ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/252/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2,3 ст.289 КК України
У Х В А Л А

11 листопада 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду ОСОБА_2 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

представника потерпілого - ОСОБА_7

розглянувши матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_9 , прокурора Тернопільської місцевої прокуратури на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 червня 2020 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 червня 2020 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 289 КК України, та призначено йому за даними кримінальними правопорушеннями покарання:

- за ч. 3 ст. 289 КК України - у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю;

- за ч. 2 ст. 289 КК України - у виді 6 (шести) років 6 (місяців) позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини всього майна, що є його власністю.

У відповідності до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

Захід забезпечення кримінального провадження, а саме: запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 продовжено до набрання вироком законної сили, але не більше двох місяців, тобто до 31 липня 2020 року.

За апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_9 , прокурора Тернопільської місцевої прокуратури на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 червня 2020 року Тернопільським апеляційним судом відкрито апеляційне провадження 21 липня 2020 року.

Вироком Тернопільського міськрайонного Тернопільської області від 01 червня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою було продовжено до 31 липня 2020 року.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 продовжено до 15 листопада 2020 року.

Враховуючи, що відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, а 15.11.2020 року, спливає строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , суд, діючи відповідно до вимог ч.1 ст.331 КПК України, оскільки від прокурора надійшло клопотання про продовження строку тримання під вартою, вирішує питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого.

Заслухавши клопотання прокурора, який вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід продовжити термін тримання його під вартою, обвинуваченого, який заперечив проти задоволення клопотання прокурора, захисника, який просить обвинуваченому зменшити розмір застави, представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 , який підтримав клопотання прокурора та заперечив проти задоволення клопотання захисника про зменшення розміру застави, вивчивши матеріали провадження, суд приходить до наступних висновків.

В матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які свідчать про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, враховуючи при цьому, що за вироком суду першої інстанції від 01 червня 2020 року ОСОБА_5 засуджений до реального відбуття покарання у виді позбавлення волі за кримінальні правопорушення, що є тяжким та особливо тяжкими злочинами.

За наведених обставин, та враховуючи дані, що містяться у матеріалах провадження, продовжує існувати обґрунтований ризик того, що ОСОБА_5 , який раніше судимий за вчинення аналогічного злочину у вчиненні якого обвинувачується, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, чинитиме тиск на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні. Крім того, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення запобігання цих ризиків.

З урахуванням наведеного, суд вважає доцільним продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою на 2 місяці.

Також, відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Частиною 5 ст.183 КПК України визначено, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у межах визначених п.п.1-3 ч.5 ст.182 КПК України не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З матеріалів провадження вбачається, що слідчим суддею разом із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_5 було визначено заставу у 337 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 287359, 70 грн.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, який полягає у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненим повторно, за попередньою змовою групою осіб, що завдало великої матеріальної шкоди, тобто за ч.3 ст.289 КК України та незаконному заволодінні транспортним засобом вчиненим повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто ч.2 ст.289 КК України, як встановив суд першої інстанції, сума завданих злочином збитків становить 287359, 70 грн., враховуючи при цьому об`єктивні обставини кримінального правопорушення і встановлені дані про особу обвинуваченого та обсяг встановлених у даному випадку ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд вважає, що в даному випадку розмір застави в межах, встановлених п.3 ч.5 ст.182 КПК України, не здатний забезпечити належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а отже не вбачає підстав для зменшення визначеного розміру застави, як про це ставить питання захисник у своєму клопотанні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 183, 197, 331, 401 п.20-5 Розділу ХІ Перехідних положень КПК України, -

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про зменшення розміру застави відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 червня 2020 року визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.3 ст.289 КК України, строк тримання під вартою на 2 місяці, тобто до 09.01.2021 року включно.

Суддя