Провадження №: 1-кс/755/3398/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" липня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Дніпровського УП ГУНП в м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

встановив:

ОСОБА_3 звернулась з даною скаргою, в порядку ст. 303 КПК України, на бездіяльність уповноваженої особи Дніпровського УП ГУНП в м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання від нього заяви про вчинення кримінального правопорушення в строки визначені ст. 214 КПК України, мотивуючи скаргу тим, що вона 25 червня 2020 року звернулась до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві з заявою, щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, ч.3 ст. 358 КК України, ч.1 ст. 231 КК України. Працівник поліції прийняв її заяву, оформивши її відповідним чином.

Вказала, що 25 червня 2020 року, під час користування банківськими послугами на території України їй було повідомлено про наявність непогашеної кредитної заборгованості. З метою перевірки цієї інформації вона звернулась ТОВ «Українське бюро кредитних історій». Згідно довідки ТОВ «Українське бюро кредитних історій», 04 березня 2020 року був вчинений незаконний правочин, а саме, оформлення кредитного договору на її документи, як позичальника, між ТОВ Фінансова компанія Дінеро, як кредитодавця. Окрім вищевказаного, від ТОВ Фінансова компанія Дінеро їй не було надіслано жодних поштових, факсимільних, телефонних та інших повідомлень про вчинення правочину. Даний правочин вона не вчиняла. Таким чином, невідома їй особа, використавши копії її особистих документів, оформила від її імені кредит і отримала гроші. Вчинивши, таким чином, низку кримінальних правопорушень, про які вона повідомила у своїй заяві того ж дня.

В заяві про вчинення кримінального правопорушення (злочину) поданого нею до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві було також повідомлено, що вона не підписувала та не надавала жодних документів до ТОВ Фінансова компанія Дінеро, не мала мети та не вчиняла будь-яких правочинів, у тому числі кредитних правочинів, з ТОВ Фінансова компанія Дінеро.

Після подання нею заяви до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції вона особисто неодноразово зверталась до відділення поліції №3 Дніпровського УП ГУНП з метою ознайомлення з матеріалами справи, актуалізації стану кримінального провадження, але їй під різними приводами, в цьому відмовляли.

30 червня їй усно було повідомлено, що її заява про вчинення кримінального злочину зареєстрована в Журналі Єдиного обліку за №40747 від 25.06.2020 року. Також черговим відділення поліції №3 Дніпровського УП ГУНП було повідомлено, що заява розглядається дільничним ОСОБА_4 . Після цього з 30 червня по 10 липня 2020 року нею було здійснено декілька спроб для встановлення місцезнаходження дільничного для ознайомлення з матеріалами справи та надання додаткових свідчень, але безуспішно. 10 липня 2020 року під час безпосереднього візиту до дільничного пункту поліції Дніпровського управління поліції, що розташоване за адресою місто Київ, вул. Митрополита Андрія Шептицького, працівником поліції ОСОБА_5 було усно повідомлено про начебто ухвалене рішення про відмову внесення відомостей по її заяві до Єдиного реєстру досудових розслідувань. При цьому, будь-яких документів з цього приводу працівник поліції не надав, лише повідомив, що лист - відповідь існує і він знаходиться у Дніпровському УП, можливо в канцелярії управління поліції.

13 липня 2020 року вона звернулась до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві для отримання відповіді, щодо результатів розгляду її заяви. Після тривалих пошуків цей лист того ж дня їй вручили. Так, листом від 02 липня 2020 року, підписаного начальником Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 , їй повідомлялось, що за її заявою проведено перевірку. За результатами чого ознак вчинення правопорушення не виявлено. Підстав для внесення відомостей по її заяві до Єдиного реєстру досудових розслідувань немає. Проведеною перевіркою встановлено, що у даному випадку вбачаються цивільно-правові відносини, які в приватному порядку вирішуються в суді.

В судове засідання особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 не з`явилась, подала клопотання про розгляд даної скарги за її відсутності. Вимоги зазначені у скарзі підтримує в повному обсязі.

Під час розгляду даної скарги судом встановлено, що суб`єктом оскарження було отримано від особи, яка подала скаргу заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Дані про внесення відомостей щодо обставин відображених у зверненні до ЄРДР, на час розгляду скарги слідчим суддею, не встановлені.

Тобто, строки визначені ст. 214 КПК України, суб`єктом оскарження не дотримані. Тим самим є дійсним факт бездіяльності.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року (далі - Конвенція), закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

При цьому, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» (Bellet v. France).

Реалізація такого права має здійснюватися заявником з урахуванням того, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Діюче кримінальне процесуальне законодавство України, зокрема ст. 214 КПК України передбачає, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. .

Також, слідчий суддя враховує те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2019 року в справі № 818/15/18 зауважила, що у межах процедури за правилами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР, а тому, у розрізі такої думки, Велика Палата Верховного Суду, слідчий суддя з`ясувавши наведені обставини судом касаційної інстанції, як такі, що підлягають встановленню, у обсязі наявних та поданих до суду доказів, на час розгляду скарги, приходить до такого висновку.

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119) сторін цих відносин, відповідно.

В цьому випадку, запроваджені внутрішні процедури щодо порядку та строків внесення даних до ЄРДР кореспондуються з норми наведеної ст. 214 КПК України.

Як наслідок, з вище зазначеної правової норми (ст. 214 Кодексу) та запроваджених внутрішніх процедур випливає, що нормами кримінального процесуального законодавства України встановлюється імперативний обов`язок після отримання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення внесення за нею відомостей до ЄРДР так, як згідно ч. 1 ст. 25 КПК України, Прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

При цьому, вказаний обов`язок слідчого або прокурора не вимагає оцінки цими суб`єктами такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене підтверджується імперативними положеннями ст. 214 КПК, з даного питання, так як дії суб`єкта оскарження, у цій ситуації, є обмеженими, а саме полягають у самому внесенні даних до ЄРДР за зверненням, тобто він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

В цьому випадку, суб`єкт оскарження фактично ухилився від реалізації своєї компетенції, шляхом виходу за її межі своїх повноважень.

З порушеного у зверненні питання суб`єкт оскарження нормами кримінального процесуального законодавства України обмежений свободою розсуду, так як орган позбавлений змоги обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

В такого роду правовідносинах останній має вчинити прямо визначену у КПК дію.

Адже, на етапі прийняття та внесення даних за зверненням до ЄРДР, посилатися на положення ст. 2 КК України, яка визначає підставу кримінальної відповідальності, недоцільно, так як на цьому етапі розвитку правових відносин стосовно ймовірного вчинення діяння, відповідальність за яке встановлена КК України, може бути не достатньо об`єктивних відомостей навіть для попередньої констатації наявності або відсутності ознак складу злочину.

А тому, якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК України, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу злочину, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК.

Тобто, норми КПК України не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

ЄСПЛ у пункті 39 справи "Устименко проти України" зазначив, що принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представити свою справу за таких умов, які не ставлять його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.

В даному випадку встановлено, що суб`єктом оскарження було отримано від особи, яка подала скаргу повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, але за нею, у строки визначені ст. 214 КПК України, відомості до ЄРДР внесено не було.

У пункті 74 Рішення у справі "Лелас проти Хорватії" і пункті 70 Рішення у справі "Рисовський проти України" ЄСПЛ підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування" та пояснив його практичне значення, зокрема, зазначивши, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх порушень та уникати виконання своїх обов`язків, а у цій ситуації, суб`єкт оскарження не дотрималися власних внутрішніх правил та процедур, щодо умов унесення відомостей до ЄРДР, апріорі, вони вдалися, до фактичного уникнення виконання своїх обов`язків.

Тим самим, отримали вигоду від своїх порушень та позбавили особу, яка подала заяву про злочин, як сторону у взаємовідносинах, що склалися між ними з моменту подання такого звернення про злочин, розумної можливості представити свою справу за таких умов, які б не ставили його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною (суб`єктом оскарження).

За таких умов, з урахуванням наведеного, слідчий суддя розглянувши скаргу, у межах наявних та поданих до суду доказів, на час її розгляду, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає її обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню шляхом зобов`язання суб`єкта оскарження вчинити дії передбачені ст. 214 КПК України.

Керуючись ст.ст. 214, 303-307, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив :

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Дніпровського УП ГУНП в м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань задовольнити.

Зобов`язати уповноважену особу Дніпровського УП ГУНП в м. Києві вчинити дію передбачену ст. 214 КПК України (після подання заяви/повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування) за заявою ОСОБА_3 , про вчинення кримінального правопорушення від 25 червня 2020 року в строки визначені ст. 214 вказаного Кодексу та з урахуванням положень ст. 28 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя