ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/821/664/20Головуючий по 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа № 711/5443/20 Категорія:ст.537,539 КПК України Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаряОСОБА_5
прокурора захисника ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 27 липня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким стосовно засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта середня-спеціальна, громадянина України, не одруженого, раніше судимого:
- 09.06.2008 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 125, ст. 75, ст. 76 КК України до 1 року 06 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік.
ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_8 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із клопотанням про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі, на підставі ст. 82 КК України.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 липня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання.

Не погоджуючись з рішенням суду засуджений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу районного суду та замінити невідбуту частину покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі. В своїй апеляційній скарзі стверджує, що став на шлях виправлення. Зазначає, що з початку відбування покарання в ЧВК №62 в 2015 році і до 2018 року він мав 11 стягнень і не відшкодований цивільний позов. Проте, 29.10.2018 року він звернувя до начальника ЧВК №62 з заявою про працевлаштування його на промислову зону. Після цього був переведений до іншого (робочого) відділення, тобто змінив коло спілкування на тих хто став на шлях виправлення. З цього часу відшкодував більше 25 000 гривень цивільного позову. Згідно рапортів заступників начальника дотримуюється правил трудового розпорядку, сумлінно ставиться до виконання встановленого змінного завдання, виконує його завжди якісно та вчасно, в результаті чого ОСОБА_9 було заохочено начальником установи 30.09.2019 року, 23.01.2020 року, 15,04.2020 року, 08.07.2020 року. Також був заохочений правам начальника 11.02.2020 року за активну участь у спортивних змаганнях, що також говорить про зміну в його поведінці в кращий бік.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали клопотання, дослідивши вимоги апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволення скарги виходячи з наступних обставин.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК.
Ухвала районного суду вказаним вимогам відповідає в повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.82 КК України умовами застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є те, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 за даною справою засуджений 27.11.2009 року за ст.15 ч.2, 115 ч.2 п.1,6,12; 187 ч.4, 70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підстав ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.06.2008 року і остаточно визначено до відбуття 16 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Згідно протоколу № 25 від 17.05.2010 року Регіональної комісії з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарань, визначено відбуття покарання в приміщенні камерного тилу колонії максимального рівня безпеки.
Згідно протоколу № 39/7 від 25.12.2014 року Регіональної комісії з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі прийнято рішення про направлення із ПКТ МРБ до ВК СРБ.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.02.2016 року згідно Закону України № 838-У1ІІ від 26.11.2015 року на підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 08.03.2009 року по 07.04.2010 рік з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку: 08.03.2009 року.
Кінець строку: 08102.2034 року.

З 19.03.2009 р. перебував в державній установі «Кіровоградський СІЗО», де режимних вимог не порушував, до праці не залучався. Стягнень та заохочень не мав .
З 01.03.2010 р. перебував в державній установі «Київський СІЗО», де режимних, вимог не порушував, до праці не залучався. Стягнень та заохочень не мав.
З 02.07.2010 р. відбував покарання в державній установі «Замкова виправна колонія (№ 58)» Хмельницької області, де характеризувався негативно. Допускав порушення вимог режиму відбування покарання, за що отримав 03 стягнення, які. на даний час погашено у встановленому законом порядку. До праці не залучався. За активну участь у спортивних змаганнях був заохочений 01 раз правами начальника установи.
В період з 16.01.2012 р. по 30.01.2012 р. вибував до лікувального закладу державній установі «Шепетівська виправна колонія (№ 98)» Хмельницької області режимних вимог не порушував. Стягнень та заохочень не мав. Приймав участь програмі диференційованого виховного впливу
«Духовне відродження»
В державній установі «Черкаська виправна колонія (№62)» відбуває покарані з 27.01.2015 р. За час відбування покарання характеризується посередньо. Допускав порушення установленого порядку відбування покарання, за що мав 11 стягнень, які на даний час знято та погашено у встановленому законом порядку. На заходи виховного та профілактичного характеру реагує задовільно, належні висновки себе робить не завжди.
Працевлаштований на виробництві установи на «швейній» дільниці, працює під контролем персоналу установи, за результатами роботи має лише заохочення, наданих правами начальника установи. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Умисно уникає виконання робіт із самообслуговування, не бачить необхідності у самостійному їх виконанні. Свідомо уникає виконання робіт із благоустрою установи або перекладає виконання на інших засуджених.
26.05.2016 року засіданням адміністративної комісії відмовлено у зміні у тримання шляхом переведення до дільниці соціальної реабілітації як засуджене який не стає на шлях виправлення.
17.10.2018 року засіданням адміністративної комісії відмовлено у застосую ст.82 КК України як засудженому, який не став на шлях виправлення.
11.02.2020 року засіданням адміністративної комісії відмовлено у застосую ст.81 КК України як засудженому, який не довів своє виправлення.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч. 1 ст. 82 КК України може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк. При цьому більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у загальній частині КК України для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутий строк покарання, призначеного вироком.
Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Відповідно до вимог п.17 Постанови Пленуму ВСУ N 2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Беручи до уваги комплексний підхід до особи засудженого, враховуючи наявність 14 стягнень, за шість з яких були суворі догани та один карцер 10 діб, які погашені та зняті, наявність лише 3 заохочень та одне дострокове зняття раніше накладеного стягнення правами начальника, посередню характеристику, негативну характеристику в державній установі «Замкова виправна колонія (№ 58)», враховуючи рішення адміністративної комісії установи, де неодноразово розглядались питання щодо можливості застосування до ОСОБА_9 пільг у виді умовно-дострокового звільнення та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким з тих причин, що останній не довів своє виправлення.

Враховуючи вищевказане, і те, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, яким має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції дотримався вищевказаних вимог Пленуму ВСУ та КК України та дійшов вірного висновку про те, що необхідно відмовити засудженому ОСОБА_9 в задоволенні клопотання про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким.

Колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_9 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, а тому доводи апеляційної скарги останнього є не обґрунтованими.
Виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основним орієнтиром для оцінки ступеня виправлення, застосування різних видів заохочення є такі показники, визначені у чинному кримінальному та кримінально-виконавчому законодавстві: сумлінна поведінка, сумлінне ставлення до праці, до навчання, активна участь у роботі самодіяльних організацій. Крім того сумлінна поведінка і ставлення до праці враховується за весь період перебування засудженого у виправно-трудовій установі.
На думку апеляційного суду процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.
Крім цього не можна вважати сумлінною поведінку засудженого лише через відсутність у засудженого не знятих або погашених у порядку, встановленому статтею 134 КВК України, стягнень, оскільки дотримання вимог режиму відбування покарання є обов`язком засудженого.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги засудженого без задоволення, у зв`язку з чим ухвалу суду Придніпровського районного суду м.Черкаси від 27 липня 2020 року слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 539 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 27 липня 2020 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя

Судді