Справа № 509/391/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року Овідіопольський райсуд Одеської області у складі :
слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополь Одеської обл., скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №00000301 від 04.12.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

28 січня 2021 року адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність процесуального керівника у кримінальному провадженні №00000301від 04.12.2020 прокурора Іллічівської місцевої прокуратури в Одеській області , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, а саме транспортного засобу «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , та який знаходиться на спеціальному майданчику для тимчасового зберігання транспортного засобу за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, 29 а, та ключі від нього.
В обґрунтування скарги зазначив, що 24 грудня 2020 року слідчий суддя Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_5 розглянувши клопотання слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_6 про арешт майна по матеріалах досудового розслідування, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000301 від 04.12.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ухвалив клопотання слідчого задовольнити, та накласти арешт на транспортний засіб марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ключ з брелоком від автомобіля. Транспортний засіб марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 з ключами передати на відповідальне зберігання на спеціальний майданчик для тимчасового зберігання транспортного засобу за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, 29-а.
21 січня 2021 року Одеський апеляційний суд скасував ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 грудня 2020 року та посстановив нову ухвалу, якою щодо автомобіля зазначив: «Накласти арешт на майно, а саме: транспортний засіб марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ключ з брелком від автомобілю шляхом заборони розпорядження зазначеним транспортним засобом та ключем від нього.
Також, у мотивувальній частині ухвали суд зазначив: «З огляду на що, автомобіль «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , який утримується на спеціальному майданчику затриманого транспорту в м. Одесі по вул.. Аеролпортівська, 29-а підлягає безоплатному поверненню ОСОБА_4 у користування без права розпорядження (відчуження) ним.
Проте, в порушення вимог КПК України до теперішнього часу не повернуто належне ОСОБА_4 майно: автомобіль марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 та ключ з брелком від автомобілю, у зв`язку із чим, він змушений звернутися до суду.
В судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явився, надав заяву про розгляд скарги за відсутністю ОСОБА_4 та її представника, скаргу підтримує.
Прокурор в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд скарги за його відсутністю, просить відмовити в задоволенні клопотання про скасування арешту на автомобіль, оскільки зазначений автомобіль постановою слідчого визнано речовим доказом та на сьогоднішній день не має остаточного рішення по провадженню.
Ознайомившись зі скаргою та дослідивши матеріали, долучені до неї, слідчий суддя приходить до висновку про достатність підстав для її задоволення.
У судовому засіданні встановлено, що 24 грудня 2020 року слідчий суддя Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_5 розглянувши клопотання слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_6 про арешт майна по матеріалах досудового розслідування, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000301 від 04.12.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ухвалив клопотання слідчого задовольнити, та накласти арешт на транспортний засіб марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ключ з брелоком від автомобіля. Транспортний засіб марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 з ключами передати на відповідальне зберігання на спеціальний майданчик для тимчасового зберігання транспортного засобу за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, 29-а.
21 січня 2021 року Одеський апеляційний суд скасував ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 грудня 2020 року та постановив нову ухвалу, якою щодо автомобіля зазначив: «Накласти арешт на майно, а саме: транспортний засіб марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ключ з брелком від автомобілю шляхом заборони розпорядження зазначеним транспортним засобом та ключем від нього.
Також, у мотивувальній частині ухвали суд зазначив: «З огляду на що, автомобіль «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , який утримується на спеціальному майданчику затриманого транспорту в м. Одесі по вул.. Аеропортівська, 29-а підлягає безоплатному поверненню ОСОБА_4 у користування без права розпорядження ним.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
З даної норми випливає, що застосування інституту тимчасового вилучення майна можливе відносно підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно і лише до вирішення питання про арешт такого майна або до його повернення, що свідчить про конкретне визначення законодавцем можливої наступної долі тимчасово вилученого майна, при цьому можливість визнання такого майна речовим доказом без накладення на нього арешту відсутня.
Відповідно до ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.
При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 16 КПК України встановлено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява N 31107/96, п. 58, ЕСНR 1999-11).

Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Sеrіеs А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

За таких обставин, виходячи з встановлених обставин та вимог КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, про обґрунтованість поданої скарги на бездіяльність прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, а саме автомобіля марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ключ з брелком від автомобілю оскільки вбачається порушення права власника на володіння, користування своїм майном.
Відповідно до вимог п.1ч.1ст.303КПКУкраїни на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення,дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.
Відповідно до ч.2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення,дії чи бездіяльність підчас до судового розслідування може бути про: 1)скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1)скасування повідомлення про підозру; 2)зобов`язання припинити дію; 3)зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 169-171, 303, 304, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Передати безоплатно на відповідальне зберігання транспортний засіб «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , та ключ з брелком від автомобілю, який утримується на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів в м. Одесі по вул. Аеропортівська, 29-а - володільцю ОСОБА_4 із забороною розпорядження зазначеним транспортним засобом та ключем від нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1