Справа №: 671/1106/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2020 року Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному провадженні без виклику учасників судового провадження в залі суду в місті Волочиську кримінальне провадження №0000001 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Кобиловолоки Теребовлянського району Тернопільської області, мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, з середньою спеціальною освітою, працездатного, не працюючого, раніше не судимого ,

за ч. 2 ст. 125 КК України,

встановив:

02 січня 2020 року близько 02 год. 30 хв. між ОСОБА_4 та її чоловіком ОСОБА_3 за місцем їхнього спільного проживання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , через малозначний привід на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виник конфлікт. Під час зазначеного конфлікту ОСОБА_3 , будучи агресивно налаштованим стосовно своєї дружини ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення останній тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у виді заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій та усвідомлюючи їх настання, наніс два удари головою та ногами в обличчя та по тулубу ОСОБА_4 .

Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_4 спричинене тілесне ушкодження у вигляді перелому кісток спинки носа, яке згідно із висновком судово-медичного експерта №4 від 20.01.2020 відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, та крововиливів в потиличній ділянці та в ділянці тулуба, які згідно з цим же висновком експерта відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне нанесення легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Прокурор ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_6 подано заяву, згідно якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку у його відсутності.

Потерпілою ОСОБА_4 подано заяву, згідно якої вона не заперечує проти розгляду обвинувального акту без її участі у спрощеному порядку.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII.

Даним Законом №2617-VIII внесено зміни до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 12 КК України (в редакції від 1 липня 2020 року) визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Частиною 2 статті 12 КК України визначено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , є кримінальним проступком.

Частиною 1 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечує проти такого розгляду.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Статтею 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, з врахуванням зазначних вище обставин, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне нанесення легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, є щире каяття та активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, є вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя.

Суд враховує, що ОСОБА_3 не працює, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, за місцем проживання характеризується посередньо, на диспансерному обліку в нарколога та Д обліку у психіатра не перебуває, раніше не судимий.

За таких обставин по справі, суд приходить до висновку, що сукупність усіх перерахованих вище обставин у поєднанні з тяжкістю кримінального правопорушення, що визначена законом, вказують на можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 при обранні йому покарання у виді штрафу у максимальному розмірі, визначеному санкцією ч. 2 ст. 125 КК України. Суд вважає, що таке покарання за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 369-370, 373-374, 381-382КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1700 грн. 00 коп.

На вирок, ухвалений за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку

Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: