Код суду 233 Справа № 233/3951/20
Вирок
Іменем України
18 вересня 2020 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000725 від 04 серпня 2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьк, громадянина України, має середню технічну освіту, холостий, дітей не має, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований як тимчасово переміщена особа та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

-13.07.2001 року Пролетарським районним судом м. Донецька за ст. 101 ч. 1 КК України (в ред. 1960 року) до 2 років позбавлення волі;

-20.11.2001 року Пролетарським районним судом м. Донецька за ст.ст. 152 ч. 4, 118 ч. 2, 296 ч. 1, 42 КК України до 11 років позбавлення волі; відповідно до ухвали Апеляційного суду Донецької області від 21.05.2002 року засудження за ст. ст. 296 ч. 1 КК України скасовано;

-21.05.2015 року Краматорським міським судом Донецької області за ст.ст. 187 ч. 2 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-25.11.2019 року Дворічанським районним судом Харківської області за ст. 249 ч. 1 КК України до 1 року обмеження волі; відповідно до ухвали Дружківського міського суду Донецької області від 30.07.2020 року направлений до місця відбування покарання в порядку, передбаченому для осіб, засуджених до позбавлення волі; затриманий на виконання ухвали 17.09.2020 року;

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Дружківка Донецької області, громадянина України, має середню спеціальну освіту, не одружений, дітей не має, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , в силу ст. 89 КК України не судимий,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , маючи незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 КК України, на шлях виправлення не став та знову скоїв спільно з ОСОБА_4 умисне корисливе кримінальне правопорушення за наступних обставин.

03.08.2020 приблизно о 06-00 год., точного часу не встановлено, ОСОБА_6 , проходив біля земельної ділянки з кадастровим номером :27:000:0028, яка розташована на землях с. Білокузминівка Костянтинівського району Донецької області, та звернув увагу на кукурудзу, яка росла на вказаній земельній ділянці. В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення качанів кукурудзи з вказаної земельної ділянки.

У той же день приблизно о 23-00 год., точного часу не встановлено, ОСОБА_6 зустрів свого знайомого ОСОБА_5 та запропонував останньому вчинити крадіжку кукурудзи з земельної ділянки з кадастровим номером :27:000:0028, яка розташована на землях с. Білокузминівка Костянтинівського району Донецької області та належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , на що ОСОБА_5 відповів згодою, тим самим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вступили між собою в попередню злочинну змову. З метою полегшення вчинення крадіжки ОСОБА_6 за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , пришукав велосипед «Україна» та 5 мішків, а ОСОБА_5 також пришукав велосипед «Україна», позичивши його у сусідів.

04.08.2020 приблизно о 00-00 год., точного часу не встановлено, ОСОБА_6 зустрівся з ОСОБА_5 в раніше обумовленому місці біля будинку АДРЕСА_4 , після чого вони вдвох на велосипедах рушили до земельної ділянки з кадастровим номером :27:000:0028, яка розташована на землях с. Білокузминівка Костянтинівського району Донецької області та належить на праві приватної власності ОСОБА_8

04.08.2020 приблизно о 01-00 год., точного часу не встановлено, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_5 приїхали до згаданої вище земельної ділянки, де, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, тобто вони носять таємний характер, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, викрали 535 качанів кукурудзи сорту СИ «Феномен» вартістю 2354,00 грн, яку поклали до 5 мішків, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення втекли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_8 матеріальний збиток на суму 2354,00 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнав у повному обсязі та пояснив, що він зранку 03.08.2020 року проходив біля поля, на якому росла кукурудза. Він вирішив вкрасти качани кукурудзи з цього поля, щоб потім продати. Ввечері цього ж дня він зустрів свого знайомого ОСОБА_5 та запропонував йому скоїти крадіжку кукурудзи спільно, на що він погодився. Цього ж дня, пізно вночі він взяв вдома власний велосипед, п`ять мішків та зустрівся з ОСОБА_5 , який також був на велосипеді. Вони вдвох поїхали на поле та наламали п`ять мішків качанів кукурудзи, після чого поїхали додому. Коли вони від`їхали 300-400 м від поля, їх наздогнав охоронець та викликав хазяїв поля та поліцію. Розкаявся в скоєному.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнав у повному обсязі та пояснив, що на початку серпня 2020 року його знайомий ОСОБА_9 запропонував йому скоїти крадіжку кукурудзи, щоб потім продати, на що він погодився. Для цього він взяв у сусіда велосипед, на якому разом з ОСОБА_4 пізно вночі поїхав на кукурудзяне поле. Там вони вдвох наламали качани з кукурудзи та склали у п`ять мішків, які привіз з собою ОСОБА_4 . Коли вони вже їхали додому, їх затримав охоронець поля та викликав поліцію. Розкаявся в скоєному.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченими, їх вина також підтверджується частково дослідженими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до висновку експертизи №6225 від 11.08.2020 року, ринкова вартість 535 качанів кукурудзи «СИ Феномен» станом на 04.08.2020 року складала 2354,00 грн.

Оскільки обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що потерпіла, яка надала заяву про розгляд справи без її участі, та прокурор також не оспорювали встановлені фактичні обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачені, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинувачених та частково дослідивши матеріали кримінального провадження, в тому числі ті, що характеризують особи обвинувачених, суд дійшов висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за обставин, встановлених в судовому засіданні, доведена повністю, а їх дії слід кваліфікувати:

-дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб;

-дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання кожному з обвинувачених окремо суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії нетяжких злочинів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особи обвинувачених.

При дослідженні особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але судимості погашені, офіційно не працює, на обліках в диспансерах за місцем проживання не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, не має стійких соціальних зв`язків.

При дослідженні особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він має чотири незняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості, офіційно не працює, на диспансерних обліках за місцем проживання не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, стійких соціальних зв`язків не має.

Обставиною, яка пом`якшує покарання кожного обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає рецидив злочинів.

Відповідно до досудової доповіді з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_4 , складеної Дружківським міським відділом філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області, рівень ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінується як середній. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства (у т.ч. для окремих осіб).

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.

Також при призначенні покарання необхідно враховувати позицію Конституційного Суду України, викладену у рішенні №15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, відповідно до якої окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Стосовно можливості та наявності повноважень суду щодо обрання того чи іншого виду покарання, в тому числі і в межах санкції закону про кримінальну відповідальність, суд керується висновками Верховного Суду, зазначеними у постанові від 01.02.2018 року по справі №634/609/15-к.
Зокрема в цій постанові Верховним Судом сформульовано правовий висновок щодо реалізації в судовій практиці поняття судової дискреції (судового розсуду), яке у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (його права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості та достатності обраного покарання тощо.
Підставами для судової дискреції (судового розсуду) при призначенні покарання виступають: кримінально-правові відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючи норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування статті 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
За таких обставин, суд вважає, що до обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно застосувати покарання у виді обмеження волі на строк, в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки вважає, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення не відбувши покарання у виді обмеження волі, тому при призначенні йому покарання відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків до знову призначеного покарання необхідно частково приєднати невідбуте покарання, призначене йому за вироком Дворічанського районного суду Харківської області від 25.11.2019 року.

Суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі на строк, в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки вважає, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням характеристики особи обвинуваченого ОСОБА_4 , його критичного ставлення до скоєного, що свідчить про його намір стати на шлях виправлення та перевиховання, та дає підстави вважати, що можливість соціальної реабілітації не втрачена, і виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування покарання, суд не погоджується з висновком органу пробації, та приходить до висновку про можливість застосування відносно нього положень ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання з іспитовим строком з покладенням обов`язків, передбачених у ст. 76 КК України.

Під час досудового розслідування в кримінальному провадженні проведено судову експертизу фахівцями Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Витрати, пов`язані з проведенням експертних досліджень в сумі 1307,52 грн на підставі ст. 118 КПК України включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинувачених в рівних частках згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Питання про речові докази необхідно вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Запобіжні заходи відносно обвинувачених не застосовані.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох) 6 (шести) місяців обмеження волі.

На підставі ст. 71 КК України, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуте покарання, призначене за вироком Дворічанського районного суду Харківської області від 25.11.2019 року, остаточно призначивши до відбування ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 653 (шістсот п`ятдесят три) грн 76 коп. процесуальних витрат.

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Нагляд за ОСОБА_4 доручити уповноваженому органу з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 653 (шістсот п`ятдесят три) грн 76 коп. процесуальних витрат

Речові докази:

-535 качанів кукурудзи у п`яти мішках, передані на зберігання до КЗ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції №1746 від 04.08.2020 року, - повернути власнику ОСОБА_8 ;

-велосипед «України», переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 конфіскувати;

-велосипед «Україна», переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_10 , - вважати повернутим за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим, що тримається під вартою у той же строк з моменту отримання копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1