Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 499/1148/18
Номер провадження: 1-кп/511/19/20

17.11.2020 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Руська Слобідка Іванівського району Одеської області, не працюючого, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
в с т а н о в и в:
З 15.01.2019 року в провадженні Роздільнянського районного суду Одеської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Ухвалою суду від 17.01.2019 року обвинуваченому ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, ухвалою суду від 25.09.2020 року термін тримання під вартою подовжено до 23.11.2020 року.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном на 2 місяці на період судового розгляду справи, мотивуючи його тим, що раніше встановлені ризики ухилення від явки до суду з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин не відпали зважаючи на вагомість пред`явленого обвинувачення, яке висунутого останньому, тяжкості наслідків, які настали. Оскільки без завершення перевірки заяви обвинуваченого щодо вчинення відносно нього злочину посадовими особами Іванівського ВП ГУНП в Одеській області неможливо, просила термін тримання обвинуваченого продовжити.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 заперечував проти подальшого тримання обвинуваченого під вартою по даному кримінальному провадженню, так як вважає, що таке тримання обвинуваченого під вартою не виправдане, ризиків невиконання обвинуваченим процесуальних обов`язків не існує на теперішній час. Клопотання прокурора не обґрунтовані і не можуть на його думку розглядатися судом. Прокурором використовується практика Європейського суду з прав людини, яка навпаки захищає особу від необґрунтованого тривалого тримання під вартою під час розгляду справи у суді. ОСОБА_4 , перебуваючи на волі не може впливати на хід розгляду справи, так як досліджені всі докази, він має власне житло, сім`ю. Просив обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_4 також просив обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту, так як не має наміру не являтися до суду, мав належну поведінку до затримання, а також має сім`ю, за яку має намір піклуватися, особливо його присутності потребують менші діти.

Інші учасники процесу також просили змінити ОСОБА_4 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, інших учасників процесу, суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора належить задовольнити, а обвинуваченому належить продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Тому суд, вирішуючи доцільність подальшого утримання особи під вартою, має встановити існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки цієї особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Так термін тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується 23.11.2020 року, однак в установлений судом строк, до якого особа утримується під вартою, суд не має можливості закінчити судовий розгляд кримінального провадження з огляду на таке.

Так відповідно до ст.3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, за обставин, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з нею, а саме застосування недозволених методів під час проведення слідства, у поєднанні із загальним обов`язком держави за ст.1 Конвенції належить провести ефективне офіційне розслідування. Це означає, що таке розслідування повинно бути ретельним, а органи влади повинні добросовісно намагатися з`ясувати те, що трапилося, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки, а тим більше обґрунтовувати ними свої рішення.

Згідно з практикою ЄСПЧЛ допустимість як доказів свідчень, отриманих за допомогою катувань, з метою встановлення відповідних фактів у кримінальному провадженні зводить нанівець саму суть права обвинуваченого не свідчити проти себе та призводить до справедливості судового рішення. (постанова ВС від 27.02.2019 року по справі №0503/10653/2012, постанова ВС від 25.02.2020 року у справі №569/3673/17)

В ході судового розгляду справи відповідна заява обвинуваченого ОСОБА_4 щодо застосування до нього недозволених методів під час проведення слідства щодо подій 2018 року вперше була заявлена в судому засіданні - 21.02.2020 року.

Судом негайно в цьому ж судовому засіданні ухвалою суду від 21.02.2020 року було зобов`язано прокурора внести відомості до ЄРДР щодо перевірки факту вчинення злочину посадовими особами Іванівського ВП ГУНП України в Одеській області.

04.03.2020 року прокурором внесені відомості до ЄРДР за фактом можливого незаконного впливу з боку співробітників Іванівського ВП ГУНП в Одеській області на обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , 18.03.2020 року визначено підсудність даного кримінального провадження за ТУ ДБР в м. Миколаєві та 02.04.2020 року здійснення досудового розслідування доручено слідчому Другого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР у м. Миколаєві ОСОБА_8 .

На теперішній час триває перевірка, яка проводиться слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань м. Миколаїв, де розслідується кримінальне провадження №000007. Попередня ухвала слідчого про закриття даного кримінального провадження від 30.09.2020 року скасована ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.10.2020 року, а тому досудове слідство по даному кримінальному провадженню триває.

Оскільки перевірка доводів обвинуваченого щодо застосування недозволених методів шляхом проведення уповноваженим органом офіційного розслідування щодо можливих порушень прав людини, гарантованих статтями 27,28 Конституції України, є обов`язковою, завершити розгляд кримінального провадження навіть за клопотанням сторони, яка ініціювала цю перевірку, без отримання результатів цієї перевірки не можливо.

При цьому суд вважає, що доцільно продовжити термін тримання обвинуваченого під вартою на даній стадії процесу так як з огляду на вагомість та тяжкість висунутого обвинувачення, наявність суспільно-небезпечних наслідків досліджуваних подій у виді смерті людини, існує ймовірність ухилення обвинуваченого від суду та не виконання його процесуальних рішень, і продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого є виправданим заходом.

Суд вважає, що продовжуючи термін тримання обвинуваченого під вартою, суд в такий спосіб не проявляє упередженості в даному процесі, задовольняючи клопотання прокурора протягом розгляду справи.

Відповідно до вимог ст.331 КПК України, питання щодо продовження строку тримання особи під вартою під час розгляду справи у суді суд має право ініціювати самостійно в порядку судового контролю незалежно від наявності клопотань учасників процесу, а вже відповідно вирішуючи питання стосовно доцільності продовження такого строку та збереження такого виду запобіжного заходу, то суд в даному випадку має відповідні повноваження - судову дискрецію (судовий розсуд), який у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду.

Так суд вважає, що раніше встановлені судом фактори, пов`язані зі способом життя обвинуваченого, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками з огляду на норми ч. 5 ст. 176 КПК України є недостатніми для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявному ризику і ці фактори не можна віднести до стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від завершення розгляду кримінального провадження, а також можливого покарання.

Тому суд, проаналізувавши та врахувавши складність кримінального провадження, по якому лише в червні 2020 року закінчено безпосереднє дослідження доказів, обсяг проведених процесуальних дій, процесуальну поведінку учасників кримінального провадження, запровадження на території України карантинних обмежувальних заходів, суд вважає, що на даний час відсутні підстави вважати строки тримання під вартою обвинуваченого, а також строки даного судового провадження такими, що виходять за рамки розумних.

На момент розгляду даної справи термін тримання ОСОБА_4 під вартою не закінчився, однак він сплине до наступного судового засідання. Оскільки питання щодо продовження строків тримання обвинуваченого під вартою вирішується в судовому засіданні за участю всього складу суду, вважаємо за необхідне вирішити це питання в даному судовому засіданні.
На підставі викладеного і керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , - задовольнити.

Подовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обвинуваченого , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, запобіжний захід - у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України на строк 60 (шістдесят) днів - до 15.01.2021 року включно.
Копію ухвали направити в Державну установу "Одеський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України - для виконання, прокурору Роздільнянського місцевої прокуратури, ОСОБА_4 - для відома.

Ухвала підлягає оскарженню відповідно до діючого законодавства.

Головуючий суддя: ОСОБА_1