Справа № 204/8252/20
Провадження № 1-кс/204/1704/20
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро клопотання слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Токмак Республіки Киргизстан, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітні дітей не маючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-23.01.2019 Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 3 роки,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

07 грудня 2020 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше судимим за вчинення умисного, корисливого злочину, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, перебуваючи на іспитовому строці, в останнє судимий 23.01.2019 Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська за ч.3 ст.185 КК України, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та знову, повторно вчинив умисний корисливий злочин.

Так, 21.06.2020 року приблизно о 14 год. 23 хв. (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_4 , знаходячись поблизу квартири АДРЕСА_3 , побачив раніше мало йому знайому потерпілу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка передала ОСОБА_8 свій мобільний телефон марки «Lenovo К10a40» чорного кольору, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , s/n: НОМЕР_3 (10), що тримала у руках, з метою здійснення останньою дзвінка. В цей момент у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, а саме вищевказаного мобільного телефону. Далі, ОСОБА_4 , перебуваючи у зазначеному місці та у зазначений час, попрохав у ОСОБА_8 , належний потерпілій ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Lenovo К10a40» чорного кольору, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , s/n: НОМЕР_3 (10), з метою начебто здійснення дзвінку. В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, вчиняючи злочин повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_4 тримаючи у руках вищевказаний мобільний телефон, почав тікати з місця вчинення вказаного злочину, та не реагуючи на неодноразові прохання потерпілої ОСОБА_7 про повернення її мобільного телефону, покинув місце події, тобто відкрито викрав чуже майно, яке належить потерпілій ОСОБА_9 , а саме: мобільний телефон марки «Lenovo К10a40» чорного кольору, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , s/n: НОМЕР_3 (10), вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №4025 від 07.12.2020 року складає 600 грн. 00 коп., чим завдав потерпілій майнової шкоди на вищезазначену суму.
Умисні дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, кваліфікуються за ч.2 ст.186 КК України.

За вказаним фактом 22.06.2020 року слідчим відділенням Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області було розпочато досудове розслідування по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Вина ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними під час проведення досудового розслідування доказами: протоколом огляду місця події; показами потерпілої ОСОБА_7 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками; протоколом огляду предмету (моб. телефону); протоколом огляду предмету (СD-R диску з відеозаписом з камер відеоспостереження); протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, висновком експерта №4025 від 07.12.2020, іншими доказами у їх сукупності.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке кваліфікується за ч.2 ст.186 КК України та яке згідно виду та розміру покарання, визначеного в санкції частини статті у відповідності до положень ст.12 КК України є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до шести років, вказують на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та свідчать про те, що: підозрюваний ОСОБА_4 усвідомлює, що він підозрюється у скоєнні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, тому є підстави вважати, що він усвідомлюючи невідворотність покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від органу досудового розслідування, прокуратури та суду, у зв`язку з чим, у разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу не може гарантувати його явку до органу досудового розслідування та/або суду. Також, підозрюваний ОСОБА_4 під час вчинення вищевказаного злочину перебував разом зі ОСОБА_8 , на якого останній може незаконно впливати, а також підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_7 . Крім того, підозрюваний не має постійного місця роботи та джерела прибутку, що свідчить про можливість вчинення підозрюваним, як іншого так і аналогічного кримінальному правопорушення. Тому, слідчий вважає, що мета застосування запобіжного заходу у межах кримінального провадження може бути досягнута виключно у випадку застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що виключить можливість настання у кримінальному провадженні вищезазначених ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити в повному обсязі.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні просив обрати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, приходжу до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

В силу ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно з вимогами ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки при розгляді клопотання, слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме існує ризик того, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи невідворотність покарання, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, з метою уникнення відповідальності за вчинене може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; крім того, підозрюваний не має офіційного місця роботи, що свідчить про відсутність законного достатнього джерела доходу, який здатен забезпечити рівень життя підозрюваного, а отже, останній, може вчинити інше кримінальне правопорушення; крім того, підозрюваний може незаконно впливати на свідка ОСОБА_8 , який перебував разом із підозрюваним, а також на потерпілу ОСОБА_7 , враховуючи той факт, що він віддав потерпілій належний їй мобільний телефон, що вказує на наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, у справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Пунктом 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року визначено, що тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, справа «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року), також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (справа «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, справа «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990). Невідворотність покарання за злочини вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Таким чином, приходжу до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного, що узгоджується з положеннями ст.178 КПК України.

Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

З огляду на викладене, клопотання підлягає задоволенню, а до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, а також не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги ч.3 ст.183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що такою сумою застави необхідно визначити 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає суму у розмірі 45400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень, що буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.194 КПК України на підозрюваного ОСОБА_4 повинні бути покладені обов`язки, передбачені п. п. 2, 3, 4 ч.5 ст.194 КПК України на строк не більше 2 (двох) місяців. У разі невиконання цих обов`язків підозрюваним відносно нього можуть наступити наслідки, передбачені КПК України.

Таким чином, при обранні запобіжного заходу підозрюваному врахована також правова позиція, викладена у рішенні ЄСПЛ у справі Харченко проти України, та розглянута можливість застосування щодо підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, розмір якої визначено з урахуванням дійсних обставин вчиненого правопорушення та положень ч. 4 ст. 182 КПК України.

Будь-яких даних для застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено, та на переконання суду, буде недостатнім для запобігання зазначених ризиків.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 131-132, 176-178, 183,184,186,193-194,196-197, 205, 309-310, 369-372, 392-393, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 02 лютого 2021 року, включно.

Визначити відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у кримінальному провадженні у розмірі 45400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області та до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвалу направити до Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області - для виконання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1