Дата документу 17.09.2020 Справа № 320/6094/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/612/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 320/6094/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.121 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на вирок Мелітопольского міськрайонного суду Запорізької області від 29 листопада 2019 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Мелітополь Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на 7 років.
Запобіжний захід у виді домашнього арешту до набрання вироком законної сили - залишено без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто після набрання чинності вороком.
В строк відбування покарання ОСОБА_8 зараховано час знаходження під вартою з моменту затримання, тобто з 04 червня 2018 року з 17 години 20 хвилин до 28 січня 2019 року.

Згідно зі змістом вироку, 03 червня 2018 року, приблизно о 17 годині, знаходячись у приміщенні коридору квартири АДРЕСА_2 , громадянин ОСОБА_8 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, у ході сварки з батьком - ОСОБА_10 , що виникла на ґрунті особистих неприязних стосунків, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, штовхнув ОСОБА_10 , внаслідок чого потерпілий впав на підлогу. Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , ОСОБА_8 металевим свердлом, довжиною приблизно 99,5 см діаметром близько 1 см, та ногами, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_10 не менше 8 ударів по голові, не менше 4 ударів по шиї, не менше 13 ударів по тулубу та не менше 9 ударів по кінцівках, тим самим спричинив потерпілому наступні тілесні ушкодження:
- закритої тупої травми шиї, яка виразилась повний поперечний перелом лівого великого рогу під`язикової кістки, у нижній третині, та лівого верхнього рогу щитоподібного хряща гортані, крововиливи у слизову оболонку гортані, крововиливи у м`які тканини, рана та садна, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №469 від 04.06.2018, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя;
- закритих повних поперечних переломи 2,3 ребер справа по передній паховій лінії, 1-5 ребер справа по навкологрудинній лінії, закриті повні поперечні переломи 4-9 ребер зліва по передній паховій лінії; закритого повного поперечного перелому 7-го ребра зліва по задній паховій лінії; закритого крайового перелому правої лопатки в проекції ості, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №469 від 04.06.2018, кваліфікуються як не менш ніж середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження;
- закритого повного поперечного перелому скроневого відростку правої виличної кістки, у основи; закритого повного поперечного перелому виличного відростку правої скроневої кістки, у основи; закритого повного поперечного перелому верхньощелепного відростку правої виличної кістки; відкритого повного поперечного перелому обох кісток спинки носу у верхній третині,
які згідно з висновком судово-медичної експертизи №469 від 04.06.2018, кваліфікуються не менш як легкі тілесні ушкодження, що спричинили за собою, короткочасний, більш 6, але не більше 21 дня, розлад здоров`я;
- крововиливів у м`які тканини та синці на голові та тулубу, синців на обох верхніх та лівої нижньої кінцівки; рана на голові, садна на лівій верхній кінцівці, крововиливу та рани на слизовій оболонці верхньої губи; крововиливу у м`язи язику,
які згідно з висновком судово-медичної експертизи №469 від 04.06.2018, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Так, 03.06.2018 року в період часу з 17 годин 30 хвилин до 18 години 00 хвилин, у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , від закритої тупої травми шиї, яка виразилась повним поперечним переломом лівого великого рогу - під`язикової кістки та лівого верхнього рогу щитоподібного хряща гортані, внаслідок ускладнення її механічною асфіксією, настала смерть потерпілого ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі захисник не оспорюючи висновки суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, оскаржує вирок в частині призначеного покарання, яке захисник вважає необґрунтовано суворим. Апелянт вказує що суд не в достатній мірі не врахував з обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого. Просить вирок суду змінити призначивши його із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на 3 роки.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважав, вирок суду законним і обґрунтованим; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За правилами ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Доведеність вини обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, при обставинах, наведених у вироку, у апеляційних скаргах не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст.404 КПК України перевірки в апеляційному порядку не підлягає.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 вірно кваліфіковані місцевим судом за ч.2 ст.121 КК України.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, при призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому, передбачене санкцією ч.2 ст.121 КК України, в цілому дотримався вимог ст.65 КК України, врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого (неодруженого, має середню освіту, не працевлаштованого, має середню освіту, раніше не судимого, вчинив кримінальне правопорушення відносно похилої людини, негативно характеризується за місцем проживання), обставини, що пом`якшують покарання (визнання вини, каяття) та обставини, які обтяжують покарання (вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння).

Врахувавши наведене, вид і розмір призначеного покарання ОСОБА_8 за вчинене ним кримінального правопорушення є правильним і справедливим, до того ж фактично, в цій частини вирок апелянтом не оскаржується.

Вирішуючи питання про розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за вчинення злочину, суд, у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України, призначив його, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також з урахуванням думки потерпілого відносно призначення покарання.

Так, суд першої інстанції встановив, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив тяжкий злочин, за місцем проживання характеризується негативно, скоїв злочин відносно людини похилого віку.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Також суд першої інстанції встановив наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , а саме, що обвинувачений визнав свою провину в повному обсязі, щиросердно дієво розкаявся у скоєному, своїми правдивими і послідовними показаннями сприяв встановленню істини у справі.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування ст.75 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 .
Приймаючи рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, суд повинен належним чином обґрунтувати обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, врахувати особу обвинуваченого.

Наведенні данні про обвинуваченого ОСОБА_8 та обставини кримінального провадження не є такими, які б свідчили про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним контролю при звільненні від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції строк покарання без застосування положення ст.75 КК України, відповідає меті покарання, тяжкості вчиненого злочину, обставинам справи та особі обвинуваченого.

Доводи викладені в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого не спростовують висновки суду першої інстанції та не можуть свідчити про помилковість висновків суду та можливість застосування до обвинуваченого положення ст.75 КК України і звільнення його від відбування покарання в місцях позбавлення волі.

Таким чином, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції в достатній мірі врахував та належним чином оцінив всі обставини, на які посилається захисник у своїй апеляційній скарзі.

Встановлені судом першої інстанції відомості про обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, на думку колегії суддів, з урахуванням доводів наведених в апеляційній скарзі, не дають підстав для застосування положень ст.75 КК України.

Призначене судом першої інстанції покарання, з яким згодна колегія суддів, відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого не спростовують правильність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції.
Порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли бути підставою для скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

З огляду на зазначене та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Мелітопольского міськрайонного суду Запорізької області від 29 листопада 2019 року щодо ОСОБА_8 , залишити без змін.
Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4