Справа № 308/5879/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженні, відомості про яке 02.05.2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001346 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 та 2 ст. 345 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке 02.05.2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001346 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 та 2 ст. 345 КК України.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 06.08.2020 року ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 03 жовтня 2020 року.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. 03 жовтня 2020 року закінчується двомісячний строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .
Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на 60 днів мотивуючи його тим, що наявні ризики для кримінального провадження, які існували під час обрання такого запобіжного заходу під час досудового розслідування, останній обвинувачується у вчиненні злочинів, один із яких є тяжким, більш м`який запобіжний захід не зможе гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КПК України.
Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтримали клопотання прокурора.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 щодо продовження дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у виді тримання під вартою заперечила та просила застосувати до нього інший більш м`який, а саме цілодобовий домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_7 погодився з доводами прокурора.
Заслухавши думку прокурора, позицію потерпілих, доводи обвинуваченого та його захисника, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваного, обвинуваченого покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язана із необхідністю запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.
Підставами застосування запобіжних заходів є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 був обраний з урахуванням його особи, який обвинувачується у вчиненні злочину, який відносить до категорії тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 4 до 6 років та двох злочинів середньої тяжкості, не має міцних соціальних зв`язків, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а також суду не надано будь-яких даних щодо наявності у нього хронічних захворювань, які б перешкоджали його триманню під вартою, тому існують ризики того, що такий може в подальшому переховуватись від органів досудового розслідування та суду, тим самим може ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, незаконно впливати на свідків та потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Судом встановлено, що зазначені ризики не зменшились та виправдовують тримання особи під вартою, а наведені в доводах прокурора обставини перешкоджають завершенню судового розгляду справи до закінчення дії ухвали про тримання обвинуваченого під вартою.
Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, визначеними КПК України, конкретними підставами і метою його застосування.
Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Таким чином, вирішуючи питання про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує тяжкість злочинів, санкція за вчинення найважчого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, останній вичинив нові умисні злочини під час іспитового строку, а також те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, у зв`язку з якими відносно останнього обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою не зменшились, а менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належне виконання ОСОБА_7 покладених на нього згідно кримінально-процесуального законодавства України обов`язків, тому суд вважає недостатнім застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу та необхідним продовжити йому дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 умисно заподіяв працівникові правоохоронного органу легкі тілесні ушкодження, суд не визначає розмір застави.
Керуючись ст.ст. 176-178,331, 369-372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів до 19 листопада 2020 року включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, надіслати начальнику державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)».
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1