Номер провадження: 11-сс/813/1831/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 28.10.2020 про залишення без задоволення скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Малиновського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, викладених ним у заяві від 23.10.2020, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 28.10.2020 залишено без задоволення скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Малиновського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, викладених ним у заяві від 23.10.2020.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що скаржником не надано відомостей, які б підтверджували, що заява, датована 23.10.2020. була подана ОСОБА_5 до Малиновського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області, та що така заява містить відомості про кримінальне правопорушення.

Зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка їх подала.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді, як незаконну, скасувати та постановити нову ухвалу, якою призначити в суді першої інстанції новий розгляд його скарги.

Свої вимоги мотивує тим, що слідчий суддя прийшов до невірного висновку про відсутність відомостей щодо направлення ним до Малиновського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також щодо відсутності бездіяльності посадових осіб Малиновського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Вважає, що заявник не зобов`язаний приходити до органу влади та вишукувати уповноважену особу для особистого вручення заяви про злочин, а моментом подачі заяви про злочин, шляхом електронної кореспонденції, є направлення електронного листа до органу влади. Вказує, що ним були надані до суду відомості щодо направлення до органу влади заяви про злочин.

Зазначає, що його заява про злочин містить усі необхідні відомості щодо кримінального правопорушення.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Учасники апеляційного провадження в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду. В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_5 просив провести розгляд поданої ним апеляційної скарги за його відсутності. Також, до початку судового розгляду прокурор подав заяву про розгляд справи без його участі.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності учасників апеляційного розгляду та відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювати технічну фіксацію судового провадження.

Дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з положеннями ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченим нормами КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Главою 26 КПК України передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Відповідно до оскарженого рішення, ОСОБА_6 подав до районного суду скаргу, в порядку ст. 303 КПК України, до якої долучив текст заяви про злочин, відповідно до якої, заява адресована слідчому відділу Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області і датована 23.10.2020.

Аналіз положень ст. .ст. 214, 303 КПК України свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Крім того, відповідно до положень статті 11 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» від 2003 року № 36, електронний документ вважається одержаним адресатом з часу надходження авторові повідомлення в електронній формі від адресата про одержання цього електронного документа автора, якщо інше не передбачено законодавством або попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу.

Якщо попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу не визначено порядок підтвердження факту одержання електронного документа, таке підтвердження може бути здійснено в будь-якому порядку автоматизованим чи іншим способом в електронній формі або у формі документа на папері. Зазначене підтвердження повинно містити дані про факт і час одержання електронного документа та про відправника цього підтвердження.

У разі ненадходження до автора підтвердження про факт одержання цього електронного документа вважається, що електронний документ не одержано адресатом.

Враховуючи вищевикладене, а також положення п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, яка передбачає можливість оскарження бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що скаржником не долучено до поданої ним скарги та не надано під час розгляду слідчим суддею такої скарги доказів, на підставі яких можливо зробити висновок про отримання уповноваженими особами Малиновського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області його заяви про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з п. 1 підрозділу 2 розділу І «Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженого наказом Генерального прокурора України № 298 від 30.06.2020 року, до ЄРДР вносяться відомості про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 2 підрозділу 1 розділу ІІ «Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення» відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Відповідно до матеріалів судового провадження, в заяві ОСОБА_5 , яка датована 23.10.2020 та адресована СУ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, ОСОБА_5 зазначено, що протягом 23.10.2020 він неодноразово телефонував до чергової частини Малиновського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області, однак працівник поліції кидав слухавку, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості залишити усну заяву про злочин. Такі обставини, на думку ОСОБА_5 , є підставою для внесення відомостей в ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 КК України.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується із висновками слідчого судді, що із викладених у заяві відомостей не вбачається і не зазначено про завдання істотної шкоди або тяжких наслідків охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб, що є обов`язковим елементом складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 367, ч. 2 ст. 367 КК України.

Відтак, із наявної в матеріалах справи заяви про вчинення кримінального правопорушення не вбачається, яка саме службова особа вчинили дії або неналежно виконала дії, передбачені законом, посадовою інструкцією тощо. Вказівки скаржника про те, що скоріш за все це є особа з прізвищам « ОСОБА_7 » на ім`я та по батькові « ОСОБА_8 », є неспроможними, з огляду на відсутність підтверджуючих таке припущення фактів.

Крім того, ч. 3 ст. 18 КК України встановлено, що службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом

Вказана заява також не свідчить про те, що ОСОБА_5 дійсно розмовляв з особою, та що зазначена особа займає посаду, яка відповідно до законодавчих визначень, підпадає під термін «службова особа».

Разом з тим, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1, ч. 2 ст. 367 КК України, мають комплексний склад кримінального правопорушення, зокрема, щодо наявності істотної шкоди та тяжких наслідків, відповідно.

Приміткою до ст. 364 КК України регламентовано, що істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Тяжкими наслідками у статтях 364-367 вважаються такі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

При цьому, в заяві ОСОБА_5 лише формально зазначено, що через несумлінне ставлення до службових обов`язків завдано істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним та громадським інтересам, та інтересам окремих юридичних осіб. При таких обставин, враховуючи лише поверховий виклад наслідків, відсутній і необхідний елемент складу кримінального правопорушення.

Розглядаючи скаргу, слідчий суддя вірно встановив фактичні обставини провадження, зазначив положення кримінального процесуального закону, якими слід керуватися при розгляді скарги та прийшов до вірного висновку про необхідність залишення без задоволення поданої ОСОБА_5 скарги на бездіяльність посадових осіб Малиновського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, викладених ним у заяві від 23.10.2020.

В поданій ОСОБА_5 апеляційній скарзі апелянтом не наведено жодних обставин, які б вказували на незаконність прийняття слідчим суддею рішення за результатами розгляду його скарги та в тому числі допущення слідчим суддею істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які можуть бути підставою для скасування оскарженої ухвали.

Висновки апеляційного суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає прийняте слідчим суддею рішення про залишення без задоволення скарги на бездіяльність посадових осіб Малиновського ВП у

м. Одесі ГУНП в Одеській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, викладених ним у заяві від 23.10.2020, є таким, що відповідає вимогам чинного кримінального процесуального законодавства.

Приймаючи до уваги наведене, аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 306, 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 28.10.2020 про залишення без задоволення скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Малиновського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, викладених ним у заяві від 23.10.2020 залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4