Справа № 487/3965/20
Провадження № 1-кс/487/4633/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2020 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному 25.02.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000207 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:
Слідчий Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 за погодженням з прокурором прокуратури Одеської області ОСОБА_4 в рамках здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості щодо якого 25.02.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000207, звернувся 17.07.2020 року до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням про накладення арешту на майно, яке вилучене 15.07.2020 року під час обшуку приміщення, яке використовує в своєї діяльності Управління боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми ГУНП в Одеській області, за адресою: місто Одеса, вулиця Генерала Петрова, будинок №47, а саме: мобільний телефон марки «ХОНОР 8Х», із двома сім картами, який поміщено до сейф пакету В1016933; журнал № 44 обліку доставлених осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, розпочатий 05.05.2017 року на 203 арк.; журнал № 43 обліку доставлених, відвідувачів та запрошених від 05.05.2017 року на 205 арк., які поміщено до сейф пакету L1005522.

Слідчий у судове засідання не прибув, до початку розгляду справи подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у проваджені Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, перебувають матеріали кримінального провадження № 0000207 від 25.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що навесні 2020 року, але не пізніше 04.05.2020 року, у старший оперуповноваженого в ОВС Управління боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми Головного управління Національної поліції України в Одеській області ОСОБА_5 який у зв`язку із проходженням служби спільно зі старшим оперуповноваженим УБЗПТЛ в Одеській області ОСОБА_6 мав з останнім добрі відносини, виник спільний з ОСОБА_5 злочинний умисел, спрямований на особисте незаконне збагачення шляхом вимагання та одержання грошових коштів від інших осіб за не притягнення таких осіб до адміністративної відповідальності за заняття проституцією та не припинення їх протиправної діяльності.

З цією метою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 почали відшукувати у мережі Інтернет, зокрема у мессенджері Telegram, оголошення про надання інтимних послуг на території м. Одеси.

На виконання заздалегідь розробленого плану вони створили у мессенджері Telegram аккаунт під назвою «V». З цього аккаунту вони почали писати повідомлення авторам оголошень про надання платних інтимних послуг.

Так, 04.05.2020 року, о 16 год. 12 хв., ОСОБА_6 та ОСОБА_5 надіслали повідомлення на аккаунт під назвою «Katya», який ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем та неможливістю офіційно працевлаштуватись була вимушена надавати платні інтимні послуги за місцем свого мешкання.

Домовившись про дату та час зустрічі, 19.05.2020 року, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 о 19 год. 30 хв. прибули за місцем мешкання ОСОБА_8 , а саме до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , начебто з метою отримання платних інтимних послуг.

Прибувши до вказаної квартири, представившись співробітниками УБЗПТЛ в Одеській області ОСОБА_6 та ОСОБА_5 почали погрожувати ОСОБА_8 притягненням до адміністративної відповідальності, розголошенням близьким особам та родичам про зайняття ОСОБА_8 проституцією та внесення інформації про ОСОБА_8 до державних баз даних.

Після цього ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вивели ОСОБА_8 з будинку, та, знаходячись на вулиці біля будинку за адресою: м. Одеса, м. Філатова, 24, почали вимагати від ОСОБА_8 за невчинення дій, що входять до їх посадових обов`язків, а саме за не притягнення останньої до адміністративної відповідальності, грошові кошти, на що ОСОБА_8 погодилась, та передала співробітникам поліції наявні в неї 400 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.05.2020 складало 10628 (десять тисяч шістсот двадцять вісім) гривень.

Після отримання неправомірної вигоди ОСОБА_6 та ОСОБА_5 поїхали у невідомому напрямку.

Надалі, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , за допомогою мессенджера Telegram, 22.05.2020 та 02.06.2020 зв`язались з ОСОБА_8 та запропонували ОСОБА_8 у подальшому продовжити свою протиправну діяльність у вигляді заняття проституцією під їх протекцією, яка полягала у наступному. ОСОБА_8 , за адресою свого мешкання, спільно ще з трьома своїми знайомими дівчинами повинна була б надавати платні інтимні послуги, та за таку діяльність повинна сплачувати ОСОБА_6 та ОСОБА_5 неправомірну вигоду у розмірі 300 доларів США в місяць за кожну дівчину. За наслідком отримання такої неправомірної вигоди співробітники УБЗПТЛ в Одеській області ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не вживали б заходів адміністративного характеру до ОСОБА_8 , та її знайомих, а також прикривали б їх незаконну діяльність у випадку виникнення проблем з іншими працівниками поліції.

Також, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 висунули вимогу, що подальшу передачу неправомірної вигоду у вигляді грошових коштів необхідно організовувати за допомогою безготівкових банківських переказів на платіжну картку сервісу інтернет-банкінгу Monobank щомісяця.

З цією метою, 17.06.2020 року ОСОБА_8 передала ОСОБА_6 у мессенджері Telegram ввідомості про реквізити банківської картки, на яку вона буде перераховувати грошові кошти, а 22.06.2020 передала ОСОБА_5 саму банківську картку сервісу інтернет-банкінгу Monobank, а саме картку № НОМЕР_1 .

Надалі, 23.06.2020 року ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_8 та повідомив, що їй необхідно поповнити рахунок банківської карти на суму 1200 (одна тисяча двісті доларів США), тобто 300 доларів США за безперешкодне заняття проституцією ОСОБА_8 , та 900 доларів США за безперешкодне заняття проституцією її знайомими, що надавали платні іннтимні послуги за адресою її мешкання.

25.06.2020 року, ОСОБА_8 , на виконання вимог ОСОБА_6 , та ОСОБА_5 перевела на банківську картку сервісу інтернет-банкінгу Monobank, а саме картку № НОМЕР_1 грошові кошти загальною сумою 32197 гривень, які вона вважала еквівалентом 1200 доларів США.

Крім того у телефонній розмові ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_8 , шо у подальшому розрахунки вона повинна здійснювати до 15 числа кожного місяця.

Надалі, 15.07.2020 року, ОСОБА_8 , на виконання протиправних вимог ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , перевела на банківську картку сервісу інтернет-банкінгу Monobank, а саме картку № НОМЕР_1 грошові кошти у сумі 24400 гривень, які вважала еквівалентом 900 доларів США, тобто із розрахунку 300 доларів США за 3 дівчини, що надавали інтимні послуги за адресою її мешкання.

В ході проведення досудового розслідування, а саме: 15.07.2020 року в період часу з 17 години 33 хвилин до 22 години 05 хвилин на підставі ухвали слідчого судді у приміщенні, яке використовує в своєї діяльності Управління боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми ГУНП в Одеській області, за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 47, вилучено мобільний телефон марки «ХОНОР 8Х», із двома сім картами, який поміщено до сейф пакету В1016933, журнал № 44 обліку доставлених осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, розпочатий 05.05.2017 року на 203 арк., журнал № 43 обліку доставлених, відвідувачів та запрошених від 05.05.2017 року на 205 арк., які поміщено до сейф пакету L1005522.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасовому вилученню підлягає майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
Частиною 5 ст. 171 КПК України передбачено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
За змістом ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метоюзабезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно частин 1 та 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, у тому числі, враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З огляду на викладене, у зв`язку з доведеністю існування сукупності підстав та розумних підозр вважати, що зазначені в клопотанні матеріальні об`єкти зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також у зв`язку із доведеністю слідчим наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, щодо можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість заявленого клопотання та наявність підстав для його задоволення. При цьому слідчим суддею враховується розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучене 15.07.2020 року під час обшуку приміщення, яке використовує в своєї діяльності Управління боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми ГУНП в Одеській області, за адресою: місто Одеса, вулиця Генерала Петрова, будинок №47, а саме: мобільний телефон марки «ХОНОР 8Х», із двома сім картами, який поміщено до сейф пакету В1016933; журнал № 44 обліку доставлених осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, розпочатий 05.05.2017 року на 203 арк.; журнал № 43 обліку доставлених, відвідувачів та запрошених від 05.05.2017 року на 205 арк., які поміщено до сейф пакету L1005522.

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити слідчому Першого слідчого відділу Слідчого управління територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 .

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1