Справа № 159/6941/19 Провадження №11-кп/802/556/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.121, ч.1 ст.296 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду кримінальне провадження № 0001808 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 травня 2020 року щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В :

Даним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Голоби Ковельського району Волинської області, українець, громадянин України, зареєстрований та фактично проживаючий по АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, не одружений, не працюючий, військовослужбовець строкової служби, раніше не судимий,

засуджений:

- за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;
- за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шість) місяців не вчинить нового злочину і виконає такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Згідно вироку суду, ОСОБА_8 визнаний винним і засуджений за те, що він 28 вересня 2019 року, близько 23 год. 20 хв., маючи умисел, направлений на порушення громадського порядку, перебуваючи в громадському місці, а саме у приміщенні КЗ "Голобський будинок мистецтв", розташованого за адресою: Ковельський район, смт. Голоби по вул. Шевченка, 2, діючи умисно, з хуліганських спонукань, з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок, ігноруючи елементарні правила поведінки та бажаючи самоствердитись, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилася у приниженні людської гідності, ігноруючи норми моралі, почав виражатись на адресу потерпілого ОСОБА_9 нецензурною лайкою, заважаючи при цьому здійсненню останньому його безпосередніх обов`язків щодо проведення дискотеки, зокрема вириваючи стереошнур з ноутбуку та намагаючись підключити його до свого мобільного телефону, внаслідок чого у вказаному закладі припинявся музичний супровід. В подальшому ОСОБА_8 , не реагуючи на зауваження директора будинку мистецтв ОСОБА_9 , з метою приниження потерпілого та самоутвердження в суспільстві, умисно наніс один удар в область голови потерпілого, у зв`язку з чим спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок чого було передчасно припинено проведення дискотеки в приміщенні КЗ "Голобський будинок мистецтв".
Крім цього, ОСОБА_8 , під час вчинення хуліганських дій 28 вересня 2019 року, близько 23 год. 20 хв., у приміщенні КЗ "Голобський будинок мистецтв", розташованого в смт. Голоби по вул. Шевченка, 2, де відбувалась дискотека, на ґрунті особистих неприязних відносин до ОСОБА_9 , що виникли раптово на ґрунті невдоволення до музики, яка лунала на вищевказаному заході, усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер своїх дій, керуючись метою заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_9 , умисно наніс один раптовий удар правою рукою в голову ОСОБА_9 , в результаті чого останньому було спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку та переломом скулоорбітального комплексу праворуч з поширенням на основу черепа, перелому правої верхньощелепової кістки зі зміщенням, параорбітальної гематоми справа, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, вказує, що апеляційна скарга вноситься у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного покарання особі обвинуваченого. Просить вирок змінити, а саме вважати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.121 КК України, та призначити покарання: за ч. 1 ст. 296 КК України у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян; за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. В решті вирок залишити без змін.
Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу прокурора підтримали, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Фактичні обставини кримінальних правопорушень, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.296, ч.1 ст. 121 КК України та доведеність його вини у вчиненні цих злочину є правильними і ґрунтуються на зібраних у встановленому порядку та перевірених судом доказах, які ніким з учасників провадження не оспорюються, а тому апеляційний суд оскаржуваний вирок у цій частині не перевіряє.

Згідно вимог ст.370 КІІК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Що стосується апеляційних вимог прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, то колегія суддів виходить з наступного.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, зокрема, застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Відповідно до ч.3 ст.61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.
Як встановлено в ході апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення, при призначенні ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 296 КК України у виді обмеження волі, судом першої інстанції не дотримано вимог ч. 3 ст. 61 КК України.
Так з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 на момент ухвалення вироку судом першої інстанції, проходив строкову військову службу в Збройних силах України.

Санкцією ч. 1 ст. 296 КК України передбачено покарання у виді штрафу від п`ятисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Як убачається із змісту мотивувальної частини вироку суду, обираючи вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд всупереч вищевказаним положенням кримінального закону, призначив покарання у виді обмеження волі, чим, на думку апеляційного суду, допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Тому, вирок суду в зазначеній частині, відповідно до положень ст. 413 КПК України, підлягає зміні, шляхом пом`якшення призначеному судом обвинуваченому ОСОБА_8 покарання.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Призначення покарання носить індивідуальний характер і його вид та розмір визначається з урахуванням положень ст. 65 КК України.
При призначенні обвинуваченому покарання, апеляційний суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, дані про особу винного, який має досить молодий вік, вперше притягується до кримінальної відповідальності, виключно позитивно характеризується по місцю проходження військової служби та по місцю проживання, на диспансерному обліку в нарколога та психіатра не перебуває, думку потерпілого щодо міри покарання, який просив не позбавляти обвинуваченого волі, наявність обставин, які пом`якшують покарання відсутність обставин, які обтяжують покарання.
До обставин, які пом`якшують покарання, апеляційний суд відносить щире каяття обвинуваченого у вчиненому, добровільне відшкодування завданого збитку..
Обставин, яки обтяжують покарання суд не вбачає.
Із урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає за можливе пом`якшити обвинуваченому призначене судом покарання до менш суворого виду покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст.296 КК України у виді штрафу.
Таке покарання буде необхідне і достатнє для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а також відповідатиме принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. А тому, апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 травня 2020 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Зменшити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян;
В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: