Справа № 636/1176/19
Провадження № 1-кп/636/116/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 листопада 2020 року м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за №0000370 від 25.03.2019 року за обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гаврилівка Чугуївського району Харківської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, раніше судимого 03.05.2018 року вироком Чугуївського міського суду Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого на 2 роки з іспитовим строком, ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 24.02.2020 року, залишеної без змін ухвалою Харківського апеляційного суду від 21.04.2020 року, скасоване звільнення від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком, призначеним вироком суду від 03.05.2018 року та 06.07.2020 року, після затримання, ОСОБА_5 направлений для відбуття покарання, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
22.11.2018 року в період часу з 23 години 00 хвилин до 23 години 20 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом наживи, з метою незаконного збагачення за рахунок інших осіб, впевнившись, що його дії залишаться непоміченими потерпілим, іншими особами, діючи умисно, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , в спальній кімнаті №1, скориставшись тим, що потерпілий був відсутній в цей час у домоволодінні, таємно заволодів фотоапаратом «Зенит» та TV-тюнером «Стронг», що належать ОСОБА_7 , після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи за №440/19 від 08.02.2019 року вартість фотоапарату «Зенит» становить 316 грн., вартість TV-тюнера «Стронг» становить 396 грн. Таким чином, ОСОБА_5 спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_7 на загальну суму 712 грн.
Вказані дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 спочатку свою вину у висунутому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 185 КК України, визнав частково, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, зазначивши час, місце, спосіб його вчинення. Зокрема, він пояснив, що дійсно, 22.11.2018 року, перебуваючи за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт. Чкаловське, вул. Вишнева, буд. 17, в спальній кімнаті №1, близько 23:20 год., коли ОСОБА_8 був відсутній, взяв фотоапарат «Зенит» та TV-тюнер «Стронг», що належать останньому. Після цього, обвинувачений пішов з домоволодіння з цими речами, забравши їх собі, але зауважив, що взяв майно потерпілого не умисно, як так сталося, пояснити не може, потім добровільно його віддав. Вже під час розгляду кримінального провадження в суді обвинувачений визнав провину в повному обсязі та щиро каявся.
Потерпілий ОСОБА_7 показав в суді, що 23.11.2018 року йому зателефонував ОСОБА_9 та повідомив, що потерпілого обікрали. Так сталося, що 22.11.2018 року він разом з дружною залишилися на ніч в неї дома, а наступного дня він приїхав до себе за адресою: АДРЕСА_2 та побачив безлад і відсутність фотоапарату «Зенит», а також TV-тюнеру «Стронг», після чого викликав поліцію. Приблизно 24.11.2018 року, більш точної дати він не пам`ятає, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 повідомили, що викрадені в нього фотоапарат і тюнер знаходяться у обвинуваченого, хлопці їздили до нього додому та забрали речі, а потерпілий повідомив поліцію про те, що викрадене майно знайшлося у ОСОБА_5 . Претензій матеріального та морального характеру потерпілий до обвинуваченого не має, покарання просив обрати на розсуд суду.
Протоколом огляду місця події від 23.11.2018 року підтверджується факт огляду будинку АДРЕСА_2 . Під час огляду виявлено та вилучено 5 відрізків липкої стрічки зі слідами пальців рук.
Протоколом огляду місця події від 26.11.2018 року підтверджується факт огляду будинку АДРЕСА_2 , під час якого було виявлено та вилучено зокрема фотоапарат «Зенит» та TV-тюнеру «Стронг».
Зі змісту протоколу проведення слідчого експерименту від 25.03.2019 року слідує, що свідок ОСОБА_11 показав, як 22.11.2018 року він святкував день народження ОСОБА_10 , на святі був присутній і обвинувачений. Свідок бачив, як вже пізно ввечері ОСОБА_5 пішов додому та забрав з собою тюнер і фотоапарат.
Згідно висновку судової товарознавчої експертизи від 08.02.2019 року за №440/19 ринкова вартість станом на 22.11.2018 року з урахуванням зносу фотоапарату «Зенит» та TV-тюнеру «Стронг» склала відповідно 316 грн та 396 грн.
Відповідно висновку експерта за №2/201СЕ-19 від 05.03.2019 року зокрема один слід пальця руки залишений вказівним пальцем лівої руки (слід розмірами 10*23 мм, відкопійований на відрізок прозорої липкої стрічки розмірами 22*38 мм) з дактилокарти, заповненої на ім`я « ОСОБА_5 », ІНФОРМАЦІЯ_1 .
26.03.2019 року за участю ОСОБА_5 був проведений слідчий експеримент, відповідно до протоколу якого обвинувачений підтвердив факт того, що 22.11.2018 року без дозволу потерпілого взяв фотоапарат «Зенит» та TV-тюнер «Стронг», які відніс до себе додому.
Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ст. 185 ч. 2 КК України, як таємне викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_7 , вчинене повторно.

Суд не погоджується з позицією обвинуваченого про те, що вказаний злочин був скоєний ним не умисно та він не бажав вчиняти крадіжку, чому майно опинилося у нього вдома, він не знає, з огляду на наступне:

Стаття 185 КК України встановлює кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна; вона охоплює право власності і забороняє вчиняти зазначені у ній дії. Ця норма містить обов`язкові ознаки складу злочину, які ідентифікують фактично вчинені дії як крадіжку й відрізняють її від діянь, що посягають на інші об`єкти кримінально-правової охорони, або від фактів, які зумовлюють виникнення інших (некримінальних) правовідносин. При цьому визначальною ознакою крадіжки є суб`єктивна сторона цього злочину, тобто психічне ставлення винної особи до вчинюваних нею дій. Така особа розуміє, що заволодіває чужим майном, усвідомлює, що воно належить конкретному власнику і що вона обертає його на свою користь протиправно шляхом таємного викрадення. Зміст суб`єктивної сторони цього діяння розкривається через предмет і об`єктивну сторону цього злочину, зокрема через його зовнішні поведінкові ознаки місце, час, спосіб, обставини скоєння злочину. Про умисел на викрадення майна може свідчити поведінка винної особи під час та після злочину. Спосіб викрадення майна є таємним, одним із різновидів якого є викрадення майна у присутності інших осіб, які на переконання винної особи, не сприймають його дії як викрадення майна.

Із фактичних обставин цієї справи, встановлених судом, засвідчується, що предметом викрадення були фотоапарат та тюнер, які належать потерпілому ОСОБА_7 . Ці речі знаходилися в будинку потерпілого, куди прийшов обвинувачений відсвяткувати день народження ОСОБА_10 . Потерпілого в цей день вдома не було. Обвинувачений з іменинником та іншими хлопцями вживали алкоголь, а після того як ОСОБА_10 та ОСОБА_9 заснули, ОСОБА_5 взяв речі потерпілого та пішов додому, при цьому нікому не сказавши про це. Присутні на дні народження хлопці не зауважили, як обвинувачений викрав майно потерпілого. Крім того, ані в цей день, ані наступного обвинувачений не повернув викраденого, віддав лише ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які прийшли спитати в нього про речі, що зникли.
Зазначені фактичні обставини дають підстави вважати, що обвинувачений після того, як побачив в будинку потерпілого фотоапарат та тюнер, відразу визначив, що вони належать потерпілому ОСОБА_7 , співмешканцю матері ОСОБА_10 хлопця, день народження якого святкували, розумів, що потерпілий не давав йому дозволу забрати ці речі і те, що на святі потерпілого не було, тому на противагу цьому таємно викрав зазначене майно і з місця події зник. Таким чином ОСОБА_5 знав, що виявлене ним майно має власника, який йому був відомий, знав також, що потерпілому відоме місцезнаходження цих речей і що наступного дня потерпілий повернеться до себе додому, усвідомлюючи все це, обвинувачений таємно їх викрав. Установлені у справі фактичні ознаки діяння збігаються з ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Знідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року - при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).

З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду цого кримінального провадження.

Згідно зі ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття. Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд, згідно з вимогами ст. ст. 65 та 68 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є: нетяжким злочином, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він неодружений, не працює та не навчається, утриманців не має, має постійне місце проживання за яким характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше судимий, вчинив зазначене кримінальне правопорушення під час іспитового строку, тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у межах санкції цієї статті.

Судом встановлено, що вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 03.05.2018 року ОСОБА_5 засуджений за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням із іспитовим строком 2 роки.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 24.02.2020 року, залишеною без змін ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду від 21.04.2020 року ОСОБА_5 скасовано звільнення від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком, призначеним вироком Чугуївського суду Харківської області від 03.05.2018 року. ОСОБА_5 направлений для відбуття призначеного покарання, строк відбуття покарання обчислюється з дня взяття його під варту під час виконання ухвали.

Згідно повідомлення начальника Чугуївського ВП ГУНП України в Харківській області від 06.07.2020 року за №6900/119-91/01/5-2020 ОСОБА_5 відповідно до розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, затриманий 06.07.2020 року Чугуївським ВП ГУНП України в Харківській області та відправлений до СІЗО-27 м. Харкова.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 14.07.2020 року ОСОБА_5 тимчасово залишений ДУ «Харківській слідчий ізолятор» на час розгляду зазначеного кримінального провадження.

Відповідно до ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Частина 4 вказаної статті зазначає, що остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Крім того, згідно з п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» - за сукупністю вироків покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин. При застосуванні правил ст. 71 КК України необхідно враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.
Враховуючи, що обвинувачений на підставі вироку Чугуївського міського суду Харківської області від 03.05.2018 року вже засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі та відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, за умови, що він протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, та протягом невідбутої частини покарання за вироком суду від 03.05.2018 року вчинив новий злочин, суд застосовує правила, передбачені ст. 71 КК України, та до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Таким чином, враховуючи вище приведене, відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, згідно якої особі, що скоїла злочин повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає, що обвинуваченому необхідно обрати остаточне покарання із застосуванням ст. 71 КК України у виді позбавлення волі, оскільки інші види покарання не будуть мати впливу на його виправлення, і саме в такому випадку буде досягнута передбачена ч. 2 ст. 50 КК України мета покарання у вигляді виправлення особи та попередження скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами. Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Таким чином, суд, керуючись ст. ст. 124, 368 КПК України, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи за №440/19 від 08.02.2019 року у розмірі 300 грн. та судово-дактилоскопічної експертизи №2/201СЕ-19 від 05.03.2019 року у розмірі 2 574 грн.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню суд вважає за необхідне визначити відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ухвали слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 27.03.2019 року відносно ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби строком до 25.05.2019 року включно. Під час судового розгляду сторона обвинувачення з клопотанням про продовження строку дії, обраного обвинуваченому раніше запобіжного заходу не зверталась.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, приєднати частково до призначеного покарання за цим вироком, невідбуту частину покарання за попереднім вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 03.05.2018 року у виді 3 (трьох) місяців позбавлення волі, остаточно призначивши ОСОБА_5 покарання у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту його фактичного затримання відповідно до ухвали Чугуївського міського суду Харківської області від 24.02.2020 року, залишеною без змін ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду від 21.04.2020 року, а саме з 06.07.2020 року, зарахувавши його в строк відбуття покарання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз у розмірі 2 874 (дві тисячі вісімсот сімдесят чотири) грн. 00 коп.

Речові докази: фотоапарат «Зенит», TV-тюнер «Стронг», електрокабель білого кольору з надписом ШВП 2*0,75, довжиною 8 м., будівельний інструмент WMT-PPR 2032, дриль «Інтертул», мультиметр «ДТ-882», набір ключів «Інтертул», що належать ОСОБА_7 - повернути власнику; 6 відрізків липкої стрічки зі слідами пальців рук - залишити в матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Головуюча: