Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/2266/20
У Х В А Л А

"10" листопада 2020 р. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши в залі судового засідання №1 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у відкритому судовому засіданні, клопотання прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В :
У провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Прокурор звернувся з клопотанням про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, мотивуючи його тим, що ризики, які були враховані судом при обранні та продовженні обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме: ризик переховуватися від суду, відповідно до вимог ст. 177 КПК України не зменшився. ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Прокурор підтримав клопотання та просив продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій.
Потерпіла підтримала клопотання прокурора про продовження обвинуваченій строку тримання під вартою.
Обвинувачена не заперечувала проти заявленого клопотання та продовження їй запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Захисник обвинуваченої підтримав думку своєї підзахисної.
Заслухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, необхідні для вирішення клопотання питання, суд дійшов наступного висновку
Відповідно до вимог ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку, зокрема, з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до абз. 5 п. 20-5 розділу XI «Перехідні положення" КПК України, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд іншого судді, визначеного в порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 КПК України, або розглянуто головуючим, а за його відсутності іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абз. 6 цього пункту.
Враховуючи, що суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_7 перебуває на лікарняному, строк дії запобіжного заходу у виді триманні під вартою обвинуваченої ОСОБА_6 закінчується 13 листопада 2020 року, беручи до уваги, що до закінчення строків тримання під вартою обвинуваченої неможливо розглянути обвинувальний акт в кримінальному провадженні визначеним колегіальним складом суду, суд дійшов висновку про необхідність вирішення питання щодо строків тримання обвинуваченої під вартою іншим суддею зі складу колегії суддів, як це передбачено ч. 3 ст. 35 КПК України.
Що стосується доводів клопотання про продовження строків тримання під вартою, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Саме тому, вирішуючи вказане питання, суд виходить з конкретних обставин даного кримінального провадження.
Суд, зокрема, враховує тяжкість та характер вчиненого злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_6 , який є насильницьким проти життя людини, та вчинений у стані алкогольного сп`яніння, що вказує на підвищений ступінь небезпеки особи для суспільства.
При вирішенні даного питання, суд виходить з того, що прокурором доведено існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України та зазначено обставини, якими обґрунтовується його існування. На даній стадії судового розгляду суд позбавлений можливості дати оцінку вагомості доказів вини обвинуваченої.

Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченої, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюванийобвинувачена може ухилятись від слідства.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним продовжити щодо обвинуваченої винятковий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків.

Таким чином, клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтоване та підлягає задоволенню оскільки на даний час ризик та обставини, які були підставою для обрання і продовження запобіжного заходу обвинуваченій не зменшились та продовжують існувати.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченій більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Суд також враховує те, що будь-які дані, які б свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, сторонами кримінального провадження не надавалися.
Керуючись абз. 5 п. 20-5 розділу XI «Перехідні положення", ст. ст. 177, 331, 371, 372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задовольнити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерство юстиції України продовжити на 60 днів по 08.01.2021 року включно.

Копію ухвали направити начальнику ДУ «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України, начальнику ІТТ №1 ГУ НП в Київській області для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайсуд протягом семи днів з моменту проголошення, а обвинуваченою з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_1