печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суді в м. Києві скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0000724,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою в порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

В обґрунтування доводів та вимог скарги особа, яка її подала вказує, що повідомлення про підозру є незаконним та ґрунтується лише на припущеннях органу досудового розслідування. Окрім того зазначає, що повідомлення про підозру не відповідає вимогам п. 6 ч. 1 ст. 277 КПК України, оскільки не містить стислого викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, а також обставин, які б вказували на наявність умислу підозрюваного, не підтверджено жодними іншими доказами, отриманими у ході здійснення досудового розслідування стороною обвинувачення, на підтвердження їх позиції, відображеної у повідомленні про підозру щодо обґрунтованості подальшого розслідування щодо ОСОБА_4 .

Наведені обставини та порушення допущені органом досудового розслідування у своїй сукупності тягнуть за собою підстави для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_4 .

В судове засідання учасники провадження не з`яввились.

До суду надійшла заява адвоката ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про розгляд скарги за їх відсутності, вимоги підтримують, просять задовольнити.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення захисника та слідчого у судовому засіданні, дослідивши матеріали провадження, дійшов до наступних висновків.

Так, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000724 від 29.11.2018.

19.08.2020 ОСОБА_4 слідчим другого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених службовими особами, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 за погодженням з прокурором першого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів державного бюро розслідувань та нагляду за його оперативними підрозділами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України, шляхом вручення письмового повідомлення про підозру.

Згідно з положеннями п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскарженні повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Підозрою є обґрунтоване припущення слідчого та/або прокурора про вчинення особою кримінального правопорушення. Праву підозрюваного «знати, у вчинені якого кримінального правопорушення його підозрюють», що визначено пунктом 1 частини третьої статті 42 КПК України, кореспондує обов`язок сторони обвинувачення довести це до його відома, повідомити про наявність підозри та роз`яснити її зміст.

Повідомлення про підозру - один з найважливіших етапів стадії досудового розслідування, що становить систему процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора, спрямованих на формування законної і обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваним, можливості захищатись усіма дозволеними законом засобами і способами. Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Викладена у письмовому повідомленні підозра є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні, і у такий спосіб з`являються можливості для підозрюваного впливати на наступне формулювання обвинувачення.

Сформульована підозра встановлює межі, в рамках яких слідчий зможе найефективніше закінчити розслідування, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість цілеспрямованіше реалізовувати функцію захисту. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених статтею 42 КПК України.

Відповідно до положень ст. 277 КПК України повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Згідно з принципом презумпції невинуватості всі сумніви по справі, якщо вичерпані можливості їх усунення, повинні тлумачитись і вирішуватись на користь підозрюваного (обвинуваченого). Для повідомлення особі про підозру потрібна система неспростовних доказів, які вказують на наявність в діях конкретного складу злочину. Помилкове повідомлення особі про підозру є одним з найбільш небажаних актів. Воно спричиняє невиправну шкоду правосуддю та людині, бо ніщо, мабуть, не викликає більшої образи і більш болісної душевної травми, ніж безпідставне звинувачення у злочині. Правоохоронні органи зобов`язані компенсувати моральну шкоду людині, що була завдана безпідставним притягненням її до відповідальності.

Так, відповідно до повідомлення про підозру від 19.08.2020 ОСОБА_4 підозрюється у зловживанні службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання неправомірної вигоди іншою фізичною особою, використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що завдало тяжкі наслідки державним інтересам, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Повідомлення про підозру обгрунтовано тим, що ОСОБА_7 04.11.2015 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою за Вх. №31-381/0/14-15 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення та передачі у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2 гектара з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Чепелівської сільської ради Красилівського району Хмельницької області, за наслідками розгляду якої Головним управління Держгеокадастру у Хмельницькій області видано наказ № 22-17580-СГ від 12.07.2016 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» згідно з яким було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_7 за межами населених пунктів Чепелівської сільської ради Красилівського району Хмельницької області та надано йому у власність земельну ділянку, загальною площею 2 гектара (кадастровий номер :04:005:0187) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення.

У подальшому, на підставі підписаних та поданих від імені ОСОБА_7 представником ОСОБА_8 документів державним реєстратором речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Красилівської районної державної адміністрації Хмельницької області ОСОБА_9 20.07.2016 була проведена державна реєстрація прав власності за громадянином ОСОБА_7 на нерухоме майно - земельну ділянку із кадастровим номером :04:005:0187 площею 2 гектара для ведення особистого селянського господарства.

У невстановлений слідством час та місці ОСОБА_7 будучи суб`єктом злочину, тобто фізичною осудною особою, яка досягла віку кримінальної відповідальності, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення дійшов злочинної змови з депутатом Хмельницької обласної ради ОСОБА_10 , яка спільно із невстановленими на цей час досудовим розслідуванням особами залучила його та ряд інших осіб із числа учасників АТО до протиправних дій з метою подальшого одержання неправомірної вигоди від відчуження безпідставно одержаних від держави земель на користь третіх осіб добросовісних набувачів, та ними досягнуто домовленості про чергове отримання земельної ділянки із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства але вже на території Київської області та звернення вдруге її на свою користь шляхом обману.

У свою чергу, ОСОБА_10 та не встановлені на даний час досудовим розслідуванням особи залучили до вчинення злочину ОСОБА_11 , яка повинна була: виступити від імені ОСОБА_7 як набувача землі із числа учасників АТО представником за довіреністю; за допомогою та сприяння інших учасників злочинів повинна була звернутися до Головного управління Держгеокадастру у Київській області із клопотаннями про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та про його затвердження; одержати право установчі документи на земельну ділянку у Головному управлінні Держгеокадастру у Київській області та зареєструвати її на праві власності у державному реєстрі прав на нерухоме майно та їх обтяжень; в подальшому продати вказану земельну ділянку третім особам, а грошові кошти розподілити між співучасниками злочину.

Будучи обізнаним про порядок передачі земельних ділянок безоплатно у власність громадян, а саме про те, що передача земельних ділянок у власність громадян провадиться один раз по кожному виду використання, для реалізації свого злочинного наміру по заволодінню шляхом обману земельною ділянкою ОСОБА_7 діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_10 на виконання її усної вказівки 26.01.2018 прибув до офісного приміщення приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_12 , де в офісі АДРЕСА_1 , реалізуючи умисел, направлений на заволодіння шляхом обману земельною ділянкою, надав їй копії заздалегідь підготовлених власного паспорту громадянина України, картки фізичної особи платника податків про присвоєння йому ідентифікаційного номеру та посвідчення учасника бойових дій і підписав підготовлені ОСОБА_12 документи, а саме:

- довіреність від 26.01.2018 (зареєстровану в Реєстрі за № 227), якою уповноважив громадянку ОСОБА_11 представляти його інтереси в органах Держгеокадастру пов`язаних із набуттям у власність, оформленням в порядку безоплатної передачі із земель комунальної державної власності, та державної реєстрації права власності на земельну ділянку, що розташована на території Київської області, підготовкою документів для продажу, обміну, передачі в оренду та подальшим розпорядженням, оренда, продаж, міна, належної на праві приватної власності земельної ділянки, що розташована на території Київської області.

- клопотання на адресу Головного управління Держгеокадастру у Київській області щодо надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 гектара, яка розташована в адміністративних межах Веприцької сільської ради Фастівського району Київської області в якому було зазначено: «Цим клопотанням засвідчую, що я не використав раніше своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки за вищевказаним цільовим призначенням», що не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_7 вже набув право приватної власності на земельну ділянку загальною площею 2 гектара із кадастровим номером :04:005:0187 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану за межами населених пунктів Чепелівської сільскої ради Красилівського району Хмельницької області;

- клопотання на адресу Головного управління Держгеокадастру у Київській області про затвердження документації із землеустрою та передачі йому безоплатно у власність земельної ділянки площею 2 гектара для ведення особистого селянського господарства на території Веприцької сільської ради Фастівського району Київської області.

Після чого, ОСОБА_11 діючи на підставі довіреності ОСОБА_7 подала до Головного управління Держгеокадастру у Київській області клопотання ОСОБА_13 . Вх. № 1715/0/94-18 від 05.02.2018 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 гектара, яка розташована в адміністративних межах Веприцької сільської ради Фастівського району Київської області в якому були зазначені неправдиві відомості про неотримання ОСОБА_7 раніше земельної ділянки із таким цільовим призначенням.

У цей час невстановлені на даний час досудовим розслідуванням особи до вчинення злочинних дій, пов`язаних із набуттям у власність всупереч встановленому законом порядку ОСОБА_7 земельної ділянки, залучили службових осіб Головного управління Держгеокадастру у Київській області - начальника ОСОБА_14 та її заступника ОСОБА_4 , які за змістом своїх службових обов`язків були наділені повноваженнями з підписання документів про відведення та надання у власність земель.

За результатами розгляду вище зазначеного клопотання ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , діючи всупереч інтересам служби, в інтересах останнього та інших на даний час не встановлених осіб, з метою одержання ОСОБА_7 та іншими невстановленими особами неправомірної вигоди у вигляді безпідставного набуття у власність землі, свідомо не організувала та не забезпечила всупереч вимогам частини четвертої статті 116 та статті 123 Земельного кодексу України, проведення перевірки отримання громадянином ОСОБА_7 земельної ділянки такого виду використання у минулому.

Крім цього, ОСОБА_4 усвідомлювала, що вид використання земельної ділянки у межах категорії земель сільськогосподарського призначення для одержання якої звернувся ОСОБА_7 встановлений як «для ведення фермерського господарства», підстав для зміни цього виду використання не вбачалося.

Втім, діючи всупереч інтересам служби, а саме в порушення вимог частини четвертої статті 116, статті 118, частини дванадцятої статті 123 Земельного кодексу України, в інтересах ОСОБА_7 та інших на даний час не встановлених осіб, з метою одержання ОСОБА_7 та іншими не встановленими на даний час слідством особами, на виконання попередньої домовленості із ОСОБА_14 , діючи з відома та погодження останньої, ОСОБА_4 підписала і видала наказ № 10-1147/15-18-сг від 16.02.2018 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», згідно з яким було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надано ОСОБА_7 у власність земельну ділянку площею 2 гектара (кадастровий номер :02:006:0054) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовано на території Веприцької сільської ради Фастівського району Київської області.

В подальшому ОСОБА_11 , для завершення реалізації спільного злочинного умислу, направленого на придбання права власності на користь ОСОБА_7 на земельну ділянку, площею 2 гектара (кадастровий номер :02:006:0054) шляхом обману, використала наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-1147/15-18-сг від 16.02.2018, який подала до Святопетрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Святопетрівське, вулиця Володимирська 2Б, для реєстрації за ОСОБА_7 права власності на вказану земельну ділянку та цього ж дня за ОСОБА_7 зареєстровано право власності на цю ділянку.

Унаслідок вчинення зазначених протиправних дій із земель державної власності безпідставно вибула земельна ділянка (кадастровий номер :02:006:0054), вартість якої станом на 16.02.2018 складала 362 006 гривень (триста шістдесят дві тисячі шість гривень), що з урахуванням примітки до статті 364 КК України, положень статті 169.1 Податкового кодексу України і Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік», якими визначено застосування розміру податкової соціальної пільги для кваліфікації діянь як злочинів, свідчить про спричинення унаслідок протиправних дій ОСОБА_4 тяжких наслідків (362 006 грн. більше ніж 881*250).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Як вбачається із матеріалів провадження, та на такі обставини посилається сторона захисту, що положеннями ч.4 ст. 116 ЗК України встановлено, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм безоплатної приватизації, визначених у ч. 1 ст. 121 ЗК України провадиться один раз по кожному виду використання.

Повноваження Держгеокадастру визначені законодавством України: Законом України «Про державний земельний кадастр», Положенням «Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру» №15 та ЗК України.

Перелік повноважень Держгеокдастру зазначений в Положенні №15. Відповідно до підпункту «а», п.25-1 ч. 4 Положення №15, Дерожгеокадастр організовує та здійснює державний нагляд за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за: дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

Таким чином, на органи Держгеокадастру покладено обов`язок контролю за правомірністю реалізації фізичними та юридичними особами права власності на земельну ділянку.

Разом з тим, чинними нормативно-правовими актами, які регулюють відносини у земельній сфері, а також аналогічними нормативними актами в редакції станом на лютий місяць 2018 року не конкретизовано перелік повноважень, які уповноважений орган (Держгеокадастр) вправі застосовувати для дотримання правомірності порядку набуття фізичними та юридичними особами земельних ділянок.

У зв`язку з цим, обов`язкова перевірка наданих заявником документів та відомостей стосовно безоплатного одержання такою особою у власність земельної ділянки аналогічного виду в межах норм безоплатної приватизації земельних ділянок, прямо не визначена чинним законодавством та законодавством, чинним станом на лютий 2018 року, як форма контролю Держгеокадастру за дотриманням земельного законодавства вищезазначеною особою.

Отже чинне законодавство яке регулює відносини у земельній сфері, а також норми законодавства в редакції станом на лютий місяць 2018 року, не містить переліку заходів, які уповноважений орган (Держгеокадастр) вправі застосовувати для дотримання правомірності порядку набуття фізичними та юридичними особами земельних ділянок.

Протилежні доводи органу досудового розслідування прямо суперечать діючому законодавству на час видачі Наказу №10-766/15-18-сг від 08.02.2018 року та на час видачі наказу №10-1147/15-18-сг від 16.02.2018 року.

Так, Земельним кодексом встановлюється виключний перелік обставин, які є підставою для відмови в отриманні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки щодо випадку, який є предметом дослідження кримінального провадження, а саме:

- підставою відмови у наданні такого дозволу може бути виключно невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Предметом розгляду при цьому є виключно клопотання та додані до нього документи.

Крім того, ст. 116 Земельного кодексу України жодним чином не встановлює обов`язку щодо перевірки правильності реалізації права громадянина на безоплатну приватизацію земельної ділянки один раз по кожному виду використання.

Стаття 123 Земельного кодексу, не має відношення до порядку або способів безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, натомість визначає порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування.

Отже, твердження органу досудового розслідування про обов`язок перевірки обставин набуття у минулому у власність земель встановленого нормами Земельного кодексу України не знайшли свого підтвердження.

Крім того, оскільки ч. 7 ст. 118 ЗК України містить вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, до яких не належить неподання заявником довідки про наявність у ДЗК відомостей про одержання у власність земельної ділянки в межах норм безоплатної приватизації за певним видом використання у розумінні п. 198 Порядку ведення Державного земельного кадастру, у ОСОБА_4 були відсутні законні підстави для відмови ОСОБА_7 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою у зв`язку з неподанням останнім вказаної довідки.

У відповідності до пунктів 13, 24, 30 розділу 4, пунктів 1, 11, розділу 10 пунктів Положення про Головне управління Держгеокадастру в Київській області встановлюється наступне.

Головне управління відповідно до покладених на нього завдань:

- розпоряджається землями державної власності, сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Київської області;

- здійснює державний нагляд у сфері землеустрою;

- здійснює державний нагляд.

Отже, Положення про Головне управління Держгеокадастру в Київській області також не містить обов`язку ОСОБА_4 перевірки обставин набуття у минулому у власність земель, а також, і Головного управління Держгеокадастру в Київській області загалом.

Крім того, відповідно до інформації наданій Дергеокадастром від 11.09.2020 №29-28-0.132-9189/2-20 не передбачено ведення єдиного реєстру, в якому відображена інформація про громадян, які скористалися правом безоплатної приватизації земельних ділянок, в тому числі із земель сільськогосподарського призначення, та інформація щодо земельних ділянок, набутих громадянами у власність шляхом їх приватизації.

Відповідно до інформації ДП «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України від 15.09.2020 від 3553/19.2-16 ОСОБА_4 ідентифікатор доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень ідентифікатор доступу не отримувався.

Отже, перебуваючи на посаді заступника начальника Головного Управління Держгеокадастру в Київській області ОСОБА_4 не мала можливості перевірити інформацію про раніше одержані ОСОБА_7 у власність землі з системи державного земельного кадастру та Державного реєстру прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

З огляду на вище викладене, слідчий суддя знаходить слушними доводи сторони захисту щодо невідповідності пред`явленої ОСОБА_4 підозри вимогам п. 6 ч. 1 ст. 277 КПК України.

Аналізуючи надані слідчим для вивчення матеріали кримінального провадження щодо обґрунтованості повідомлення про підозру, слідчий суддя вважає, що зміст таких матеріалів не може свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а отже про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Тобто в змісті повідомлення про підозру ОСОБА_4 відсутні фактичні обставини події, як вимагають положення ст. 277 ч. 1 п. 6 КПК України, які б виключали сумніви щодо того, що кримінальне правопорушення справді відбулося; кримінальне правопорушення вчинене підозрюваною особою; діяння підозрюваної особи містить об`єктивну сторону складу конкретного кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Проте, як вбачається з змісту повідомлення про підозру, відсутні фактичні дані, які вказують на кримінально-протиправні дії з боку ОСОБА_4 , й слідчий суддя в даному випадку враховує імперативну позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні «Ходорковський проти Росії», згідно з якою суддя повинен заснувати своїх рішення тільки на доказах в юридичному сенсі.

Таким чином, виходячи зі змісту ст.ст. 276, 277 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 19.08.2020 у кримінальному провадженні №0000724 від 29.11.2018 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, не відповідає вказаним вимогам КПК України, а тому підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 111-135, 277-278, 303, 305-307, 309, 371-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0000724 задовольнити.

Скасувати повідомлення про підозру слідчого другого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених службовими особами, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 , погоджене з прокурором першого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів державного бюро розслідувань та нагляду за його оперативними підрозділами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 від 19.08.2020 у кримінальному провадженні №0000724 від 29.11.2018 у вчинені ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскарження безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1