У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відео-конференції матеріали судового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 березня 2020 року, якою відмовлено ОСОБА_5 в поновлені строку на подання скарги на постанову слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 від 19.12.2019 року про закриття кримінального провадження №0000556 від 22.06.2018 року, скаргу повернуто скаржнику,

Учасники судового провадження:
(в режимі відео конференції з Приморським районним судом м. Одеси)
прокурор ОСОБА_7
скаржник ОСОБА_5

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати, а матеріали провадження направити на новий судовий розгляд.

Короткий зміст ухвали слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 березня 2020 року, відмовлено ОСОБА_5 в поновлені строку на подання скарги на постанову слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 від 19.12.2019 року про закриття кримінального провадження №0000556 від 22.06.2018 року, скаргу повернуто скаржнику.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Апелянт, вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що слідчий суддя дійшов хибного висновку про те, що нею без поважних причин пропущено строк на подачу скарги на постанову слідчого.

Стверджує, що поважною причиною для поновлення строку на звернення до суду зі скаргою на постанову слідчого, було залишення судом даної скарги без розгляду.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

30.03.2020 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_5 на постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 від 19.12.2019 року про закриття кримінального провадження №0000556 від 22.06.2018 року.

Приймаючи рішення про відмову в поновлені строку, слідчий суддя вказав, що 29.12.2019 року ОСОБА_5 вже зверталась до Заводського районного суду м. Миколаєва зі скаргою на вище зазначену постанову слідчого. Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.03.2020 року, скаргу ОСОБА_5 було залишено без розгляду, по причині її повторної неявки до судового засідання без поважних причин та внаслідок недобросовісного користування скаржником своїми процесуальними правами. Оскільки, залишення скарги без розгляду не є поважною причиною пропуску строку на оскарження, та інших поважних причини пропуску строку на оскарження ОСОБА_5 не зазначено, слідчий суддя вважав, що скаргу слід повернути заявнику.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Згідно ч.1 ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Положеннями п.3 ч.2 ст.304 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд повертає скаргу, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого ч.1 цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, 19.12.2019 року слідчим Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000556 від 22.06.2018 року. Оскаржувану постанову ОСОБА_5 отримала у грудні 2019 року, та 29.12.2019 року звернулася до суду зі скаргою на дану постанову слідчого.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.03.2020 року, скаргу ОСОБА_5 було залишено без розгляду, по причині її повторної неявки до судового засідання без поважних причин.

17.03.2020 року ОСОБА_5 повторно звернулась до суду зі скаргою на постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 від 19.12.2019 року про закриття кримінального провадження №0000556 від 22.06.2018 року, одночасно заявила клопотання про поновлення строку на оскарження постанови слідчого. В обґрунтування зазначила, що через неналежну організацію судового процесу її попередню скаргу, яка була подана в строк, залишено без розгляду, а тому вона вимушена повторно звертатись до суду з даною скаргою.

Приймаючи рішення про відмову в поновлені строку, слідчий суддя вказав, що 29.12.2020 року ОСОБА_5 вже зверталась до Заводського районного суду м. Миколаєва зі скаргою на вище зазначену постанову слідчого. Ухвалою слідчого судді дану скаргу було залишено без розгляду, по причині її повторної неявки до судового засідання без поважних причин та внаслідок недобросовісного користування скаржником своїми процесуальними правами. Оскільки, залишення скарги без розгляду не є поважною причиною пропуску строку на оскарження, а інших поважних причини пропуску строку на оскарження ОСОБА_5 не зазначила, слідчий суддя вважав, що скаргу слід повернути скаржнику.

Зважаючи на положення п.3 ч.2 ст.304 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що подана ОСОБА_5 скарга підлягає поверненню, оскільки скаржником був пропущений строк на оскарження вищезазначеної постанови слідчого та підстав для його поновлення не здобуто.

За змістом ч. 1 ст. 117 КПК України, строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду, якщо він пропущений з поважних причин. При цьому, законом не визначено переліку підстав, при наявності яких строк на оскарження підлягає поновленню, і це питання має вирішуватися судом, з урахуванням всіх встановлених обставин справи.

Процесуальний строк може бути поновлено лише за умови його пропуску з поважних причин. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності.

Суд не може зобов`язати сторону скористатися правом, наданим їй процесуальним законом. Сторона, яка добровільно відмовляється від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

Враховуючи викладене та те, що ОСОБА_5 29.12.2019 року вже зверталась до Заводського районного суду м. Миколаєва зі скаргою на вище зазначену постанову слідчого та через її неодноразову неявку до судового засідання без поважних причин та недобросовісного користування скаржником своїми процесуальними правами, скаргу ОСОБА_5 було залишено без розгляду, апеляційний суд вважає, що слідчим суддею обґрунтовано за наявності законних підставах відмовлено ОСОБА_5 в поновлені строку на оскарження постанови слідчого, оскільки у даному випадку залишення скарги без розгляду не є поважною причиною пропуску строку на оскарження постанови слідчого. Інших обставин, які б перешкоджали або унеможливлювали своєчасне звернення до суду зі скаргою ОСОБА_5 не наведено.

За такого, відсутні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції, про що просить апелянт та задоволення її апеляційної скарги.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 419, 422, 426, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 березня 2020 року, якою відмовлено ОСОБА_5 в поновлені строку на подання скарги на постанову слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 від 19.12.2019 року про закриття кримінального провадження №0000556 від 22.06.2018 року, та скаргу повернуто скаржнику - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді