Справа № 443/139/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/629/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жирова Жидачівського району Львівської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 125 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області ОСОБА_8 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 20 травня 2020 року про закриття кримінального провадження

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 20 травня 2020 року кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_9 за ч.1 ст. 125 КК України закрито у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_10 від обвинувачення.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати, призначити новий судовий розгляд. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: ухвала є незаконною підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» від 06.12.2017, внесено зміни до ст. 477 КПК України та ст. 284 КПК України. Вказаний закон в цій частині набрав чинності 11.01.2019 (через рік з дня його опублікування 11.01.2018).

Згідно з п.7 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник, відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством. Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду сформулювала висновки в постанові від 12.02.2020 (справа №453/225/19), згідно з яким злочином, пов`язаним із домашнім насильством, слід вважати будь-яке кримінальне правопорушення, обставини вчинення якого свідчать про наявність у діянні хоча б одного з елементів (ознак), перелічених у ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», незалежно від того, чи вказано їх в інкримінованій статті (частині статті) КК України як ознаки основного або кваліфікованого складу злочину. Встановлена у п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України заборона закриття кримінального провадження поширюється на осіб, які вчинили злочин, пов`язаний із домашнім насильством, за умови, що слідчі органи пред`явили особі таке обвинувачення і вона мала можливість захищатися від нього. ОСОБА_9 обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 125 КК України, а саме в умисному спричиненні в межах місця проживання легких тілесних ушкоджену свої дружині ОСОБА_10 . Тобто ОСОБА_9 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, пов`язаного із домашнім насильством, і він мав можливість захищатися від нього. За таких обставин відповідно до п.7 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 не можна було закрити у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_10 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Незважаючи на це, суд першої інстанції на підставі заяви потерпілої ОСОБА_10 закрив кримінальне провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відмовою потерпілої від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, внаслідок чого допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило ухваленню законного та обґрунтованого рішення.

Відповідно до ч.4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. Якщо для участі в розгляді в судове засідання не прибули учасники кримінального провадження, участь яких згідно з вимогами цього Кодексу або рішенням суду апеляційної інстанції є обов`язковою, апеляційний розгляд відкладається.

Обвинувачений ОСОБА_9 та потерпіла ОСОБА_10 були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №235, №243 та не повідомили про поважні причини свого неприбуття, відтак колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності учасників, які не з`явились.

Заслухавши доповідача, прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення.
Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.
На переконання колегії суддів апеляційного суду, вищевказаних вимог суд першої інстанції дотримався з огляду на наступне.
Так, Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» від 06 грудня 2017 року № 2227-VIII, який набрав чинності 11 січня 2019 року, внесено зміни до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів.
Зокрема, п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, яким передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, було доповнено словами: «крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством».
Відповідно до п.1 ч.1 ст.477 КПК України, кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених ст.125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.
Окрім цього, Кримінальний кодекс України також було доповнено ст. 126-1, якою передбачено кримінальну відповідальність за домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.
Згідно зі ст. 1 Закону України від 7 грудня 2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під домашнім насильством розуміється діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Згідно з п. 17 ч.1 ст. 1 вказаного Закону фізичне насильство форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» від 07.06.2010 р. №7 - якщо у складі злочину передбачене діяння, яке у поєднанні з іншими обставинами завжди утворює склад іншого злочину (наприклад, зміст діяння полягає у застосуванні фізичного насильства при вчиненні певного злочину), то питання про його кримінально-правову оцінку необхідно вирішувати з урахуванням того, наскільки охоплюється складом цього злочину таке діяння, а також з урахуванням змісту санкцій відповідних статей (частин статей) Особливої частини КК.

Якщо за злочин одночасно передбачена відповідальність за зальними і спеціальними нормами, застосуванню підлягає спеціальна норма, в даному випадку ст. 126-1 КК України, проте дії обвинуваченого за даною статтею кваліфіковані не були.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_9 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень своїй дружині ОСОБА_10 .
Тобто, з врахуванням наведених вище норм ОСОБА_9 не було пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, пов`язаного із домашнім насильством і останній від такого не мав можливості захищатись.
За таких обставин, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 суд першої інстанції підставно закрив у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_10 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора не підлягає до задоволення, а ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 20 травня 2020 року про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_9 слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 20 травня 2020 року про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в трьохмісячний термін.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4