Номер провадження: 11-сс/813/1811/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2020 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, від 27 жовтня 2020 року, якою був продовжено строк дії обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. п. 6), 11) ч. 2 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні №0000917, внесеному до ЄРДР 12.08.2020 року,-

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, від 27 жовтня 2020 року, було задоволено клопотання старшого слідчого-криміналіста СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 , про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. п. 6), 11) ч. 2 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні №0000917, внесеного до ЄРДР 12.08.2020 року.
Рішення суду мотивоване тим, що на підставі наданих слідчому судді матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя вважає, що ризики, передбачені п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
На вказану ухвалу захисник ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є незаконною, необґрунтованою, з огляду на такі обставини:
- органом досудового розслідування не доведено, що ризики, передбачені п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати, оскільки є виключно припущенням органу досудового розслідування;
- слідчий суддя при постановленні ухвали не врахував, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки;
- слідчим суддею не обрано альтернативний запобіжний захід у виді застави;
- клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою було надано підозрюваному за 2 хвилини до початку судового засідання.
У зв`язку з викладеним захисник підозрюваного в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою змінити запобіжний захід ОСОБА_8 на такий, що не пов`язаний з позбавленням волі.

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 , підтримали доводи апеляційної скарги та наполягали на зміні запобіжного заходу ОСОБА_8 на домашній арешт з 18 години до 08 години.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив апеляційний суд залишити оскаржену ухвалу без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою розглядається слідчим суддею згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. При цьому, слідчий суддя, суд зобов`язаний з`ясувати обставини, які свідчать про те, що: заявлений ризик не зменшився або з явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою: наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство, що ніким не оскаржується, а тому не перевіряється апеляційним судом.
Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених органом досудового розслідування ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Зазначений стандарт доказування (переконання) апеляційний суд використовує для перевірки продовження існування ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК, у цьому кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_8 .
У межах цього апеляційного провадження в межах доводів апеляційної скарги перевіряється законність та обґрунтованість встановлення слідчим суддею таких ризиків: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) незаконно впливати на свідка та потерпілого у кримінальному провадженні.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.
Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про продовження існування ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.
Ризик переховування від правосуддя апеляційний суд оцінює в контексті обставин цього кримінального провадження та конкретної ситуації, з врахуванням відомостей про особу підозрюваного ОСОБА_8 зокрема, фактичних даних, які можуть свідчити про особливості характеру та моральні принципи, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання, засоби до існування.
Апеляційний суд не приймає до уваги доводи сторони захисту про наявність міцних соціальних зв`язків, які в умовах притягнення до кримінальної відповідальності, могли б утримувати підозрюваного в місці свого проживання та від його переховування від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки родинні та соціальні зв`язки не є настільки міцними та впливовими на його поведінку, щоб гарантовано забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.
При цьому перебування у фактичних шлюбних відносинах та наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей 09.08.2011 року та ІНФОРМАЦІЯ_1 , в світлі інкримінованих обставин справи не є настільки переконливими обставинами, що могли б знизити ризик ймовірного переховування до маловірогідності чи до його виключення.
Ризик переховування обумовлюється серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для підозрюваного наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання (за вчинення особливо тяжкого злочину, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 . Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого обвинувального вироку значно підвищують ймовірність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.
Фактичні дані цього кримінального провадження та особисті обставини підозрюваного ОСОБА_8 , в сукупності дають апеляційному суду підстави дійти висновку про існування достатньої ймовірності ризику переховування від органу досудового розслідування або/та суду.

Щодо ризику незаконно впливати на свідка та потерпілого у кримінальному провадженні.
Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що вказаний ризик продовжує існувати.
При встановленні наявності ризику впливу на свідка та потерпілого, слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).
Згідно з ч.4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового розгляду, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від зазначених осіб та дослідження їх судом.
Водночас, апеляційний суд оцінюєфактичні обставини справи, а саме те, що ОСОБА_8 підозрюється в тому, що висловив намір позбавити життя ОСОБА_11 для вирішення конфлікту з ними, що зафіксовано в ході проведення стосовно ОСОБА_8 негласних слідчих (розшукових) дій.
Апеляційний суд бере до уваги ті обставини, що хоч негативні наслідки не настали з причин, що не залежали від підозрюваного, проте такі дії підозрюваного характеризують його негативно, що не може бути не взято до уваги апеляційним судом в контексті аналізованого ризику.
Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (частина 1 статті 3 Конституції України).
Із врахуванням того, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється в тому, що висловлював саме намір позбавити життя потерпілого, на думку апеляційного суду це свідчить про актуальність ризику можливого впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, що апеляційним судом оцінюється як достатньо вагомий.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених органом досудового розслідування ризиків є необґрунтованими, оскільки вони спростовуються матеріалами провадження.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, апеляційний суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші менш жорсткі запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам.
Завдання, для виконання якого прокурор звернувся з клопотанням а саме: забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим ризикам, на думку апеляційного суду може бути виконане лише шляхом продовження строку тримання підозрюваного під вартою.
Вирішуючи питання про співвідношення домашнього арешту та тримання під вартою, апеляційний суд зазначає таке.
Домашній арешт та тримання під вартою є ізоляційними запобіжними заходами, проте рівень ізоляції особи за ними суттєво відрізняється з огляду на умови, пов`язані з позбавленням (обмеженням) волі підозрюваного. У цьому контексті домашній арешт є менш жорсткою формою ізоляції підозрюваного та, зокрема, не запобігає можливості вільного спілкування підозрюваного як особисто, так і за допомогою засобів телекомунікації з потерпілим та свідками. Таким чином, апеляційний суд вважає, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту не зможе ефективно запобігти вказаному ризику.
Застава (як альтернатива триманню під вартою) з урахуванням обставин злочину, а саме інкримінування підозрюваному вчинення закінченого замаху на умисне вбивство, що могло призвести до смерті людини, та яке у будь-якому випадку мало супроводжуватися застосуванням насильства, з урахуванням положень ч.4 ст.183 КПК України, надає слідчому судді право не застосувати відносно ОСОБА_8 альтернативний запобіжний захід у виді застави.
Застосування запобіжних заходів у виді особистого зобов`язання та особистої поруки, з огляду на їх м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, на думку апеляційного суду не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.
З наведених вище підстав, апеляційний суд відхиляє доводи захисту щодо можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу що не пов`язаного з триманням під вартою.

Що стосується доводів сторони захисту з приводу порушення строків вручення клопотання, апеляційний суд не розглядає зазначені обставини, як такі, що свідчать про необґрунтованість оскарженої ухвали слідчого судді.
Під час апеляційного розгляду апеляційним судом встановлено, що підозрюваний отримав копію клопотання про продовження строку тримання під вартою.
Ні захисник, ні підозрюваний не заявляли про необхідність відкладення судового розгляду для підготовки до розгляду клопотання слідчого.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність продовження строку дії обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи.
Стороною захисту не наведено інших доводів щодо існування обставин, які могли би бути підставою для скасування оскарженого судового рішення.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу слідчого судді без змін.
Керуючись статями 176, 177, 178,182, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд ,-
постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, від 27 жовтня 2020 року, якою був продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. п. 6), 11) ч. 2 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні №0000917, внесеному до ЄРДР 12.08.2020 року,- залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3