Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/693/20 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 121 КК України Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2020 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому, в режимі відео конференції, кримінальне провадження № 0004926 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 травня 2020 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Сагунівка Черкаського району Черкаської області, українець, громадянин України, з професійно-технічною освітою, який не працює, не одружений, утриманців не має, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
засуджений за ч. 2 ст. 121 КК Українидо покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахується з 16.05.2020 зараховавно термін попереднього ув`язнення з 08.07.2018 по 15.05.2020, включно.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь Черкаського НДЕКЦ МВС України на залучення експертів за проведення судово дактилоскопічної експертизи за № 1/1559 від 21.08.2018 у сумі 1 144,00 грн.
Цим же ви роком вирішено питання про речові докази у кримінальному провадженні.
В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду ОСОБА_8 вчинив нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, за таких обставин:
ОСОБА_8 в нічний час доби із 06.07.2018 до 07.07.2018, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись за місцем свого постійного проживання, в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , підійшов до окремого ліжка, де спала його знайома ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та на ґрунті особистих неприязних стосунків, наніс їй чисельні удари кулаками в життєво важливий орган, а саме у голову, після чого ліг спати.
Внаслідок вчинення протиправних дій, ОСОБА_8 заподіяв ОСОБА_10 тілесні ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка представлена у виді крововиливів в м`які покрови голови з внутрішнього боку, крововиливів під м`які та під тверді мозкові оболонки, які виникли від дії тупого/тупих предмету/предметів та у відповідності до висновку судово-медичної експертизи за № 03 01/616/73 від 14.09.2018 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя і внаслідок отримання яких потерпіла померла на місці скоєння кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить скасувати вирок районного суду та ухвалити новий, яким виправдати його підзахисного за ч. 2 ст. 121 КК України, звільнивши його підзахисного з під варти. Дослідити відеозапис допиту свідка обвинувачення
ОСОБА_11 та відеозапис слідчого експерименту із вказаним свідком.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що висновок суду про вчинення ОСОБА_8 злочину в стані алкогольного сп`яніння не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Також, висновок суду про вчинення ОСОБА_12 злочину на ґрунті особистих неприязних стосунків не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, і суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Слідчий експеримент проведений за відсутності добровільної згоди власника житла і без дозволу слідчого судді, наявність якого є обов`язковим згідно з ч. 5 ст. 240 КПК України.

В протоколі відсутня інформація про те, що особи, які беруть участь цій процесуальній дії, заздалегідь повідомлені про застосуванні технічних засобів фіксації, відсутні характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовувалися при проведенні процесуальної дії, умови та порядок їх використання. В протоколі слідчого експерименту відсутні дані про залученого спеціаліста та його підписи.

Всупереч ст. 105 КПК України в протоколі слідчого експерименту не зазначено, що до нього дається відеозапис процесуальної дії.

Місцевий суд на ці істотні порушення вимог ч.5ст.240, статей 104 і 105 КПК України уваги не звернув, протокол слідчого експерименту (т.1 а.с.168-173) і технічний носій інформації згідно правил статті 34 КПК України не оцінив.

Соснівський районний суд м.Черкаси, допитавши ОСОБА_11 в порядку ст. 225 КПК України, істотно порушив згадані норми права, відомості про особу свідка не встановив, до присяги не привів.

Суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки - показання ОСОБА_13 , в судовому слідстві однозначно показала, що не бачила як

ОСОБА_8 наносив удари ОСОБА_14 .

Із висновку дактилоскопічної експертизи № 1/1559 від 21.08.2018 вбачається,що в квартирі була присутня інша особа, яка стороною обвинувачення не встановлена.
У висновку судово-медичної експертизи за № 05 1 08/202 однозначно не вказано, що кров на тенісці (об`єкти 1,2,4) походить від ОСОБА_10 .
В обвинувальному акті не зазначений, як доказ таблиця до вказаного висновку судово-медичної експертизи.
Вкказує, що у висновку експертизи № 03 01/616/73 від 14.09.2018, № 03-01/616/81 від 07.08.2019 вказано, що смерть потерпілої могла настати не менш ніж за 48 годин до моменту дослідження трупа, а тому, ОСОБА_10 могла отримати травму до подій 06.07.2018 року.
Сторона обвинувачення не надала стороні захисту доступу до речових доказів, оригіналу примірника технічного носія інформації на якому зафіксовано слідчий експеримент.
Таким чином висновки дактилоскопічної експертизи та судово-медичної експертизи є недопустимими доказами згідно принципу «плодів отруйного дерева».

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 просить скасувати вирок районного суду, через невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним за ч. 2 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що ОСОБА_8 під час досудового розслідування так і в суду першої інстанції не визнавав своєї провини, не розкаявся та не зробив для себе певних висновків.

Вказане свідчить про недостатність призначеного судом покарання у вигляді 9 років позбавлення волі для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Крім того, поза належною увагою суду, залишився ступінь тяжкості скоєного, рівень суспільної небезпечності злочину вчиненого обвинуваченим, а також спосіб вчинення.

Разом з тим, суд в достатній мірі не врахував, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відносяться до категорії тяжких злочинів внаслідок підвищеного рівня суспільної небезпеки, оскільки посягає на життя та здоров`я людини.

Також, судом не в повній мірі враховано відсутність каяття з боку обвинуваченого, не усвідомлення протиправності своїх дій та можливих наслідків та обставин які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, а саме: вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

За наведених обставин, прояв гуманності та поблажливості до засудженого є необґрунтованим та безпідставним, призначене ОСОБА_8 покарання не буде достатньо сприяти усвідомленню ним суспільної небезпеки вчиненого діяння, виправленню та запобіганню вчиненню обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

Вважає, що для реалізації принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, для обвинуваченого повинно бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого
ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили ухвалити виправдувальний вирок, прокурора, який ухвали новий вирок та призначити більш тяжке покарання, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скаргу захисника та прокурора слід залити без задоволення, з таких підстав.

Суд першої інстанції також обґрунтовано визнав ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, що в повному обсязі підтверджується дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції належними та допустимими доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку та навів у вироку.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 попри невизнання вини у вчиненні злочину, зазначив, що з ОСОБА_10 його познайомив ОСОБА_15 , проживали вони разом десь приблизно 4 місяці.
06 липня 2018 року він прийшов додому з роботи, в той час він працював неофіційно на овочевому ринку, в квартирі перебувала ОСОБА_10 з ОСОБА_11 ..
Ввечері ОСОБА_10 з ОСОБА_11 пили горілку, він особисто випив десь 100-150 грамів горілки. Він з потерпілою спав на одному ліжку. ОСОБА_11 спала на дивані який стояв поруч. Клімова скаржилася на незадовільне самопочуття та головний біль. ОСОБА_8 повідомив, що давав їй « ОСОБА_16 » та «якість таблетки від серця».
Вранці вона була без свідомості та ОСОБА_11 робила їй «штучне дихання». Коли ОСОБА_8 виявив, що ОСОБА_10 без свідомості він давав їй «ляпаси», щоб привести її до свідомості. Після цього він пішов до 3 міської лікарні, щоб викликати швидку, але там йому відповіли, що швидку можна викликати тільки по телефону.
Походження тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 він (обвинувачений ОСОБА_17 ) пояснити не може, лише заявив про те, що зі слів ОСОБА_11 потерпіла, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, падала на сходах і він бачив, що в неї була розбита губа та були якісь пошкодження на шиї.
Після допиту свідка ОСОБА_11 зміфнив свої свідчення та зазначив, що взагалі не знає вказану особу та її вперше бачить.

Допитана під час судового розгляду в суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_18 пояснила, що з ОСОБА_8 знайома не була.
Її мати ОСОБА_10 була в поганиї відносини з батьком, тому вона пішла від нього та проживала окремо в місті Черкаси.
З березня 2018 року вона почала зловживати алкоголем та проживала то у сестри, то у знайомих. Останній місяць перед подією вони не спілкувались - вона не відповідала на телефонні дзвінки.
08.07.2018 року їй зателефонувала сестра та повідомила, що їх матір вбили.
Коли вона приїхала на місце події, то квартира вже була опечатана. ОСОБА_8 бачила на місці події і він перебував в стані алкогольного сп`яніння, в нього були побиті руки зчесана права рука.

Свідок ОСОБА_19 в суді першої інстанції пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_8 , конфліктних ситуацій між ними ніколи не виникало. Жінка, на ім`я ОСОБА_20 , проживала з ОСОБА_21 десь приблизно 2-3 місці до події.
Повідомила, що одного разу бачила померлу з тілесними ушкодженнями, в неї була розбита губа, однак, це було десь за 2 місяці до події, яка сталась. До неї приходили працівники поліції, але обставин події, яка відбулась вона повідомити не змогла, оскільки їхні квартири знаходяться на різних сторонах будинку та проживають вони на різних поверхах.

Свідок ОСОБА_22 суду першої інстанції пояснила, що з обвинуваченим ОСОБА_8 практично знайомий не був, бачив його 2 рази.
З потерпілою ОСОБА_23 був знайомий приблизно півтора року, вона була знайомою ОСОБА_15 ..
Останній раз бачились 6 липня, так як домовлялись про те, коли саме підуть вітати ОСОБА_24 з днем народження. ОСОБА_25 із ОСОБА_24 та ОСОБА_26 вживали горілку на лавочці, а він пив пиво.
ОСОБА_25 з ОСОБА_20 пішли до гуртожитку. Останній раз бачив їх десь о 20.00 год. Тілесних ушкоджень на ОСОБА_21 він не бачив, він був одягнений, одяг був цілий та не брудний.
В чому була одягнена ОСОБА_20 точно не пам`ятає, можливо це була темна спідниця. В той день тілесних ушкоджень на ній не бачив.
Наступного дня о 15.00 годині вони не зустрілись. ОСОБА_22 повідомив, що прийшов до будинку ОСОБА_8 та дізнався, що ОСОБА_20 померла, чи ще хтось був в квартирі не знав, бо до квартири він не заходив. При цьому, ОСОБА_25 був в шоковому стані. Швидку та поліцію він не викликав, бо не мав телефону, хто викликав він не знає.

Свідок ОСОБА_15 в суді першої інстанції пояснив, що з ОСОБА_8 знайомий. 6 липня 2018 року він зустрічався з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_22 .. Пояснив, що вони вживали разом спиртні напої та домовлялись про святкування його дня народження, який був наступного дня. При цьому, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 не прийшли на святкування.
Наступного дня ОСОБА_15 зустрів обвинуваченого, який знаходився у збудженому стані та на його запитання, де знаходиться ОСОБА_10 , відповів, що ОСОБА_10 померла, причину смерті не назвав.
Під час розмови ОСОБА_15 поцікавився у ОСОБА_8 чи викликав обвинувачений правоохоронні органи та невідкладну медичну допомогу. ОСОБА_8 заявив, що це зробити самостійно не міг, оскільки не мав мобільного телефону.
Після одержання цієї інформації ОСОБА_15 викликав правоохоронні органи та швидку допомогу. Чи були у обвинуваченого якісь тілесні ушкодження не пам`ятає, оскільки знаходився в шоковому стані, що саме відбулось в квартирі ОСОБА_8 не говорив. ОСОБА_15 також повідомив, що ОСОБА_10 при спілкуванні не говорила, про те, що ОСОБА_8 застосовував до неї фізичне насильство.

Свідок ОСОБА_11 суду першої інстанції пояснила, що тривалий час вона проживає на вулиці, постійного місця роботи немає, жебракує, паспорт втратила, після смерті чоловіка.
ОСОБА_11 зазначила, що раз залишалась на ночівлю в ОСОБА_8 який в той час проживав разом з померлою ОСОБА_20 .
ОСОБА_11 повідомила, що вона була свідком подій, які відбувалися за участю ОСОБА_8 , в його квартирі, яка знаходиться в районі вул. Репіна в м. Черкаси, точної дати повідомити не змогла, оскільки пройшов значний час.
Пояснила, що в той день вона перебувала в квартирі разом з ОСОБА_8 , де вони вживали спиртні напої (самогон), через деякий час до квартири прийшла ОСОБА_20 , яка приєдналась до них. Після того, як була випита пляшка, вони полягали спати.
Оксана лягла поруч з ОСОБА_8 , а вона на окремому маленькому на дивані. Крізь сон вона почула крики ОСОБА_20 , та декілька звуків, схожих на удар, при цьому вона побачила, що у ОСОБА_8 піднята рука, точно сказати про нанесення ударів вона не може, оскільки було темно і їй заважала спинка дивана.
На її запитання до ОСОБА_8 "навіщо ти її б`єшь?", він відповів, щоб вона замовкла, і пригрозив їй, що вона сама може "отримати". Вона знову заснула.
Наступного, дня ОСОБА_11 прокинулась від того, що її розбудив ОСОБА_8 . Піднявшись, вона побачила, що ОСОБА_20 була «синя» та не подавала ознак життя, з губ сочилася кров, яку вона витирала платком, який в подальшому поклала до своєї кишені, а потім викинула.
ОСОБА_8 , злякавшись, запропонував піти з дому, а дочекавшись вечора, перенести труп на територію 3 міської лікарні. ОСОБА_11 йому відмовила в допомозі та покинула квартиру.
Доаовнила, що ні у померлої ОСОБА_20 , ні у ОСОБА_8 , перед тим як лягати спати, тілесних ушкоджень не було, в квартирі знаходилися вони втрьох, оговорювати ОСОБА_8 їй немає сенсу.

Експерт ОСОБА_27 суду першої інстанції пояснив, що ним було проведено судово-медичне дослідження трупа, а в подальшому ним виконувалась судово-медична експертиза.
У потерпілої мала місце черепно-мозкова травма.
Пояснив, що гематома утворюється упродовж 3 годин. З моменту смерті пройшло близько 48 годин. Протокол огляду місця події йому не надавався. Зовнішніх травм не було. В крові було 3,06 проміле алкоголю, що відповідає тяжкому ступеню сп`яніння, як поводить себе особа в такому стані вказати не зміг, оскільки таких даних в літературі не наводиться та це залежить індивідуально від кожної особи, так як деякі симптоми можуть як виникати так і ні, додав, що алкоголь вливає на згортання крові.
Дати оцінку травмам, які мали місце 2 місяці тому не може, оскільки такі питання йому не ставились та були присутні гнилісні зміни, тому дати оцінку давності спричинення деяких травм неможливо.
Травми, які були у потерпілої виникли від дії тупих предметів. Такими предметами могли бути, як долоні так і кулаки, характерних особливостей даний предмет не мав.
Доповнив, що якщо особа перебувала в свідомості то могла пересуватись самостійно, як довго таких даних в літературі не наводиться. Субдоральна гематома є більш тяжкою травмою, додав також, що на частині голови, яка покрита волоссям гематоми не виникають.

Крім даних показань свідків та потерпілої, вина ОСОБА_8 підтверджується дослідженими в суді першої інстанції доказами, а саме:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08.07.2018, відповідно до якого до ЄДРДР за фактом повідомлення від ОСОБА_8 про те, що за його місцем проживання знаходиться труп ОСОБА_10 , було внесено відомості про кримінальне правопорушення за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України;
- протоколом огляду місяця події від 08.07.2018 з фототаблицями до нього, відповідно до якого встановлено та описано місце вчинення злочину, детально зображено територію за адресою АДРЕСА_3 вхід до квартири АДРЕСА_4 , кухонне приміщення, вхід до кімнати та місцезнаходження трупа жінки на ліжку.
- протоколом огляду місця події з фототаблицею до протоколу від 08.07.2018, відповідно до якого було оглянуто місце події, а саме розміщення трупа особи жіночої статті в приміщенні квартири АДРЕСА_2 .
- протоколом огляду трупа від 09.07.2018, відповідно до якого було виявлено та оглянуто труп за участю спеціаліста судово-медичного експерта ОСОБА_27 та понятих;
- даними висновку судово-медичної експертизи за № 03 01/616/73 від 14.09.2018, № 03-01/616/81 від 07.08.2019, відповідно до яких, причиною смерті ОСОБА_10 є черепно-мозкова травма, яка представлена у вигляді крововиливів в м`які покрови голови з внутрішнього боку, крововиливів під м`які та під тверду мозкові оболонки. Вказана травма виникла від дії тупого/тупих предмета/предметів, та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Достовірно встановити давність виникнення даної черепно-мозкової травми не представляється можливим у зв`язку з різко вираженими гнилісними змінами. Можливість виникнення вказаної черепно-мозкової травми внаслідок падіння з положення стоячи на площину виключається. Між вказаною черепно-мозковою травмою та настанням смерті існує прямий причинний зв`язок. Ознак, які б дозволили висловитись про можливе посмертне переміщення тіла, можливу боротьбу чи самозахист, можливе взаєморозташування потерпілої та нападника/нападників або про кількість травмуючих предметів не виявлено. При дослідженні трупа тілесних ушкоджень, крім вищеописаної черепно-мозкової травми, не виявлено. Враховуючи розвиток ранніх та пізніх трупних явищ, смерть ОСОБА_10 могла настати не менше ніж за 48 годин до моменту проведення дослідження трупа в морзі. При судово-токсикологічному дослідженні крові трупа виявлено 3,06 проміле етилового спирту. Така концентрація етилового спирту може відповідати тяжкому ступеню алкогольного сп`яніння відносно живих осіб;
- даними висновку судово-медичної експертизи за № 02 01/794 від 10.07.2018, відповідно до якого, у ОСОБА_8 мали місце ушкодження: садна правої кисті, садно попереку. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів. Садна правої кисті давністю не більше 3-4доби до моменту проведення судово-медичної експертизи, садно попереку даність більше 3-4 доби до момент проведення судово-медичної експертизи;
- даними протоколу слідчого експерименту із свідком ОСОБА_11 , та безпосередньо досліджений відеозапис даного слідчого експерименту за участю останньої, відповідно до якого ОСОБА_11 у присутності понятих відтворила події та обставини вчинення злочину ОСОБА_8 . При цьому, жодних зауважень до даного протоколу в ході його проведення та під час його підписання не висловлювались.
- даними висновку судово-дактилоскопічної експертизи № 1/1559 від 21.08.2018, відповідно до якого, сліди рук розмірами 14x20 мм, 13x22 мм, 16x25 мм, 45x85 мм, 17x28 мм, 85x83 мм та 82x70 мм, придатні для ідентифікації за ними особи (осіб), що їх залишила (залишили). Слід пальця руки розмірами 11x14 мм, непридатний для ідентифікації за ним особи, що його залишила .Слід долоні руки розмірами 85x83 мм залишений частково гіпотенаром, частково тенаром та частково підпальцевою ділянкою долоні лівої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сліди рук розмірами 14x20 мм, 13x22 мм, 16x25 мм, 45x85 мм, 17x28 мм та 82x70 мм, залишені не гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дактилокарта якої надана для порівняльного дослідження, а іншою (іншими) особою (особами). Слід пальця руки розмірами 16x25 мм, залишений середнім пальцем правої руки; слід пальця руки розмірами 14x20 мм, залишений безіменним пальцем лівої руки; сліди пальців рук розмірами 13x22 мм та 17x28 мм, залишені середнім пальцем лівої руки; сліди долонь рук розмірами 45x85 мм та 82x70 мм, залишені долонею лівої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дактилокарта якого надана для порівняльного дослідження, а іншою особою;
- даними висновку судово-медичної експертизи за № 05 1 08/202 та таблицею до висновку від 30.08.2018, відповідно до якого, Кров потерпілої ОСОБА_10 відноситься до групи до групи А(ІІ) з анти В з супутнім антигеном Н. В слідах на тенісці (об`єкти №№1,2,4 ) знайдена кров людини і виявлені антигени А і Н. В об`єкті №3 знайдена кров, висловитись про видову належність якої неможливо із-за підпорогового вмісту білка в ній. Таким чином, враховуючи результати серологічного дослідження речових доказів, групову приналежність крові особи , що проходить у справі можна передбачити, що: антигени А і Н, виявлені в слідах крові людини на тенісці (об`єкти №№1,2.4 ), особи (осіб) з групою крові А(ІІ) з анти В з супутнім потерпілої ОСОБА_10 не виключається;
- даними висновку судово- психіатричної експертизи № 313 від 22.08.2018, відповідно до якого, на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованих йому дій та на теперішній час ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ознак будь-якого хронічного психічного захворювання, недоумства, тимчасового розладу психічної діяльності або іншого хворобливого стану психіки не виявляв і не виявляє. Наявність у ОСОБА_8 на вказані періоди часу та на теперішній час розладів психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності, постійною формою вживання та психопатоподібними розладами емоційно-нестійкого типу в стані компенсації, враховуючи не психотичний рівень порушень, помірну вираженість та компенсованість емоційно-вольових розладів, збереженість інтелекту, пам`яті, критичних і прогностичних функцій - не позбавляло на вказаний період часу та не позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_8 може брати участь у слідчих діях та судовому засіданні. Застосування будь-яких примусових заходів медичного характеру, передбачених ст.94 КК України, ОСОБА_8 не потребує.

Проаналізувавши зазначені докази та обставини вчинення злочинів, колегія суддів дійшла висновку, що вказані докази в сукупності беззаперечно вказують на причетність обвинуваченого ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а тому суд першої інстанції правильно кваліфікував його дії, як нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілої.
Що стосується доводів апеляції захисника та обвинуваченого про те, що ОСОБА_8 не міг вчинити інкримінований йому злочин необхідно зазначити наступне.
Як вбачається з показань свідка ОСОБА_22 , наданих у судовому засіданні районного суду в той, десь о 20.00 день, він бачився з ОСОБА_8 та
ОСОБА_10 , тілесних ушкоджень на потерпілій та обвинуваченому він не бачив.
Окрім того допитана в судовому засіданні ОСОБА_11 спростувала твердження обвинуваченого про те, що ОСОБА_10 знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, падала на сходах.
Більш того з висновків судово-медичної експертизи за № 03 01/616/73 від 14.09.2018, № 03-01/616/81 від 07.08.2019 вбачається, що тілесні ушкодження, які призвели до смерті ОСОБА_10 внаслідок падіння з положення стоячи на площину виключається.
Отже колегія суддів не вбачає підстав вважати, що у потерпілої
ОСОБА_10 утворилися тілесні ушкодження шляхом падіння.
Враховуючи те, що у домоволодінні ОСОБА_8 перебували лише 3 особи, відсутність у ОСОБА_10 та обвинуваченогодо входження у квартиру тілесних ушкоджень, беручи до уваги висновків судово медичної експертизи за № 03 01/616/73 від 14.09.2018, № 03-01/616/81 від 07.08.2019, у колегії суддів не виникає сумнівів, що саме ОСОБА_8 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 121 КК України.

Апеляційні доводи захисника стосовно того, що судом першої інстанції не доведено вчинення злочину обвинуваченим в стані алкогольного сп`яніння, колегією суддів не може бути враховано та спростовуються показаннями самого обвинуваченого, свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_15 , якими підтверджується, що в той день ОСОБА_8 вживав горілку.

Також доводи апеляції захисника про те, що судом першої інстанції не доведене саме на ґрунті особистих неприязних стосунків його підзахисний наніс потерпілій удари, колегією суддів не може бути враховано, оскільки мирні взаємовідносини не призвели до виникання конфлікту.

Що стосується доводів захисника стосовно того, що слідчий експеримент є неналежним доказом, необхідно зазначити наступне.
Згідно з ч. 5 ст. 290 КПК України слідчий експеримент, що проводиться в житлі чи іншому володінні особи, здійснюється лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором, або прокурора, яке розглядається в порядку, передбаченому цим Кодексом, для розгляду клопотань про проведення обшуку в житлі чи іншому володінні особи.

Як вбачається з диску відеозапису слідчого експерименту, свідок ОСОБА_11 надавала пояснення слідчому в управлінні патрульної поліції, згодом вони разом із слідчим поїхали за місцем проживання ОСОБА_8 .

Таким чином враховуючи те, що свідок ОСОБА_11 надавала пояснення слідчому стосовно обставин вчиненнязлочину в саме в приміщенні управління патрульної поліції де детально розповіла про всі обставини нанесення ОСОБА_8 ударів потерпілій, суд апеляційної інстанції не може визнати в цілому протокол слідчого експерименту недопустимим доказом.
Крім того, даний доказ не є єдиним, що підтверджує вину обвинуваченого. Адже отримані дані повністю відповідають показанням свідка ОСОБА_11 , даними в ході досудового розслідування та судового слідства, узгоджуються з показаннями інших свідків, оглядами місця події та даними судово-медичних експертиз стосовно механізму та характеру тілесних ушкоджень отриманих потерпілою.
Також, колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 перебував в місцях позбавлення волі, а тому збереження житла та майна підозрюваного, яке було опечатано після проведення огляду місця події було покладено згідно ст. 100 КПК України на орган досудового розслідування. До того ж, враховуючий, що житло носить статус гуртожитку, захисник в апеляції не надав дані які підтверджували, хто є власником вказаного житла.

Апеляційні доводи захисника про те, що судом першої інстанції не встановлено особу ОСОБА_11 колегія суддів залишає без задоволення, оскільки особу останньої встановлено у судовому засіданні районного суду, а Кримінально-процесуальним законодавством не регламентовано порядок встановлення особи.
Крім того свідок ОСОБА_11 допитувалась в присутності захисників та зауважень з цього приводу від них не надходило. Сам ОСОБА_8 у своїх поясненнях підтвердив присутність вказаного свідка в його квартирі у вечірній час з 06.07.2018 до 07.07.2018 року.

Що стосується доводів про те, що в квартирі була присутня інша особа, необхідно зазначити наступне.
Як вбачається з показань обвинуваченого ОСОБА_8 наданих у судовому засіданні суді першої інстанції в приміщенні квартири АДРЕСА_2 із 06.07.2018 до 07.07.2018 знаходились сам
ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
Зазначене також підтверджується і показаннями свідка ОСОБА_11 .
Під час перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що міжквартирний коридор та квартира обвинуваченого ОСОБА_8 має двері, які замикаються та відкриваються ключем, що в свою чергу унеможливлює потрапляння сторонніх осіб до помешкання.
Таким чином колегія суддів залишає без задоволення доводи захисника стосовно присутності іншої особи у квартирі.

Твердження захисника про те, що його підзахисному не було розкрито всі докази не можуть бути враховані, оскількиз матеріалів провадження видно, що засудженому та його захиснику 25.09 2018 року (т. 1 а.п. 15, 19) в порядку ст. 290 КПК було надано доступ до матеріалів досудового розслідування, з якими вказані особи ознайомились у повному обсязі, про що складено відповідні протоколи.
Посилання захисника на порушення ст. 290 КПК є безпідставними, адже не ґрунтуються на матеріалах провадження, в яких міститься розписка сторони захисту про отримання матеріалів досудового розслідування для ознайомлення.

Доводи захисту стосовно того, що сторона обвинувачення не надала стороні захисту доступ до речових доказів, оригіналу примірника технічного носія інформації на якому зафіксовано слідчий експеримент колегією суддів не може бути враховано оскільки, оскільки оптичний диск з відеозаписом слідчого експерименту був наданий обвинуваченому та його захисникам для ознайомлення і зауважень чи клопотань від вказаних осіб не надходило.

Відповідно до положень ст.290 КПК, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування й надати доступ до цих матеріалів, що включає в себе можливість робити копії або відображення матеріалів.
У ч.9 цієї ж статті визначено, що сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів. Сторонам кримінального провадження надається достатній час для ознайомлення з матеріалами, до яких їм надано доступ.
Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
З матеріалів справи вбачається, що органом досудового розслідування відповідно до вимог ст.290 КПК були направлені ОСОБА_8 та захиснику ОСОБА_7 письмові повідомлення про завершення досудового розслідування разом з копіями обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування. Роз`яснено та реалізуване право сторони захисту на доступ до матеріалів досудового розслідування.
Згідно з протоколом про надання доступу до матеріалів досудового розслідування захисник ОСОБА_7 скористався наданим йому правом і ознайомився з матеріалами в повному обсязі.
Крім того, ОСОБА_8 також було надано доступ до матеріалів досудового розслідування, що підтверджується протоколом про надання такого доступу від 25.09 2018 року.
При цьому ОСОБА_8 у зазначеному протоколі розписався та будь-яких зауважень у тому числі і про неможливість перегляду диску не зазначав.
З огляду на викладене колегія суддів уважає, що стороною обвинувачення було відкрито та надано доступ до всіх матеріалів досудового розслідування стороні захисту, проте ОСОБА_8 не переглянув диск тобто з сласної ініціативи відмовилася від ознайомлення із цими матеріалами, проте копія вказаного диску було вручено обвинуваченому особисто.
Таким чином, відмова обвинуваченого переглянути наданий відеозапис слідчого експерименту зі свідком не може свідчити про невідкриття таких матеріалів стороні в розумінні положень ч.12 ст.290 КПК, що узгоджується з рішенням Верховного суду викладеним у постанові від 23 січня 2020 року по справі № 607/5005/17.

Разом з тим, в судовому засіданні в суді першої інстанції досліджувались постанови про визнання речовими доказами та протоколи огляду речей (предметів) так постанови слідчого про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження. Під час оголошення вказаних документів будь-яких клопотань від захисника не надходили, а тому це не може бути підставою для визнання недопустимими доказами дактилоскопічних карт, таблиць до судово-медичних експертиз та речових доказів.

Не можуть бути враховані доводи сторони захисту про те, що суд першої інстанції після виходу в нарадчу кімнату поновив судове слідство для з`ясування додаткових обставин справи , оскільки це узгоджується з вимогами ч. 4 ст. 365 КПК України.

Взагалі, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 , які надані в ході судового розгляду в суді першої інстанції, про те, що він взагалі не бив співмешканку, - є нелогічними і непослідовними та спростовуються, як показаннями свідків, протоколами огляду місця події, висновками судово-судово-медичного експерта, так і сукупністю інших доказів, які надані стороною обвинувачення та дослідженими в судовому засіданні, тому колегія суддів розцінює їх як спосіб захисту.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку, що істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку або перешкоджали чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок, не встановлено. Також не встановленого упередженого ставлення суду до обвинуваченого ОСОБА_8 під час розгляду справи. Тому, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого з приводу його незаконного засудження є безпідставною.

Дослідивши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних вимог, колегія суддів прийшла до висновку, що процесуальні права обвинувачених та їх реалізація в ході судового розгляду справи були забезпечені та дотримані, і їх істотних порушень, не встановлено, а тому відсутні підстави для призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції.

При призначенні покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України суд першої інстанції вірно врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжких злочинів, обставини вчинення, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра чи нарколога не перебуває, раніше не судимий, має незадовільний стан здоров`я.
Враховано наявність обставини, яка обтяжує покарання, а саме вчинення злочину, особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння та відсутність обставин, які пом`якшують покарання.
А тому на думку апеляційного суду, районний суд обґрунтовано зробив висновок про те, що виправлення ОСОБА_8 можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства з відбуванням покарання в місцях позбавлення волі.
Апеляційні доводи прокурора про призначення ОСОБА_8 більш суворого покарання з приводу невизнання вини колегією суддів не може біти враховано оскільки вказана об станина не передбачена вимогами ст. 67 КК України.
Більш того відповідно до ст. 62 Конституції України та ст. 6 ЄКПЛ в Україні діє презумпція невинуватості, яка вимагає, щоб обов`язок доказування покладався на сторону обвинувачення.

Апеляційні доводи прокурора стосовно врахування обставин яка обтяжує покарання, а саме вчинення злочину, особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння колегією суддів не може бити враховано оскільки зазначена обставина вже враховано при призначенні покарання судом першої інстанції.
При цьому необхідно зазначити про те, що наявність лише однієї обставини, яка обтяжує покарання з урахування особи обвинуваченого, який раніше не судимий та характеризується посередньо, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, колегія судді приходить до висновку про те, що призначене покарання судом першої інстанції є справедливим.

При фактичних обставинах даної справи, які встановлюють ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення та ступінь його небезпечності для суспільства, а також наявності пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі буде достатнім для його виправлення, перевиховання, а також попередження вчинення ним, як самим обвинуваченим, так і іншими особами аналогічних кримінальних правопорушень.

Таке рішення, буде відповідати цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Отже, доводи апеляційних скарг прокурора про призначення більш суворого покарання не можуть бути задоволеними, як безпідставні. Адже, відповідно до вимог ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість чи через суворість, що по справі відсутнє. Оскільки у апеляції прокурор наполягає на призначенні більш суворого покарання, а призначене покарання є обґрунтованим, виваженим та справедливим, то підстав для зміни вироку суду чи його скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, із урахуванням того, що доводи апеляційних скарг під час апеляційного перегляду, свого підтвердження не знайшли, підстав для скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 376, 405, 407, 408, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів.

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , - залишити без задоволення, а вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 травня 2020 року стосовно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК України залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_8 - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_28