ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1425/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

провівши в приміщенні суду відкрите підготовче засідання у кримінальному провадженні по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, який не одружений, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 13.04.2020 року Дарницьким районним судом в м. Києві, за ч. 1 ст. 190 КК України, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

учасники провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 , 04.02.2020 року приблизно о 17 год. 15 хв., знаходячись в приміщенні квартири, за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем мешкання ОСОБА_5 , переслідуючи злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном, достовірно знаючи, що у власності останньої знаходяться грошові кошти, які зберігаються на її банківському рахунку відкритому у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», під неіснуючим приводом з метою перегляду фотографій, попросив у останньої мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 7», синього кольору, IMEI: НОМЕР_1 , таким чином ввівши останню в оману. Потерпіла ОСОБА_5 , будучи впевнена, що розпоряджається своїм майном, а саме мобільним телефоном «Xiaomi Redmi Note 7», синього кольору, IMEI: НОМЕР_1 добровільно передала ОСОБА_3 зазначене майно.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 під час користування добровільно наданим введеною в оману потерпілою телефоном, побачив на його екрані мобільний додаток «Monobank». Скориставшись відсутністю уваги з боку потерпілої, шляхом підбору коду увійшов до нього та здійснив переказ грошових коштів у сумі 5000 гривень на власний банківський рахунок, за яким закріплена банківська картка АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» з номером НОМЕР_2 .

Після цього ОСОБА_3 , з метою приховування своїх злочинних дій, повернув мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 7», синього кольору, IMEI: НОМЕР_1 введеній в оману потерпілій ОСОБА_5 та з місця вчинення кримінального правопорушення зник. Чужим майном, яким заволодів шляхом обману, ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду в розмірі 5000 гривень.

04.09.2020 року до суду подано угоду про примирення між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_5 від 27.06.2020 року.

Відповідно до змісту вказаної угоди, потерпіла та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 190 КК України, розміру завданої матеріальної та моральної шкоди потерпілій ОСОБА_5 на загальну суму 6000 гривень, яка відшкодована в повному обсязі. Сторони погодились на те, що обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 є щире каяття, а обставини, які обтяжують покарання відсутні. Сторонами узгоджене покарання, яка має понести обвинувачений ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 190 КК України, а саме у вигляді штрафу у розмірі 75 (сімдесят п`ять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1275 (одна тисяча двісті сімдесят п`ять) гривень. В угоді наявна згода сторін на призначення зазначеного покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим (підозрюваним) про примирення.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував щодо затвердження угоди про примирення.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні вказала, що будь-яких претензій до обвинуваченого не має, угода про примирення нею підписана, наслідки укладення та затвердження угоди їй зрозумілі. Просила затвердити угоду та призначити узгоджене покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди. Просив затвердити угоду про примирення та призначити узгоджене покарання. Наслідки затвердження угоди йому зрозумілі.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззаперечно визнав себе винуватим, згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що сторони повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим ОСОБА_3 , цілком розуміють права обвинуваченого, визначені п. 1 ч. 4 та п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Враховуючи вищенаведене, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, представника потерпілого, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду про примирення, яка відповідає вимогам ч.3 ст. 469, ст. 471КПК України, з`ясувавши у обвинуваченого, що він розуміє викладені в ч.5 ст.474 КПК України, обставини, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого ОСОБА_3 визнає себе винуватим; вид покарання та переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд вважає за необхідне затвердити угоду про примирення.

За таких обставин суд вважає встановленим в судовому засіданні, що ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України і йому необхідно призначити узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у даній справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 469, 473-476 КПК України, суд,

у х в а л и в:
Затвердити угоду про примирення, укладену 27 червня 2020 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 75 (сімдесят п`ять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1275 (одна тисяча двісті сімдесят п`ять) гривень.

Речові докази: мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 7», синього кольору, IMEI: НОМЕР_1 який передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 - залишити власнику.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: