Справа № 387/989/19
Провадження № 1-кп/396/90/20
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.08.2020 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Федорівка Добровеличківського району, Кіровоградської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, працюючого СВК "Україна" - зварювальником, освіта середня спеціальна, утриманців не має, раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_5
представника потерпілого адвоката ОСОБА_6
Обвинувачений ОСОБА_3 у с. Федорівка, Добровеличківського району, Кіровоградської області у вересні 2019 року вчинив умисне легке тілесне ушкодження.
Кримінальне правопорушення було вчинено за наступних обставин.
Судом встановлено, що 07.09.2019 близько 13 год. більш точного часу ні слідством, ні судом не встановлено, ОСОБА_3 , прибув до володіння, яке розташоване по АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є рідною сестрою обвинуваченому. На подвір"ї цього домоволодіння також перебував знайомй ОСОБА_7 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У вказаний час на грунті різко виниклих неприязних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_3 винник умисел на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.
Реалізовуючи свій злочиний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс ОСОБА_5 удар кулаком правої руки в ділянку грудей, після чого наніс два удари кулаком правої руки в ділянку обличчя зліва, та один удар правою ногою в область паху. В результаті нанесення вказаних ударів, потерпілий впав на землю, пошкодивши протез лівої руки, та через деякий час підвівся на ноги.
В подальшому ОСОБА_3 продовжуючи свої протиправні дії направлені на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , наніс кулаком правої руки два - три удара в ділянку лівого ока та скроні.
Відповідно до висновку експерта, у ОСОБА_5 , 1964 р.н., виявлено тілесні ушкодження у вигляді: садних ран в ділянці лівої скули, нижньої щелепи справа, гематоми лівої біля орбітальної ділянки, субконюктивального крововиливу лівого ока, ссадна в ділянці підборіддя зліва, забійної рани в ділянці ліктьового суглобу зліва, які згідно пункту 2.3.5 «Правил визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 від 17.01.1995, мають ознаки легких.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиннні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України не визнав та пояснив, що між ним та ОСОБА_7 , яка є його сестрою, існують неприязнені стосунки з приводу непорозумінь по догляду за їх матір"ю. 07.09.2019 року близько 13 години він проходячи біля домоволодіння сестри побачив останню та між ними виник конфлікт. ОСОБА_5 в цей час на нього накинувся. Він відхилився від удару, який намагався йому нанести потерпілий, відштовхнув його. При цьму вказав, що можливо наніс удар ОСОБА_5 , але їх кількість, механізм та місце спричинення вказати не зміг.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 07.09.2019 року до домоволодіння ОСОБА_8 , якій він допомагав по господарству та яке розташоване по провулкуНовому АДРЕСА_2 прийшов ОСОБА_3 . Під час спілкування з ОСОБА_3 у них виникла сварка. В подальшому обвинувачений наніс йому удар кулаком правої руки в ділянку грудей, після чого наніс два удари кулаком правої руки в ділянку обличчя зліва, та один удар правою ногою в область паху. В результаті нанесення вказаних ударів, він впав на землю, пошкодивши протез лівої руки, та через деякий час підвівся на ноги. Крім того ОСОБА_3 , наніс йому кулаком правої руки ще два - три удара в ділянку лівого ока та скроні.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений ОСОБА_3 є її рідним братом та між ними існують неприязнені стосунки.07.09.2019 року обвинувачений прийшов до її домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 де їй по господарству допомагав ОСОБА_5 . Між нею та ОСОБА_3 виник конфлікт до якого долучився і ОСОБА_5 . Засвідчила, що бачила як обвинувачений наніс ОСОБА_5 удар кулаком правої руки в ділянку грудей, після чого наніс два удари кулаком правої руки в ділянку обличчя зліва, та один удар правою ногою в область паху. В результаті нанесення вказаних ударів, ОСОБА_5 впав на землю, пошкодивши протез лівої руки, та через деякий час підвівся на ноги. Крім того ОСОБА_3 , наніс йому кулаком правої руки ще два - три удара в ділянку лівого ока та скроні.
Суд вважає, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєному кримінальному правопорушенні підтверджується іншими перевіреними в судовому засіданні доказами, які суд визнає правдивими, достовірними, а саме:
- висновком судово - медичного експерта № 96 від 04.10.2019 року де вказано, що у ОСОБА_5 , 1964 р.н., виявлено тілесні ушкодження у вигляді: садних ран в ділянці лівої скули, нижньої щелепи справа, гематоми лівої біля орбітальної ділянки, субконюктивального крововиливу лівого ока, ссадна в ділянці підборіддя зліва, забійної рани в ділянці ліктьового суглобу зліва, які згідно пункту 2.3.5 «Правил визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 від 17.01.1995, мають ознаки легких. Вищевказані тілесні ушкодження утворились від локальної дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею (не менше п"яти травматичних дій);
- протокол проведення слідчого експерименту від 29.10.2019 року за участі потерпілого ОСОБА_5 ;
- висновком судово - медичного експерта № 128 від 21.11.2019 року, де вказано, що локалізація та морфологічний характер виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень відповідає показам, викладеним ним у протоколі проведення слідчого експеріменту;
- протокол проведення слідчого експерименту від 22.11.2019 року за участі свідка ОСОБА_7 ;
- висновком судово - медичного експерта № 158 від 25.11.2019 року, де вказано, що механізм утворення виявлених у потерпілого ОСОБА_5 тілесних ушкоджень відповідає показам, викладеним нею у протоколі проведення слідчого експеріменту;
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».
Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. Дії обвинуваченого за ч.1 ст. 125 КК України суд кваліфікує як вчинення умисного легкого тілесного ушкодження.
Твердження обвинуваченого надані в судовому засіданні про те, що він не спричиняв потерпілому тілесних ушкоджень, а лише відштовхнув його, суд оцінює критично та розцінює їх як обраний ним спосіб захисту від предявленого йому обвинувачення, так як його покази в цій частині повністю спростовуються дослідженими судом доказами, які не викликають сумнівів у суду, оскільки вони в своїй сукупності доповнюють один одного та підтверджують пред"явлене обвинувачення.
Даючи оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає, що не визнання своєї вини в судовому засіданні в скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України направлена на ухилення від відповідальності за скоєний злочин та покращення свого процесуального становища, так як він розуміючи, що скоїв злочин повинен нести відповідальність.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання необхідне і достатнє для його виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини його вчинення, наслідки, які настали, дані, що характеризують особу обвинуваченого, стан здоров`я, умови життя, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення - скоєно злочин невеликої тяжкості.
Обставинами, що пом`якшують покарання передбачені ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставинами, що обтяжують покарання передбачені ст. 67 КК України - судом не встановлено.
Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, працює зварювальником СВК "Україна", не одружений, утриманців не має, скарг на стан здоров`я не має, фізично здоровий і придатний до фізичної праці, на "Д" обліку у лікаря психіатра не пребуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом алкоголізм, раніше не судимий.
Згідно досудової доповіді та висновку Добровеличківського РС філії ДУ "Центр пробації" вважають, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без позбавлення чи обмеження волі не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації, виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства цілком можливе за умов застосування нагляду та проходження особою пробаційної програми. Ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, оцінюється, як середній.
Суд приймає до уваги досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, складену відповідно до вимог ст. 314-1 КПК України.
Таким чином, зваживши у сукупності викладені обставини, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченому за ч. 1 ст. 125 КК України слід призначити у межах санкції даної статті у виді штрафу, який обвинувачений має змогу сплатити так як отримує матеріальний дохід у вигляді заробітної плати.
При цьому суд вважає, що саме таке покарання, призначене судом обвинуваченому буде найбільш відповідати принципам та цілям призначення покарання і буде найбільш необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
В судовому засіданні потерпілий, у присутності свого представника - адвоката ОСОБА_6 , після погодження своєї правової позиції, заявив клопотання про залишення позовної заяви без розгляду та подав суду заяву відповідного змісту.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.
Підстав для неприйняття заяви про залишення позову без розгляду судом не встановлено.
А тому враховуючи викладене, суд вважає за необхідне цивільний позов представника позивача - адвоката ОСОБА_9 , в інтересах потерпілого ОСОБА_5 , до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду.
Долю речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Захід забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання, до вступу вироку в законну силу.
Керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Цивільний позов представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 , в інтересах потерпілого ОСОБА_5 , до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду.
Речові докази, після набрання вироком законної сили, а саме:
- медична картка амбулаторного хворого та два рентгенівські знімки, які повенуто на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 - залишити ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду або через Новоукраїнський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1