ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2385/20 Справа № 186/816/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6
захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 01 липня 2020 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 01 липня 2020 року продовжено строк тримання ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України, під вартою на строк 45 днів, починаючи з 17 години 45 хвилин 01 липня 2020 року по 17 годину 45 хвилин 14 серпня 2020 року включно, з визначенням застави у розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 84 720 гривень.
Рішення суду обґрунтовано тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та злочину середньої тяжкості, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, прокурором доведено ризики його переховування від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень з корисливих мотивів. Ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які мали місце при обранні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мають місце і на теперішній час, а саме: ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України обґрунтовується тим, що ОСОБА_8 не має власного житла в м.Першотравенську, ухвалою Першотравенського міського суду від 21 лютого 2019 року ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави, яка була внесена. Після внесення застави ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та постановою слідчого ОСОБА_8 оголошено в розшук, у зв`язку з чим є ризик, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, усвідомлюючи тяжкість покарання, може переховуватися від суду, бо останній вже переховувався від органів досудового розслідування; ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України обґрунтовується тим, що ОСОБА_8 до затримання не працював, не мав постійного заробітку, раніше судимий за корисливі злочини, після внесення застави за ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2019 року, слідчим, 11 квітня 2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, після чого, ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 15 травня 2019 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з можливістю внесення застави. Після внесення застави, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, вищевказане свідчить про те, що ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі, може вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, ОСОБА_8 ніде не працює та не навчається, не має постійного джерела доходу, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, що свідчить про схильність обвинуваченого до вчинення злочинів, а тому вказані підстави виключають об`єктивну можливість щодо застосування до обвинуваченого інших запобіжних заходів. Також, судом врахований стан здоров`я обвинуваченого, його вік та наявність сталих соціальних зв`язків.
Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 01 липня 2020 року скасувати та обрати йому альтернативний запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, або ж зменшити розмір застави.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою.
Зазначає, що ОСОБА_8 утримується в умовах СІЗО вже більше як десять місяців, а саме: з 14.08.2019 року. 01.07.2020 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області ОСОБА_8 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 45 днів, до 14.08.2020 року включно, з визначенням застави у розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 84 720,00 гривень, яких ані обвинувачений, ані його рідні і близькі не мають.
Вказує на те, що невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів не може бути тією обставиною, яка б вказувала на необхідність тримання обвинуваченого під вартою.
В матеріалах справи відсутні, а прокурором не надано жодного доказу того, що у разі, якщо до ОСОБА_8 буде застосований альтернативний запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, він буде намагатися переховуватися від правоохоронних органів досудового розслідування та/або суду.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку обвинуваченого та його захисника, які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Рішенням Конституційного суду України від 13.06.2019 року №4-р/2019 визнано таким, що є неконституційним положення ч.2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.331 КПК України: - вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу; - незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до матеріалів провадження, слідчим відділом Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області проводилось досудове розслідування у кримінальних провадженнях №0000130 від 13 березня 2019 року та №0000389 від 12 серпня 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.
Ухвалою слідчого судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 14.08.2019 року щодо ОСОБА_8 в рамках кримінального провадження №0000389 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.
Прокурором у судовому засіданні суду першої інстанції, яке відбулося 01 липня 2020 року, було заявлене клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 у зв`язку з тим, що обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не змінилися, а застосування до обвинуваченого жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Так, відповідно до статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Під час апеляційного розгляду оскаржуваної ухвали встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання судом першої інстанції були дотримані в повному обсязі.
Колегія суддів вважає, що вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд правильно встановив наявність ризиків того, що обвинувачений може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_8 ніде не працює та не навчається, не має постійного джерела доходу, не має власного житла в м.Першотравенську, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, що свідчить про схильність обвинуваченого до вчинення злочинів. Ухвалою Першотравенського міського суду від 21 лютого 2019 року ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави, яка була внесена. Після внесення застави ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та постановою слідчого ОСОБА_8 оголошено в розшук. У зв`язку з наведеним суд обґрунтовано прийшов до висновку про продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.
Таким чином, доводи апелянта про відсутність заявлених прокурором ризиків є безпідставними та повністю спростовуються матеріалами справи, а застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та нівелювання вказаних ризиків, з урахуванням стадії судового розгляду та оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Отже, з огляду на вищевикладені обставини підстав для застосування судом до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу колегія суддів не вбачає, заявлені ризики є реальними, продовжують існувати і для їх запобігання судом обґрунтовано продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Посилання ж захисника в апеляції про те, що суд першої інстанції встановив завеликий розмір застави, який не відповідає майновому стану обвинуваченого та його родини, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки суд під час вирішення питання про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою належним чином врахував обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, дані про його особу та ризики, які на даний час продовжують існувати, та як вимагають приписи норми ч.5 ст. 182 КПК України, визначив заставу у межах, передбачених за скоєння тяжкого злочину, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 186 КК України, який згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином і за нього передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до 6 років, а тому апеляційні вимоги сторони захисту в цій частині є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень кримінального процесуального законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 01 липня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 331, 405, 407, 419 КПК, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 01 липня 2020 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4