УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2020 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Опалинської О.П.

при секретарі Холодняк Л.П.

з участю прокурора Фуркало В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа.

В обґрунтування заяви зазначив, що вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області № 2315/7071/2012, 1-кп/703/4/13 від 28 лютого 2013 року, який частково змінений ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 25 квітня 2013 року в частині призначеного судом покарання та набрав законної сили 25 квітня 2013 року, з ОСОБА_2 на його користь стягнуто 161600 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 30000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього - 191600 гривень.

На підставі поданої ОСОБА_1 до суду заяви від 28 лютого 2013 року, виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на його користь матеріальної та моральної шкоди в розмірі 191600 гривень, 15 травня 2013 року направлено судом до Смілянського МВ ДВС МУЮ у Черкаській області для примусового виконання.

Постановою державного виконавця Смілянського МВ ДВС Смілянського МУЮ від 24 травня 2013 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження, а копію постанови державного виконавця від 24 травня 2013 року та виконавчий лист направлено до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області.

15 жовтня 2013 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області повторно направлено виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь заявника матеріальної та моральної шкоди завданої злочином до Смілянського МВ ДВС для примусового виконання, однак виконавчий лист був втрачений при пересиланні до Смілянського МВ ДВС, відтак виконавче провадження по ньому не було відкрито. Стягувачу про долю вказаного виконавчого провадження стало відомо лише у жовтні 2020 року, при зверненні із усним запитом до Смілянського МВ ДВС.

Оскільки про повернення виконавчого документа стягувачу об`єктивно не могло бути відомо, він не скористався правом повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання у встановлений законом строк з незалежних від нього причин, він просить суд поновити пропущений з поважних причин строк пред`явлення виконавчого листа до виконання та видати дублікат виконавчого листа.

Заявник в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити без його участі.

Прокурор проти задоволення заяви не заперечувала.

Інші учасники кримінального провадження, були повідомлені про дату, час та місце вирішення заяви, однак до суду не з`явилися, що в силу ч. 5 ст. 539 УКПК України не перешкоджає розгляду заяви.

Клопотань від учасників процесуальної дії в порядку визначеному ч. 1 ст.107 КПК України щодо застосування технічних засобів фіксування не надходило, тому фіксація процесуальної дії за допомогою технічних засобів фіксування не проводилася.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено,що вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області № 2315/7071/2012, 1-кп/703/4/13 від 28 лютого 2013 року, ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні злочинів передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 190 та ч. 3 ст. 190 КК України та призначено їй покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України 4 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки.

Вказаним вироком суду задоволено цивільний позов ОСОБА_1 та вирішено стягнути з ОСОБА_2 на його користь 161600 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 30000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього - 191600 гривень.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 25 квітня 2013 року вирок Смілянського міськрайонного суду від 28 лютого 2013 року в частині призначеного судом покарання змінено та призначено ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 190 КК України покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень; за ч. 1 ст. 357 КК України у вигляді штрафу в розмірі 680 гривень; за ч. 3 ст. 190 КК України - 4 роки позбавлення волі. В решті вирок залишено без змін.

Вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 лютого 2013 року набрав законної сили 25 квітня 2013 року.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі заяви від 28 лютого 2013 року, поданої ОСОБА_1 (Т.2 а.с.64), виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на його користь матеріальної та моральної шкоди в розмірі - 191600 гривень, 15 травня 2013 року направлено судом до Смілянського МВ ДВС для примусового виконання (Т.2 а.с. 68).

Постановою державного виконавця Смілянського МВ ДВС Смілянського МУЮ від 24 травня 2013 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 24 травня 2013 року. Вказану копію постанови державного виконавця від 24 травня 2013 року та виконавчий лист направлено до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області (Т.2 а.с. 75-76).

15 жовтня 2013 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області повторно направлено виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної та моральної шкоди завданої злочином до Смілянського МВ ДВС для примусового виконання (Т. 2 а.с. 85).

У відповідності до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31 березня 1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування майнової шкоди, спричиненої злочином, і стягнення безпідставно набутого майна» при розгляді цивільного позову в кримінальній справі суд може керуватися відповідними нормами цивільного та цивільного процесуального законодавства, відтак і застосовувати положення цивільного процесуального законодавства, які внормовують питання, пов`язані з виконанням судових рішень.

У зв`язку з наведеними роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України при розв`язанні питання, що виникло під час виконання вироку суду в частині вирішення цивільного позову, суд знаходить за потрібне застосовувати положення цивільного процесуального законодавства, які внормовують питання, пов`язані з виконанням судових рішень.

Втіленням судового захисту прав та інтересів учасників цивільно-процесуальних правовідносин є рішення суду, яким закінчується розгляд справи.

В силу ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

З наведених положень цивільного процесуального законодавства і Основного Закону держави випливає, що виконання судового рішення є невід`ємною частиною цивільного судочинства, його значення для досягнення мети ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів неможливо переоцінити, оскільки саме реальне виконання рішення є апогеєм судового захисту.

Відповідно до ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

13 січня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 2-12454/10, провадження № 61-14491св19 (ЄДРСРУ № 86903658), 08 січня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 760/6367/18, провадження № 61-7357св19 (ЄДРСРУ № 86828286) та у справі № 2-5171/10, провадження № 61-16396св19 (ЄДРСРУ № 86828290) досліджував питання особливостей видачі дублікату виконавчого документа у разі його втрати.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

У підпункті 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Наведеною статтею цивільного процесуального закону визначено підстави для звернення до суду за видачею дубліката виконавчого листа або судового наказу, якими є втрата виконавчого листа.

У випадках звернення стягувача за видачею дубліката у зв`язку із втратою виконавчого листа предметом доведення є встановлення факту втрати виконавчого документа, а причини втрати документа, як випливає з наведеного положення ЦПК України, не мають значення для вирішення заяви.

В той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого документа є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Даної правової позиції дотримується Верховний Суд (постанови від 10.09.2018 у справі №5011-58/9614-2012, від 16.08.2018 р. у справі № 6/275-08, від 15.08.2018 р. у справі № 6/256, від 26.04.2018 р. у справі № 922/6111/15 та від 21.01.2019 у справі №916/215/15-г).

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19, ЄДРСРУ № 86566261 ) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».

З преамбули Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року випливає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Вирішуючи заяву, суд виходить з того, що лише поважні причини пропуску строку можуть зумовити його поновлення.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі, зокрема: пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

З наведених судом фактичних даних випливає, що протягом строку виконавчої давності вказаний виконавчий документ було направлено до уповноваженого органу державної виконавчої служби, тобто виконано покладений законом обов`язок щодо вчасного пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Разом з тим, оригінал виконавчого документа було втрачено при пересиланні зі Смілянського міськрайонного суду до Смілянського МВ ДВС, постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження стягувач не отримував та не міг скористатися правом на повторне пред`явлення виконавчого листа до виконання, що обчислюється одним роком з моменту повернення виконавчого документа, оскільки такі документи були втрачені при пересиланні, що свідчить про його необізнаність щодо стану виконавчого документа.

У зв`язку з викладеним суд знаходить поважною причину пропуску строку для повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання через об`єктивну відсутність інформації про необхідність вчинення таких дій.

Вирішуючи заяву на користь позивача, суд вважає, що він довів факт втрати виконавчого листа.

Відсутність виконавчого провадження з виконання рішення суду у провадженні Смілянського МВ ДВС, ненадходження його до стягувача підтверджують втрату цього виконавчого документа.

На користь цих висновків свідчить сам факт звернення позивача до суду з цією заявою, яке обумовлене інтересами виконання судового рішення, що набрало законної сили.

Керуючись ст. ст. 107, 537 КПК України, ст.ст. 247, 431, 433 ЦПК України, п. 17.2, п. 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року,-

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2315/7071/2012, 1-кп/703/4/13 від 28 лютого 2013 року, виданого Смілянським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди завданої злочином в розмірі 161600 гривень та моральної шкоди заподіяної злочином в розмірі 30000 гривень, а всього - 191600 гривень.

Видати дублікат виконавчого листа № 2315/7071/2012, 1-кп/703/4/13 від 28 лютого 2013 року, виданого Смілянським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди завданої злочином в розмірі 161600 гривень та моральної шкоди заподіяної злочином в розмірі 30000 гривень, а всього - 191600 гривень.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд протягом 7 днів шляхом подачі апеляційної скарги з дня її проголошення, особами, які не були присутніми під час проголошення ухвали протягом 7 днів з моменту її отримання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

Головуючий: О.П.Опалинська