Справа № 509/3433/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року смт. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши заяву адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 0000267 за обвинуваченням ОСОБА_4 , за ч. 4 ст. 152 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

В провадженні судді Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_5 , перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000267 за обвинуваченням ОСОБА_4 , за ч. 4 ст. 152 КК України.

06.11.2020 року на адресу суду надійшла заява адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , про відвід судді ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 0000267, за обвинуваченням ОСОБА_4 , за ч. 4 ст. 152 КК України, яка мотивована тим, що задовго до вказаного процесу, ще у 2019 році між нам та суддею ОСОБА_5 склались не приязні (особисті) відношення, а також, той факт, що суддею ОСОБА_5 під час підготовчого судового засідання не було розглянуто його заяву про відвід прокурору, що свідчить про зацікавленість головуючого у швидкому проведенні підготовчого судового засідання та призначення обвинувального акту до розгляду, та така поведінка головуючого образила його, що є обставиною, яка викликає сумніви у неупередженості головуючого.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
В рішенні у справі «Михайлова проти України» від 6 березня 2018 року Європейський суд з прав людини визнав порушення, зокрема, ст.. 6 ч.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на справедливий судовий розгляд щодо вимоги безсторонності), прав третій особи, тобто якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, факт якого не підтверджений документами по справі, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.
Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 р. у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 р. у справі «Ветштайн проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Суддіта прокурори зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь який учасник, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.
Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи безстороннім судом. Наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у безсторонності.
Рішенням Європейського суду з прав людини: «Пуллар проти Сполученого Королівства», зазначено, що у кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім, та приходить висновку, що між заявником та прокурором склалися неприязні стосунки.
Рішеннями Європейського суду з прав людини: «Білуха проти України», «Салов проти України», «Фельдман проти України», визначається, що вимога безсторонності характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь якого розумного сумніву з цього приводу у сторін, має бути при розгляді клопотання про відвід судом відповідно оцінена.

Враховуючи вищевикладені обставини, а також мотиви за яких було подано вказану заяву, твердження захисника обвинуваченого щодо упередженості судді є лише припущенням, однак з метою уникнення сумнів в упередженості та об`єктивності судді, з метою запобігання подальших відводів зі сторони захисту головуючому судді ОСОБА_5 , суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.75,80,81 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Заяву адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 0000267 за обвинуваченням ОСОБА_4 , за ч. 4 ст. 152 КК України задовольнити.

Обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування по обвинуваченню ОСОБА_4 , за ч. 4 ст. 152 КК України передати до канцелярії Овідіопольського райсуду для визначення Автоматизованою системою документообігу суду нового складу колегії суддів в порядку ч. 3 ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1