У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000173 за апеляційною скаргою прокурора Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 вересня 2020 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , не судимої,

-обвинуваченої за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 вересня 2020 року відмовлено у затвердженні угоди про примирення від 31.03.2020 р., укладеної між потерпілою ОСОБА_8 та обвинуваченою ОСОБА_6 , обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000173 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України повернуто прокурору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор, не оспорюючи рішення суду першої інстанції про відмову у затвердженні угоди про примирення, вважає, що рішення суду в частині повернення обвинувального акта є незаконною у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що за КПК України не виключається можливість здійснення судового розгляду, а також досудового розслідування кримінального проступку та злочину в одному провадженні у випадку, якщо таке розслідування сприятиме повноті досудового розслідування та судового розгляду.

На переконання апелянта, зазначені кримінальні правопорушення пов`язані між собою, перший епізод вчинений 21 жовтня 2019 року, впливає на кваліфікацію інших епізодів, зокрема щодо наявності кваліфікуючої ознаки - повторності. Зазначив, що окремий судовий розгляд в даному випадку кримінального проступку та злочину негативно вплине на повноту судового розгляду.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Приймаючи рішення про відмову у затвердженні угоди про примирення, суд першої інстанції зазначив, що обвинувачена ОСОБА_6 не виконує умови угоди, а потерпіла не зовсім розуміла наслідки укладення та затвердження угоди.

Приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору, суд першої інстанції зазначив, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 190 КК України з 01.07.2020 р. віднесене до кримінальних проступків, що поширює свою дію також на кримінальні правопорушення, що були вчинені до 01.07.2020 р., та обвинувальний акт в такому кримінальному провадженні має бути поданий прокурором до суду з урахуванням вимог глави 25 КПК України. Крім того, зазначив, що положення КПК України та Закону №2617-VIII не наділяють суд правом вирішувати питання об`єднання в одне провадження чи роз`єднання у різні провадження щодо кримінального проступку та щодо злочину у справах, обвинувальні акти в яких скеровані до суду, але не призначені до судового розгляду станом на 01.07.2020 р. і визначають чіткий алгоритм дій, який починається з прийняття рішення про повернення обвинувального акту прокурору, а у подальшому прийняття одного з рішень, відповідно до вищеописаної процедури встановленої у наведених вище положеннях.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Обвинувачена ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_8 належним чином повідомлені про дату та часу розгляду, їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурорів на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 06 квітня 2020 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України. Одночасно, разом з обвинувальним актом до суду для затвердження надійшла угода про примирення від 31.03.2020 р., яка укладена між обвинуваченою ОСОБА_6 і потерпілою ОСОБА_8 .

За клопотанням потерпілої ОСОБА_8 та її представника про відмову у затвердженні угоди про примирення, оскільки обвинувачена ОСОБА_6 не виконує умови угоди, суд першої інстанції відмовив у затвердженні угоди про примирення. В цій частині ухвала суду першої інстанції не оскаржується.

Що стосується доводів прокурора, що рішення суду першої інстанції про повернення обвинувального акта прокурору підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, суд дійшов до наступного.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до припису п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Згідно із п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Перевіривши зміст обвинувального акта, суд дійшов висновку, що він відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Так, із аналізу змісту обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000173 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України (а.с. 4-14) встановлено, що він містить анкетні відомості обвинуваченої, виклад фактичних обставин та правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення та інші, передбачені законом відомості.

Обвинувальний акт, у відповідності до ч. 3 ст. 291 КПК України, підписаний слідчим та прокурором, який його затверджував.

Окрім того, до обвинувального акту, як це передбачено ч. 4 ст. 291 КПК України, доданий реєстр матеріалів досудового розслідування (а.с. 15-18) та розписка ОСОБА_6 про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування (а.с. 19).

Суд вважає, що підстави для повернення обвинувального акта, наведені судом першої інстанції в ухвалі, є такими, що не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, з огляду на таке.

Так, відповідно до п. п. 5 п. 4 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VІІІ від 22.11.2018 (далі Закон №2617-VІІІ), обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру у кримінальних провадженнях про злочини, що визначені як кримінальні проступки, які направлені до суду до набрання чинності цим Законом і не призначені на момент набрання ним чинності до судового розгляду, повертаються прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України.

Таким чином, із аналізу змісту вищевказаної норми кримінального процесуального закону можна дійти висновку про те, що обвинувальні акти підлягають поверненню прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 КПК України у разі наявності двох умов:

1) обвинувальний акт складений та затверджений в кримінальному провадженні щодо злочинів, що визначені як кримінальні проступки;

2) обвинувальний акт направлений до суду до набрання чинності Законом №2617-VІІІ та не призначений на момент набрання законом чинності до судового розгляду.

Закон №2617-VІІІ, відповідно до його прикінцевих та перехідних положень, набрав чинності 01.07.2020 р.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000173 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України надійшов до Заводського райсуду м. Миколаєва 06.04.2020 (а.с. 1), тобто майже за три місяця до набрання чинності Законом №2617-VІІІ.

Водночас, в даному випадку заслуговують на увагу посилання сторони обвинувачення на те, що нормами чинного кримінального процесуального законодавства України не передбачено обов`язку суду повертати обвинувальні акти у кримінальних провадженнях за обвинуваченням особи у вчиненні злочину та проступку.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 5 КПК України, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Згідно положень ч. 1 ст. 217 КПК України (в редакції від 02.04.2020 р.), у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень.

В подальшому, у зв`язку із набранням чинності Закону №2617-VІІІ, ч.2 ст. 217 КПК України була викладена в наступній редакції: «не можуть бути об`єднані в одне провадження матеріали досудових розслідувань щодо кримінального проступку та щодо злочину, крім випадків, коли це може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду. У таких випадках розслідування злочину та кримінального проступку здійснюється за правилами досудового слідства. Положення глави 25 цього Кодексу в такому разі не застосовуються».

З огляду на реєстр матеріалів досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000173 (а.с. 17), рішення про об`єднання кримінальних проваджень було прийнято прокурором в ході досудового розслідування ще 31.03.2020 р., тобто до набрання чинності змін до ч. 2 ст. 217 КПК України, на підставі діючого на момент прийняття рішення кримінального процесуального закону.

Окрім того, у відповідності до журналу судового засідання суду першої інстанції від 24.09.2020 р. (а.с. 77) та змісту оскаржуваної ухвали суду (а.с. 81-82), під час підготовчого судового засідання обвинувачена ОСОБА_6 не заперечувала проти призначення судового розгляду, прокурор ОСОБА_5 та представник потерпілої ОСОБА_9 , вважали за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що в даному випадку обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України підлягав судовому розгляду в загальному порядку, підстав для його повернення прокурору не було.

Згідно з приписами п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Отже, суд вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, знайшли своє підтвердження, тому вона підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням обвинувального акта із додатками до суду першої інстанції на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 вересня 2020 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000173 у відношенні ОСОБА_6 , обвинуваченої за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3