Єдиний унікальний номер 205/6106/20
Єдиний унікальний номер 205/6106/20
Провадження №1-кс/205/1132/20

УХВАЛА
13 серпня 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши матеріали клопотання начальника СД Новокодацького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровський області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000143 від 08.08.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
13 серпня 2020 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло зазначене клопотання, в якому начальник СД Новокодацького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровський області капітан поліції ОСОБА_3 посилається на те, що в провадженні СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000143 від 08.08.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначає, що 07.08.2020 року до Новокодацького ВП надійшло повідомлення з лінії "102", від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що за адресою: АДРЕСА_1 невстановлена особа на автотранспорті «Ford Transit», д.н. НОМЕР_1 , скуповує металобрухт.

В ході проведення досудового розслідування проведено огляд за адресою: АДРЕСА_1 , було оглянуто автомобіль марки «FORD» моделі «TRANSIT», д/н НОМЕР_1 , номер кузова VIN: НОМЕР_2 . В ході огляду автомобіля виявлено, що в середині нього заповнений майже весь багажний відсік, знаходиться металобрухт у вигляді різноманітних металевих предметів, а саме: металеві диски, старі металеві корпуси від бойлерів. Під час огляду було виявлено в салоні автомобіля гучномовець білого кольору з обідком жовтого кольору. Також, при огляді в салоні автомобіля було виявлено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_6 . Вказаний автомобіль "«FORD» моделі «TRANSIT», д/н НОМЕР_1 , номер кузова VIN: НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію Т3№ НОМЕР_4 являється знаряддям кримінального правопорушення в даному кримінальному провадженні, та на вказаний автомобіль необхідно накласти?арешт з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Згідно із ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явились, однак їх неявка згідно вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

За ч.4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього документи, вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди..

У відповідності до ч.6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Тобто, за змістом вказаної норми арешт з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), може накладатися на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за завдану ними шкоду.

В своєму клопотанні заявник ставить питання про арешт майна, належного ОСОБА_6 з метою забезпечення цивільного позову в кримінальному провадженні № 0000143 від 08.08.2020 року.

Між тим, як вбачається з матеріалів клопотання про арешт майна, зокрема, витягу з ЄРДР на час звернення дізнавача до суду в даному кримінальному провадженні жодній особі, в тому числі ОСОБА_6 , не повідомлено про підозру.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_6 не має статусу підозрюваного в кримінальному провадженні № 0000143 від 08.08.2020 року, на неї не покладено обов`язок відшкодування шкоди, завданої іншими особами, відсутні законні підстави для арешту належного їй майна, на підставі п. 4 ч. 2 статті 170 КПК України.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як визначено у ст.. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Слідчий суддя зауважує, що дізнавачем не надано жодних належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів у підтвердження того, що майно, а саме: автомобіль марки «FORD» моделі «TRANSIT», д/н НОМЕР_1 , номер кузова VIN: НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 , визнаний речовим доказом в даному кримінальному провадженні.

Таким чином, дослідивши матеріали справи слідчий суддя приходить до висновку, що дізнавачем не обґрунтовано та не доведено необхідності накладення арешту на вказане у клопотанні майно, у зв`язку із чим, клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.131-132, 170-173 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання начальника СД Новокодацького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровський області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000143 від 08.08.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, про арешт майна, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1