Провадження № 1-кс/344/5662/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2020 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_5 , про негайне звільнення з-під варти в порядку ст. 206 КПК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із вказаною заявою, в якій просить постановити ухвалу, якою негайно звільнити його з-під варти як особу, що незаконно позбавлена свободи та утримується без судового рішення, яке вступило в законну силу у Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його адвокат в судовому засіданні вимоги заяви підтримали.

Прокурор в судовому засіданні вимоги заяви заперечив, просив у задоволенні заяви відмовити, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 утримується під вартою на підставі вироку суду, який на даний час не набрав законної сили, але щодо нього діє запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши заяву та додані до неї матеріали, слідчим суддею встановлено наступне.

Відповідно до ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Подана до суду заява обвинуваченого ОСОБА_5 ґрунтується на засадах, викладених в ст.206 КПК України, тому, слідчий суддя здійснює розгляд вказаної скарги, керуючись вимогами саме ст.206 КПК України, норми якої прямо стосуються випадків, коли на момент розгляду скарги на незаконне утримання особи під вартою, ця особа продовжує незаконно утримуватись під вартою.

Затримання особи, взяття її під варту або обмеження в праві на вільне пересування в інший спосіб під час кримінального провадження, здійснене за відсутності підстав або з порушенням порядку, передбаченого цим Кодексом, тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Вироком Шевченківського районного суду міста Чернівців від 23 грудня 2019 року у справі №727/7661/17 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.289, ч.2 ст.289, ч.3 ст.289 КК України і призначено йому покарання:

за ч.1 ст.185 КК України у вигляді 3-х років позбавлення волі;

за ч.2 ст.15 ч.2 ст.289 КК України у вигляді 5-ти років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна, крім житла;

за ч.2 ст.289 КК України у вигляді 6-ти років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна, крім житла;

за ч.3 ст.289 КК України у вигляді 7-ми років та 6-ти місяців позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна, крім житла.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено до відбуття ОСОБА_5 покарання у вигляді 7-ми років та 6-ти місяців позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна, крім житла.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишено попередню тримання під вартою. Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання, а саме з 18.02.2017 року.

Зараховано ОСОБА_5 в строк відбування покарання термін перебування останнього під вартою в Чернівецькому слідчому ізоляторі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з моменту затримання, а саме з 18 лютого 2017 року по дату набрання вироком законної сили.

Згідно повідомлення ДУ "Івано-Франківська УВП № 12" від 19.11.2020 року ОСОБА_5 утримується в Івано-Франківській установі виконання покарань (№12) з 09.08.2020 року по даний час на підставі вироку Шевченківського районного суду міста Чернівців від 23 грудня 2019 року та рахується за Івано-Франківським апеляційним судом.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 повідомили, що судове засідання в суді апеляційної інстанції призначено на грудень 2020 року.

Таким чином, вирок Шевченківського районного суду міста Чернівців від 23 грудня 2019 року у справі №727/7661/17 відносно ОСОБА_5 , яким йому визначено відповідний строк покарання, згідно з чинним кримінально-процесуальним законодавством України законної сили не набрав, а тому відносно ОСОБА_5 діє запобіжний захід, у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Так, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються крім іншого рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Звертаючись до слідчого судді з заявою з приводу незаконності його тримання під вартою, ОСОБА_5 посилається на положення КПК України щодо строків дії ухвали про тримання особи під вартою. За даних обставин слідчий суддя виходить з положень ст.197, 331, 374, 401 КПК України та вважає за необхідне зазначити таке.

Стаття 197КПК України окрім строку дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою, визначає питання щодо строків перебування особи під вартою під час досудового розслідування.

Питання обрання, скасування або зміни запобіжного заходу при розгляді справи в суді після надходження обвинувального акту, регулюється ст.331 КПК України.

Питання щодо продовження, зміни, скасування запобіжного заходу після надходження справи до апеляційного суду врегульовано у тому числі ст.401 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що зазначення судом першої інстанції у вироку питання щодо запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не суперечить змісту ч.4 ст.374 КПК України.

В той же час, слідчий суддя звертає увагу на те, що перевірка законності та обґрунтованості вироку та будь-яких його положень є виключною прерогативою судів вищих інстанцій, та не належить до повноважень слідчого судді в рамках розгляду заяви в порядку ст. 206 КПК України.

Таким чином, на час надходження заяви слідчим суддею не встановлено обставин, які б викликали у нього обґрунтовані сумніви з приводу того, що обвинувачений ОСОБА_5 утримується під вартою без відповідних на те підстав, та підлягає звільненню з-під варти саме в порядку ст. 206 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 12, 206, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні заяви ОСОБА_5 , про негайне звільнення з-під варти в порядку ст. 206 КПК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1