КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю
представника власника майна ОСОБА_5 ,
власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_5 , в інтересах власника майна ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 листопада 2020 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою поновлено строк для звернення з клопотанням про арешт майна та задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національної поліції України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, вилучене 30 жовтня 2020 року в ході проведення обшуку за місцем, де фактично здійснюють господарську діяльність гр. ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на грошові кошти в сумі 5800 доларів США (51 банкнота, номіналом 100 доларів США кожна з відповідними серіями та номерами) та 199143 гривень (з них 7 банкнот, номіналом 1000 грн., 35 банкнот, номіналом 500 грн., 760 банкнот, номіналом 200 грн., 197 банкнот, номіналом 100 грн., 2943 гривні банкнотами дрібних номіналів).

Згідно ухвали, слідчий суддя вказав, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнане речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_5 , в інтересах власника майна ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора відмовити повністю та повернути грошові кошти, які були вилучені та на які накладений арешт, законному власнику - ОСОБА_6 , або його представнику, в розмірі 5800 доларів СШАта 199143,00 грн.
На думку представника, ухвала слідчого судді постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, зокрема, висновки слідчого судді, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Як зазначає апелянт, дане кримінальне провадження розслідується за фактом того, що громадяни ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , і ОСОБА_10 нібито здійснюють незаконну господарську діяльність за адресою АДРЕСА_1 , у тому числі і за ознаками ст.190 КК Украйни.

Однак, як в клопотанні прокурора, так і в ухвалі слідчого судді жодним чином не аргументовано, в яких саме діях вказаних осіб вбачається обман чи зловживання довірою. Тобто з самої фабули розслідуваного кримінального провадження не вбачається об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Крім того, як вказує представник, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі не зазначив підстав для арешту вищевказаного майна. При цьому жодних доводів, які б давали підстави вважати, що таке майно відповідає критеріям речового доказу, судом не встановлено.
Представник посилається також на те, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду від 26 жовтня 2020 року було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого в частині дозволу на проведення обшуку та вилучення грошових коштів, оскільки клопотання слідчого є неконкретизованим, передчасним та недоведеним.

При здійснені обшуку слідчому було також вказано на те, що зазначені грошові кошти належать ОСОБА_6 та є його особистою власністю, які він зберігав у сейфі на робочому місці, а ухвала слідчого судді Печерського районного суду від 26 жовтня 2020 року чітко забороняє вилучати грошові кошті. Але порушуючи дані приписи, зазначені кошти все одно були вилучені.

Разом з тим, як вказує апелянт, походження зазначених коштів підтверджено відповідними документами, зокрема довідками про доходи ОСОБА_6 з основного місця роботи та роботи за сумісництвом, випискою з особового рахунку AT «ОТП БАНКУ» від 06 листопада 2020 року з доказами того, що 25 вересня 2020 року ОСОБА_6 за видатковим ордером були зняті грошові кошті з рахунку в банку в сумі 572741,00 грн.

В судове засідання прокурор не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений завчасно та належним чином, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у його відсутність.
Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки
Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, та власника майна, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили скасувати ухвалу слідчого судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження № 0000780 від 12 серпня 2020 року відносно посадових осіб суб`єктів господарської діяльності приватного права, які здійснюють незаконне виготовлення підакцизних товарів - дизельного палива, яке шахрайським способом під виглядом «абсорбенту» (компонент для виробництва дизельного палива, який не є підакцизним товаром) реалізуються для суб`єктів господарювання, та як наслідок, легалізують грошові кошти, отримані від протиправної діяльності, за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 204, ч. 2 ст. 209, ч. 4 ст. 190 КК України.
30 жовтня 2020 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2020 року проведено обшук в будівлях та спорудах за адресою: АДРЕСА_1 , на території ПрАТ «Будіндустрія- 3», де фактично здійснюють господарську діяльність гр. ОСОБА_8 , ОСОБА_6 і ОСОБА_10 , під час якого виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 5800 доларів США (51 банкнота, номіналом 100 доларів США кожна з відповідними серіями та номерами, та 199143 гривень (з них 7 банкнот, номіналом 1000 грн., 35 банкнот, номіналом 500 грн., 760 банкнот, номіналом 200 грн., 197 банкнот, номіналом 100 грн., 2943 гривні банкнотами дрібних номіналів), частина з яких на момент проведення обшуку знаходилась у поштових конвертах з відповідними рукописними написами, решта у перев`язаних гумовими стрічками пачках. Дозвіл на вилучення цих грошових коштів судом надано не було, однак, за висновками органу досудового розслідування, є достатньо підстав вважати, що вище вказані грошові кошти здобуті злочинним шляхом.
02 листопада 2020 року прокурор першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національної поліції України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене 30 жовтня 2020 року в ході проведення обшуку за місцем, де фактично здійснюють господарську діяльність гр. ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на грошові кошти в сумі 5800 доларів США та 199143 гривень.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 листопада 2020 року задоволено вказане клопотання прокурора та накладено арешт на вказані грошові кошти.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.
Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000780, про накладення арешту на вищевказані грошові кошти, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до обгрунтованого висновку, що вищевказане майно відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, а тому необхідно накласти арешт на майно.

З урахуванням цього, слідчий суддя, всупереч ствердженням автора апеляційної скарги, встановив належні правові підстави, передбачені ч. 1 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказане майно, оскільки воно, як вважає колегія суддів, відповідає критеріям ст. 98 КПК України та постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_11 від 31 жовтня 2020 року правомірно визнане речовими доказами (а.с.71-73).
Тому твердження представника про те, що в матеріалах справи немає жодних даних, які б давали підстави вважати, що таке майно відповідає критеріям речового доказу, є такими, що не грунтуються на матеріалах справи.
Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на вищезазначені грошові кошти, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, всупереч доводам апеляційної скарги.
Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вищевказані грошові кошти, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи автора апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.
Доводи автора апеляційної скарги про те, що арешт на вищевказане майно накладено безпідставно, без наявності правових підстав, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт слідчим суддею накладено правомірно, відповідно до вимог ст.ст. 170-173 КПК України.

Що стосується посилань апелянта на те, що зазначені грошові кошти належать ОСОБА_6 та є його особистою власністю, то вони не спростовують висновків слідчого судді щодо наявності законних підстав для накладення арешту на вилучені грошові кошти. Крім того, слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. 170 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування з встановленням наявних у кримінальному провадженні доказів, які вказують на відповідність майна вимогам ст. 98 КПК України.

Арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.
Інші доводи, на які посилається в апеляційній скарзі представник також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

Крім цього, колегія суддів враховує, що відповідно до положень ст.174 КПК України, власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про його арешт, мають право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна повністю або частково.
Отже, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 листопада 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національної поліції України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, вилучене 30 жовтня 2020 року в ході проведення обшуку за місцем, де фактично здійснюють господарську діяльність гр. ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на грошові кошти в сумі 5800 доларів США (51 банкнота, номіналом 100 доларів США кожна з відповідними серіями та номерами) та 199143 гривень (з них 7 банкнот, номіналом 1000 грн., 35 банкнот, номіналом 500 грн., 760 банкнот, номіналом 200 грн., 197 банкнот, номіналом 100 грн., 2943 гривні банкнотами дрібних номіналів) залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 , в інтересах власника майна ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/6175/2020
Єдиний унікальний номер 757/47426/20
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_12
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1