Справа №587/545/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/864/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання -

ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 587/545/18 за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 03 серпня 2020 року, якою скасовано звільнення засудженого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новомихайлівка, Сумського району, Сумської області та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 12 квітня 2018 року Сумським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку 2 роки та покладенням обов`язків передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України,

від відбування покарання з випробуванням, яке йому було призначене за вироком Сумського районного суду Сумської області від 12 квітня 2018 року.

Направлено засудженого ОСОБА_6 в місця позбавлення волі для відбування призначеного за вказаним вироком суду покарання,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

У поданій апеляційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання органу пробації.

Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 03 серпня 2020 року було скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_6 та направлено його для відбування покарання призначеного за вироком Сумського районного суду Сумської області від 12 квітня 2018 року. Своє рішення суд вмотивував тим, що ОСОБА_6 під час відбування покарання з випробуванням не виконував покладені на нього обов`язки, що свідчить про його не бажання стати на шлях виправлення. Засуджений систематично без поважних причин не з`являвся на реєстрацію до того ж після вирок по даному кримінальному провадження, вчинив ще декілька нових злочинів.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник зазначає, що засуджений не з?являвся до органу пробації через поважність причин. Крім того, на момент розгляд подання органу пробації минув 2 річний іспитовий строк, а тому вказане подання задоволенню не підлягало.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які просили ухвалу суду скасувати і відмовити в задоволенні подання органу пробації, прокурора, яка вважала ухвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів надійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 164 КВК України звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані виконувати обов`язки, покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з?являтися за викликом до зазначеного органу.

У відповідності з положеннями п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України суду надано право під час виконання вироків вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного судом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

При скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахував вищевказані вимоги закону при постановлені оскаржуваної ухвали, правильно встановив фактичні обставини справи та дійшов до обґрунтованого висновку про достатність підстав для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_6 та направлення його для відбування призначеного покарання до кримінально-виконавчої установи.

Як вбачається з вироку Сумського районного суду Сумської області від 12 квітня 2018 року ОСОБА_6 було засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку 2 роки та покладенням обов?язків передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

06 вересня 2018 року вирок Сумського районного суду Сумської області від 12 квітня 2018 року відносно ОСОБА_6 набрав законної сили.

02 березня 2020 року відносно ОСОБА_6 було заповнено анкету та відібрано розписку про роз?яснення права та обов?язків.

Цього ж дня, ОСОБА_6 було встановлено дні явки на реєстрацію.

Відповідно до листка реєстрації засуджений ОСОБА_6 не прибув до органу пробації 05 березня 2020 року та 12 березня 2020 року.

У своїх письмових поясненнях засуджений ОСОБА_6 зазначив, що не прибув до органу пробації з поважних причин.

11 березня 2020 року ОСОБА_6 було роз?яснено про наслідки від неявки.

Відповідно до довідки про судимості засуджений будучи звільненим від відбування покарання з випробуванням за вироком Сумського районного суду Сумської області від 12 квітня 2018 року, вчинив ще ряд злочинів обвинувальні акти за якими 27 липня 2018 року (ч. 2 ст. 185 КК України); 14 серпня 2018 року (ч. 2 ст. 185 КК України); 30 липня 2018 року (ч. 1 ст. 309 КК України); 25 березня 2019 року (ч. 2 ст. 309 КК України), були направлені до суду.

Згідно ч. 3 ст. 166 КВК України у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Колегія суддів зазначає, що звільнення від відбування покарання з випробуванням полягає у звільненні засудженого від основного покарання за умови, що він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Надаючи оцінку вказаним обставинам, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про небажання ОСОБА_6 стати на шлях виправлення є обґрунтованими, а підстави для задоволення подання органу пробації є законними.

Враховуючи, що матеріали провадження містять документальні підтвердження факти не лише не прибуття засудженого у встановлені дні для явки на реєстрацію, а й дані про вчинення ним злочинів, після ухвалення вирок, за яким останнього було звільнено з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, колегія суддів погоджується з рішенням суду та не вбачає підстав для його скасування з викладених в апеляційній скарзі мотивів.

Крім того, з наявних у матеріалах кримінального провадження письмових пояснень засудженого ОСОБА_9 , знав про призначене покарання та покладених на нього судом обов`язків, дати явки на реєстрацію, а тому наведене ним обґрунтування, колегією суддів розцінюється як намагання уникнути відповідальності за вчинене.

Доводи захисника про не можливість розгляду подання органу пробації, через закінчення іспитового строку, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки саме подання органу пробації надійшло до закінчення іспитового строку.

Крім того, судом жодного рішення про звільнення засудженого від покарання, не приймалося.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. Відповідно до ч. 2 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Як зазначено в ч. 3 ст. 166 КВК України, невиконанням обов`язків вважається, коли засуджений не виконав хоча б один з обов`язків, які було покладено на нього судом. Згідно ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Зі змісту вказаної постанови випливає, що суд вправі скасувати звільнення від відбування покарання не тільки в разі систематичного вчинення засудженим правопорушень (про що зазначав засуджений), а також і в разі невиконання покладених на нього обов`язків (що і було допущено засудженим).

Таким чином, матеріали справи свідчать про явне не дотримання засудженим покладених на нього обов?язків та наявність підстав для задоволення подання органу пробації, а також про правильність висновків суду першої інстанції щодо необхідності задоволення такого подання.

З урахуванням встановлених судом першої інстанції обставин та з огляду на зазначені вимоги закону, рішення суду є законним та обґрунтованим, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, про що просить апелянт, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 і 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 03 серпня 2020 року, якою було скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_6 та направлено його для відбування покарання призначеного за вироком Сумського районного суду Сумської області від 12 квітня 2018 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4