Справа № 583/2626/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2020 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Російської Федерації у відповідність із законодавством України щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Охтирка, Сумської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 засудженої вироком Свердловського району суду м. Бєлгород від 14.08.2018 року за ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1, п «а» ч. 4 ст. 228.1, п «а» ч. 4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації до позбавлення волі строком на 4 роки 10 місяців з відбуттям покарання у виправній колонії загального режиму,-

ВСТАНОВИВ:

21.07.2020 року до суду надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України. У клопотанні зазначено, що 24.06.2019 року наказом Міністерства юстиції України №2182/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженої вироком російського суду громадянки України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст. 606 КПК України, ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та на підставі пунктів 7, 8, 12 Розділу ХІІ Інструкції про порядок здійснення міжнародного співробітництва з питань взаємної правової допомоги, видачі правопорушників (екстрадиції), передачі (прийняття) засуджених осіб, виконання вироків та інших питань міжнародного судового співробітництва у кримінальному провадженні у кримінальному провадженні під час судового провадження, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.08.2019 року за №956/33927, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 04.04.2019 року №06-43069/19.

ОСОБА_4 засуджено вироком Свердловського районного суду м. Бєлгород від 14.08.2018 року, який набрав законної сили 28.08.2018 року з урахуванням постанови Бєлгородського обласного суду від 31.01. 2019 року за ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1, п. «а» ч. 4 ст. 228.1, п. «а» ч. 4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації до покарання у вигляді 4 років 10 місяців позбавлення волі з відбуттям покарання у виправній колонії загального режиму.

Засуджена ОСОБА_4 знаходиться в ФКУ "Виправна колонія №6 УФСВП Росії по Орловській області", кінець відбуття строку покарання 28.07.2022 року.

Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 .

З метою забезпечення виконання в Україні покарання, призначеного громадянці України російським судом, Міністерство просить визначити за КК України правову кваліфікацію діянь, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнано винною вироком Свердловського районного суду м. Бєлгород від 14.08.2018 року з урахуванням постанови Бєлгородського обласного суду від 31.01.2019 року, визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженою за вказаним вироком, зазначивши про початок строку відбування покарання.

В судовому засіданні прокурор висловив думку про задоволення клопотання та необхідність приведення вироку Російської Федерації у відповідність із законодавством України.

Представник Міністерства юстиції України у судове засідання не з`явився. У клопотанні просив справу розглянути за відсутності представника.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається із вироку суду Російської Федерації ОСОБА_4 визнано винною у скоєнні злочинів передбачених ч. 3 ст. 30-ч.5 ст. 228.1, п «а» ч. 4 ст. 228.1, п «а» ч. 4 ст. 228.1 УК РФ та призначено покарання у виді позбавлення волі за ч. 3 ст. 30 ч. 5 ст. 228.1 УК РФ на строк 4 роки; по п. «а» ч. 4 ст. 228.1 УК РФ (збут наркотичних ОСОБА_5 ) на строк 3 роки; по п. «а» ч. 4 ст. 228.1 УК РФ (збут наркотичних ОСОБА_6 ) на строк 3 роки. На підставі ч. 3 ст. 69 УК РФ за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 10 місяців в колонії загального режиму. Строк покарання ОСОБА_4 рахується з 14.08.2018 року. Зараховано ОСОБА_4 в строк покарання час затримання в порядку ст. 91 УПК РФ, а також її тримання під вартою з 29.09.2017 року до дати вступу вироку в законну силу з розрахунку один день тримання під вартою за півтора дня відбування покарання в колонії загального режиму.

Ухвалою апеляційної інстанції Бєлгородського обласного від 31. 01. 2019 року вказаний вирок суду відносно ОСОБА_4 змінений. Виключено з резолютивної частини вироку вказівку про зарухування в строк покарання ОСОБА_4 час тримання під вартою з розрахунку один день тримання під вартою за півтора дня відбування покарання в колонії загального режиму. Зараховано в строк покарання ОСОБА_4 час затримання в порядку ст. 91 УПК РФ і тримання під вартою з 29.08.2017 року до вступу вироку в законну силу із розрахунку один день тримання під вартою за один день відбування покарання в колонії загального режиму (а. с. 7-31). Вирок набрав законної сили 28.08.2018 року.
Отже, строком попереднього ув`язнення ОСОБА_4 за вказаним вироком суду від 14.08.2018 року є період з 29.09.2017 року по 28.08.2018 року.
Засуджена ОСОБА_4 знаходиться в ФКУ "Виправна колонія №6 УФСВП Росії по Орловській області", кінець відбуття строку покарання 28.07.2022 року (а. с. 38).
Згідно з наданою з виправної установи характеристикою ОСОБА_4 характеризується негативно, відповідно до довідки про стан здоров`я є працездатною (а. с. 39-40).
Відповідно до паспорту ОСОБА_4 є громадянкою України (а. с. 41).
Згідно письмової заяви ОСОБА_4 висловила бажання бути переданою в Україну (а. с. 37).
Вивченням вироку суду та конкретних норм національного закону про кримінальну відповідальність встановлено, що ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30-ч.5 ст. 228.1, п «а» ч. 4 ст. 228.1, п «а» ч. 4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність, та такі діяння відповідають ч. 3 ст. 15, ч.2 ст. 307, ст. 307 ч. 2 КК України.

Відповідно до довідки про відбуте покарання та покарання, що належить відбути ОСОБА_4 станом на 17.09.2019 року відбула 1 рік 11 місяців 19 днів з призначеного їй покарання, невідбута частина покарання складає 2 роки 10 місяців 11днів (а. с. 38).
Здійснюючи процедуру приведення вироку у відповідність із законодавством України, суд виходить із положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та норм Кримінального кодексу України.
Так, відповідно до вимог ч. 1ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Пунктом b) частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.
Пунктами а), d) статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.
Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч. 4 ст. 610 КПК України. При цьому суд, як це визначено у ч. 3 ст. 603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.
Статтею 606 КПК України визначаються умови передачі засуджених осіб для відбування покарання в Україні: якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; якщо вирок набрав законної сили; якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж як найменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк; якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого; якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності також процесуальні витрати; якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.
Разом з тим, відповідно ч. 3 ст. 609 КПК України Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до ч. 3 ст. 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України.
Згідно з вироком суду РФ дії ОСОБА_4 кваліфікувалися за ч. 3 ст. 30-ч.5 ст. 228.1, п «а» ч. 4 ст. 228.1, п «а» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ.
Санкція ч. 5 ст. 228.1 КК РФ в цій редакції закону передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`ятнадцяти до двадцяти років з позбавленням права займати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до двадцяти років або без такого та зі штрафом в розмірі до одного мільйона рублів чи в розмірі заробітної плати чи іншого доходу засудженого за період до п`яти років чи без такого або довічне позбавлення волі.
Санкція ч. 4 ст. 228-1 КК РФ в цій редакції закону передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до двадцяти років з позбавленням права займати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до двадцяти років або без такого та зі штрафом в розмірі до одного мільйона рублів чи в розмірі заробітної плати чи іншого доходу засудженого за період до п`яти років чи без такого.
У той самий час, за кримінальним законодавством України всі зазначені у вироку суду епізоди злочинної діяльності ОСОБА_4 охоплюються складом злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 307КК України, тобто закінчений замах на збут наркотичних засобів у великому розмірі, вчиненому за попередньою змовою групою осіб таза ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незаконний збут наркотичних засобів вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Таким чином, за умови вчинення аналогічного кримінального правопорушення на території України дії засудженого мали бути кваліфіковані за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України за вчинення замаху на злочин строк покарання не може перевищувати двох третин максимального строку покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Отже, враховуючи, що максимальне покарання за ч. 2 ст. 307 КК України складає 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна , за діючим законодавством України покарання ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК України не може перевищувати 6 років 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч.2 ст.69 КК України на підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, вирішуючи питання про визначення строку позбавлення волі, призначеного на підставі вироку суду іноземної держави, суд бере до уваги положення ч.4 ст.610 КПК України та вважає необхідним визначити ОСОБА_4 покарання, а саме :
- за ч. 3 ст. 15 ч.2 ст.307, із застосуванням ч. 3 ст. 68, ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки без конфіскації майна;
- за ч.2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком 4 років без конфіскації майна.
На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань до відбуття призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 10 місяців без конфіскації майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання - з 29. 09. 2017 року.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави, що в даному випадку складає 4 роки 10 місяців позбавлення волі.
Конфіскація майна ОСОБА_4 вироком іноземного суду не призначалася, тому не повинна застосовуватися і при відбуванні покарання на території України, хоча Кримінальним кодексом України така конфіскація передбачена.
Згідно з законодавством України режим утримання засудженого визначається установами для відбуття покарання, а не судом.
Отже, слід вважати ОСОБА_4 засудженою за ч.3 ст. 15 ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України до 4 років 10 місяців позбавлення волі.
Таким чином, клопотання про приведення вироку у відповідність із законодавством України та вирішення питання про виконання вироку підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 372, 602-604, 610 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вироку Свердловського районного суду м. Бєлгород від 14.08.2018 року, який набрав законної сили 28.08.2018 року з урахуванням постанови Бєлгородського обласного суду від 31.01. 2019 року стосовно ОСОБА_4 - задовольнити.
Привести у відповідність із законодавством України вирок Свердловського районного суду м. Бєлгород від 14.08.2018 року, який набрав законної сили 28.08.2018 року з урахуванням постанови Бєлгородського обласного суду від 31.01. 2019 року стосовно громадянки України ОСОБА_4 , засудженої за ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст.228.1, п «а» ч. 4 ст. 228.1, п. «а» ч. 4 ст. 228.1 Кримінального Кодексу Російської Федерації до 4 років 10 місяців позбавлення волі.
Вважати ОСОБА_4 засудженою:
- за ч. 3 ст. 15 ч.2 ст.307, із застосуванням ч. 3 ст. 68, ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки без конфіскації майна;
- за ч.2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком 4 років без конфіскації майна.
На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань до відбуття призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 10 місяців без конфіскації майна.
Строк відбування покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_4 відповідно до вироку Свердловського районного суду м. Бєлгород від 14.08.2018 року, який набрав законної сили 28.08.2018 року з урахуванням постанови Бєлгородського обласного суду від 31.01. 2019 року , при приведенні його у відповідність із законодавством України, рахувати з 29. 09.2017 року.
Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд протягом семи днів з часу її проголошення.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області ОСОБА_1