Ковельської місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_8 та обвинуваченою ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Скасувати арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17.07.2020.

На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію до грошових коштів.

Грошові кошти: одну купюру номіналом 100 (сто) гривень, серії УТ № 5700798, яку поміщено в сейф-пакет INZ № 1064058 конфіскувати в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення вироку.

Головуючий ОСОБА_9