Справа № 463/6491/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/943/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника ФГ ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 27 липня 2020 року, якою відмовлено у задоволені скарги Фермерського господарства ОСОБА_6 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 27 липня 2020 року, відмовлено в задоволенні скарги Фермерського господарства ОСОБА_6 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що доводи заяви ФГ ОСОБА_6 зводяться до непогодження із процесуальними рішеннями та діями слідчого, що не може слугувати підставою для внесення відомостей до ЄРДР, а підлягає оскарженню у порядку, передбаченому Кримінальний процесуальний кодекс України; крім того, доводи заявника у вказаній заяві є його особистою оцінкою дій вказаної особи і грунтується лише на припущеннях щодо можливої протиправності дій, а тому не відповідають вимогам ст. 214 КПК України.

На дану ухвалу слідчого судді представник ФГ ОСОБА_6 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк подання апеляційної скарги; скасувати ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 27 липня 2020 року, визнати протиправною невнесення працівниками ТУ ДБР відповідних відомостей на підставі заяви про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР та порушення прав гарантованих ст. 56 КПК України, зобов`язати ТУ ДБР внести відомості на підставі його заяви про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді винесену з порушенням норм матеріального та процесуального права, та з неправильностю та неповнотою дослідження доказів і встановлення обставин у справі.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження, то апелянт наголошує, що він не був присутнім при оголошенні даної ухвали, а її копію отримав лише 15 серпня 2020 року.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що висновки суду не підтверджуються доказами, що працівники ТУ ДБР мають право не вносити до ЄРДР досудових розслідувань повідомлень про кримінальне правопорушення відповідно до заяви від 02 липня 2020 року. Зазначає, що слідчий суддя в своїй ухвалі покликається на норми КПК України, які не надають право судді відмовити в задоволенні його скарги.

Будучи повідомленими про час та місце апеляційного розгляду, ОСОБА_6 та прокурор у судове засідання апеляційного суду не з`явились, однак ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просив розгляд апеляційної скарги проводити у його відсутності.

Відповідно до ч.4 ст. 405 КПК України неприбуття учасників провадження в судове засідання не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи та переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Поважність причин пропуску скаржником строку на подачу апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому цей строк необхідно поновити.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», усі отримані із заяв і повідомлень, а також виявлені з інших джерел відомості про обставини, що можуть свідчити про вчинення злочину, вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з ч.4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

За вимогами ч.5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів скарги, ОСОБА_6 звернувсяся до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи

Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення слідчим прокуратури Сокальського району Львівської області ОСОБА_7 . Просив визнати протиправним невнесення та зобов`язати уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі поданої ним заяви про злочин від 02.07.2020 за ст.ст. 364, 366 КК України. Скаргу мотивує тим, що заява про вчинення кримінального правопорушення слідчим прокуратури Сокальського району Львівської області ОСОБА_7 , передбаченого ст.ст. 364, 366 КК України, була надіслана до органу досудового розслідування 02.07.2020, однак відомості за поданою заявою не внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

за його заявою про злочин від 27 жовтня 2019 року.

Із змісту заяви ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що заявник вказував, що, на його думку, зазначені в заяві дії слідчого підлягають кваліфікації за ст. 367 КК України.

При цьому заявником в поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення злочину вказаною у заяві особою, оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, а тому зазначене не може бути підставою для ініціювання кримінального провадження та проведення досудового розслідування.

Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що положення статей 214, КПК України, перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відтак, не будь-яка заява є підставою для внесення відомостей до ЄРДР, а лише та заява, яка містить фактичні дані, які підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення. Всі інші заяви після їх надходження підлягають розгляду згідно із Законом, яким не є Закон про кримінальну відповідальність.

Так, обґрунтовуючи своє рішення про відмову в задоволенні скарги ФГ ОСОБА_6 слідчий суддя, на думку колегії суддів, прийшов до правильного висновку, що зазначені в заяві доводи заяви ФГ ОСОБА_6 зводяться до непогодження із процесуальними рішеннями та діями слідчого, що не може слугувати підставою для внесення відомостей до ЄРДР, а підлягає оскарженню у порядку, передбаченому КПК України, Таким чином, доводи заявника у заяві від 02.07.2020 є його особистою оцінкою дій вказаної особи і ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливої протиправності дій, а тому не відповідають вимогам ст. 214 КПК України.

Згідно з ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Отже, кримінальним процесуальним законодавством фактично передбачено випадки прийняття службовими особами рішень, з якими не згодні інші учасники провадження, що не позбавляє їх права реалізації своїх прав шляхом оскарження.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно зазначив у своєму рішення, що незважаючи на те, що заявник вважає заяву від 02.07.2020 повідомленням про вчинення вищевказаною посадовою особою злочину, передбаченого ст.ст. 364, 366 КК України, проте останнє за своїм змістом не містить фактичних даних, які вказують на ознаки складу вищезазначених злочинів, прийшов до обгрунтованого висновку про те, що таке повідомлення, з огляду на його зміст, в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що, в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР за вказаною кваліфікацією дій, про що просить заявник.

Таким чином, уповноважені особи Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові, отримавши заяву ФГ ОСОБА_6 дотримались вимог чинного законодавства України, перевірили її та встановили факт відсутності обставин, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, зазначеного заявником.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості судового рішення, колегія суддів вважає безпідставними.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 27 липня 2020 року про відмову в задоволенні скарги ФГ ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного Бюро Розслідувань, розташованого у м. Львові, колегією суддів не встановлено, а тому її слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Поновити представнику Фермерського господарства ОСОБА_6 ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 27 липня 2020 року.
Апеляційну скаргупредставника Фермерського господарства ОСОБА_6 ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 27 липня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні скарги Фермерського господарства ОСОБА_6 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою про вчинення кримінального правопорушення залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: