Справа № 487/6910/20
Провадження № 1-кс/487/6910/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2020 року м. Миколаїв
Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання старшого слідчого слідчого відділу Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, капітана поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0003123 від 06.11.2020 за ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 ,-
ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий слідчого відділу Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, капітана поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0003123 від 06.11.2020р. за ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 днів без застосування застави.
В обгрунтування клопотання посилався на обгрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, на наявність ризиків, передбачених п.п.1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
На думку слідчого, обрання більш м`якого запобіжного заходу не зможе гарантовано запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1, 2, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України.
Також слідчий вважає, що застосування до підозрюваного застави не є доцільним, оскільки підозрюваний офіційно не працює, не має офіційних джерел доходу, підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства.
В судовому засіданні прокурор клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави підтримав, наполягав на його задоволенні, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні вину визнав, пояснив, що не мав умислу на нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, вони разом з ОСОБА_7 та чоловіком на ім`я ОСОБА_8 слідкували за потерпілим, який займається закладками, щоб вийти на людей, які надають потерпілому закладки. Грошей не вимагав, з матір`ю потерпілого переписку не вів, підтвердив, що дійсно застосував зброю лише після того, як потерпілий розпилив йому в очі слизоточивий газ. Велосипед потерпілого здав у ломбард, отримав за нього кошти в сумі 2000 грн., а мобільний телефон викинув.
Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на його необгрутованість, просила застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, де мешкає з цивільною дружиною, працює неофіційно таксистом, має на утриманні малолітню дитину.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Так, судом встановлено, що слідчим відділом Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003123 від 06.11.2020 за ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час у ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та невстановленої на теперішній час в ході проведення досудового розслідування особи, виник злочинний умисел, направлений на заволодіння майном ОСОБА_9 та оберненням вказаного майна на свою користь.
05.11.2020 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, з метою реалізації виниклого злочинного умислу ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та невстановлена в ході проведення досудового розслідування особа, достовірно знаючи про місцезнаходження потерпілого, заздалегідь спланувавши спосіб здійснення ними злочину та підготувавши необхідні для його вчинення засоби, а саме: пристрій конструктивно схожий для відстрілу резинових куль та легковий автомобіль невстановленої марки, приїхали на вул. Богородична в м. Миколаєві, на якій в той час знаходився потерпілий ОСОБА_9 .
Приблизно о 20:00 год., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з невстановленою особою, помітили потерпілого ОСОБА_9 , вийшли з салону автомобіля та підбігли до останнього.
Підбігши до ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та невстановлена особа розпочали розмову, в ході якої раптово, умисно, протиправно, розуміючи суспільну небезпечність свого діяння та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді розбою, демонструючи предмет, конструктивно схожий на пристрій для відстрілу резинових куль, який потерпілий сприйняв як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, застосовуючи насильство, що виражалось в нанесенні ударів по голові та тулубу, почали вимагати, під приводом неіснуючого боргу, передати мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi note 9», велосипед та грошові кошти.
Крім того, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що після вищевказаного, 05.11.2020 року, приблизно о 20:10 год., шляхом нанесення тілесних ушкоджень, подолавши супротив потерпілого ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 разом з невстановленою особою силоміць, проти волі потерпілого затягли його на заднє сидіння невстановленого автомобіля, при цьому двоколісний спортивний велосипед марки «Giant», вартістю 2000,00 грн., на якому знаходився потерпілий, помістили на дах вказаного автомобіля та направились у невідомому напрямі.
Під час руху на вказаному автомобілі в районі вул. 6 Слобідська в м. Миколаєві ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та невстановлена особа, отримавши реальну можливість розпоряджатись придбаним велосипедом, передали останній невідомий особі, після чого продовжили рух на транспортному засобі.
В подальшому, проїжджаючи по території автогаражного кооперативу «Лада» в м. Миколаєві, потерпілий ОСОБА_9 дістав з кишені сльозоточивий пристрій дратівливої дії та розпилив його вміст в салоні автомобіля. Після розпилення вмісту вказаного засобу ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та невстановлена особа втратили пильність, в результаті чого потерпілий отримав тимчасову можливість чинити супротив, відчинив задні двері салону автомобіля та направився бігти в напрямку свого будинку.
Під час руху потерпілого у вищевказаному напрямі ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та невстановлена особа вибігли з салону автомобіля та в подальшому, застосовуючи предмет, конструктивно схожий на пристрій для відстрілу резинових куль, здійснили щонайменше 5 пострілів в бік потерпілого, при цьому спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді множинних вогнепальних поранень обох стегон, ділянки крисця, лівої бокової стінки живота, правої половини грудної клітини, правого передпліччя. Від отриманих тілесних ушкоджень потерпілий знову втратив можливість чинити супротив, впав на землю, та до нього підбігли ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та невстановлена особа, які продовжили наносити тілесні ушкодження ногами в різні частини тулуба, верхніх та нижніх кінцівок.
В подальшому, перебуваючи в салоні автомобіля, потерпілий, побоюючись за своє життя, під погрозою фізичної розправи та нанесення тілесних ушкоджень, передав ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та невстановленій особі мобільний телефон. Таким чином, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та невстановлена особа заволоділи мобільним телефоном марки «Xiaomi» моделі «Redmi note 9», вартістю 3000,00 грн., в середині якого знаходилась сім-карта мобільного оператора марки ПрАТ «ВФ Україна», вартістю 25,00 грн. та ТОВ «лайфселл», вартістю 25,00 грн.
Тим самим ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та невстановлена в ході проведення досудового розслідування особа заволоділи належним потерпілому ОСОБА_9 майном, спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 5050,00 грн.
Крім того, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що в цей самий час ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та невстановлена особа, перебуваючи на вул. Кузнецькій в м. Миколаєві, розпочали розмову з ОСОБА_9 , в ході якої умисно, протиправно, маючи корисливий умисел, спрямований на вимагання передачі грошових коштів, розуміючи суспільну небезпечність свого діяння та бажаючи їх настання, демонструючи предмет, конструктивно схожий на пристрій для відстрілу резинових куль, який потерпілий сприйняв як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, застосовуючи насильство, що виражалось в нанесенні ударів по голові та тулубу, почали вимагали під приводом неіснуючого боргу передати грошові кошти.
Через незначний проміжок часу, розташовуючись в салоні автомобіля, потерпілий, побоюючись за своє життя, під погрозою фізичної розправи та нанесення тілесних ушкоджень, діючи під психологічним та фізичним тиском, повідомив, що гроші знаходяться на території його домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та в подальшому ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та невстановлена особа направились в напрямку вищевказаного домоволодіння. При цьому ОСОБА_9 повідомив, що у житловому будинку нікого немає та він винесе вказану суму грошей, яку в нього вимагають.
Під`їхавши до будинку потерпілого ОСОБА_9 , зупинивши автомобіль неподалік, ОСОБА_7 вийшов з його салону та направився до вхідних дверей житлового будинку, розташовуючись поблизу яких, останній, під приводом доставки товарів, дізнався про те, що на території домоволодіння наявні сторонні особи, а саме мати ОСОБА_9 ОСОБА_11 . Дізнавшись про казаний факт, ОСОБА_7 повернувся до автомобіля, сів до його салону, та разом з потерпілим ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та невідомим чоловіком, з метою залякування потерпілого, поїхали в напрямку Матвіївського лісу, поза межами м. Миколаєва Миколаївської області.
В подальшому, проїжджаючи по території автогаражного кооперативу «Лада» в м. Миколаєві, потерпілий ОСОБА_9 дістав з кишені сльозоточивий пристрій дратівливої дії та розпилив його вміст в салоні автомобіля. Після розпилення вмісту вказаного засобу ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та невстановлена особа втратили пильність, в результаті чого потерпілий отримав тимчасову можливість чинити супротив, відчинив задні двері салону автомобіля та направився бігти в напрямку свого будинку.
Під час руху потерпілого у вищевказаному напрямі ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та невстановлена особа вибігли з салону автомобіля та в подальшому, застосовуючи предмет, конструктивно схожий на пристрій для відстрілу резинових куль, здійснили щонайменше 5 пострілів в бік потерпілого, при цьому спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді множинних вогнепальних поранень обох стегон, ділянки крисця, лівої бокової стінки живота, правої половини грудної клітини, правого передпліччя. Від отриманих тілесних ушкоджень потерпілий знову втратив можливість чинити супротив, впав на землю, та до нього підбігли ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та невстановлена особа, які продовжили наносити тілесні ушкодження ногами в різні частини тулуба, верхніх та нижніх кінцівок. Під час нанесення тілесних ушкоджень, з метою доведення злочинного умислу до кінця ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та невстановлена особа знову силоміць затягли потерпілого ОСОБА_9 до салону автомобіля.
Перебуваючи у салоні автомобіля. потерпілий, побоюючись за своє життя, під погрозою фізичної розправи та нанесення тілесних ушкоджень, на вимогу ОСОБА_5 та невстановлених осіб почав направляти голосові та текстові повідомлення в мобільному додатку «Viber» своїй матері з вимогою переказати грошові кошти в сумі 12000,00 грн. Після цього ОСОБА_5 , ОСОБА_7 разом з невстановленою особою заволоділи вищевказаним мобільним телефоном марки «Xiaomi» моделі «Redmi note 9», та продовжили від імені потерпілого ОСОБА_9 листування з його матір`ю з приводу переказу грошових коштів на банківську картку останнього.
Тим самим ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та невстановлена в ході проведення досудового розслідування особа вимагали у матері ОСОБА_9 ОСОБА_11 передати грошові кошти в сумі 12000,00 грн.
25.11.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187 КК України - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, та ч. 4 ст. 189 КК України - вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчинене за попередньою змовою групою осіб. поєднане із заподіянням тяжкого тілесного ушкодження.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, свідчать про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_5 , це, зокрема, дані протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.11.2020 від ОСОБА_11 , яка просила вжити заходів до невстановлених осіб, які незаконно позбавили волі її сина ОСОБА_9 , заподіявши фізичні страждання останньому; заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.11.2020 від ОСОБА_9 , який просив вжити заходів до трьох невідомих чоловіків, які 05.11.2020 близько 18:00 біля супермаркету "Таврія В" здійснили на нього напад із застосуванням предмету, схожого на пістолет, відібрали велосипед та мобільний телефон, незаконно позбавили волі; протоколів огляду місця події від 06.11.2020 за адресою: м. Миколаїв, Новий інвалідний хутір, 48-В та на території АГК "Лада", у приміщенні ЛШМД за адресою: м. Миколаїв, вул. Корабелів, 14-В; виписки із Журналу обліку фактів звернення та доставлення до ЛШМД осіб у зв`язку із заподіянням їм тілесних ушкоджень кримінального характеру, відповідно до якої ОСОБА_9 доставлений каретою швидкої допомоги №20, 06.11.2020 о 05:40 підібрали на трасі біля с. Гур`ївка, побили невідомі люди, діагноз: ЗЧМТ, вогнепальне поранення бедра; протоколу огляду речей від 06.11.2020, згідно з яким, у приміщенні реанімаційної ЛШМД виявлено два предмети круглої форми, ззовні схожі на гумові кулі; виписки з історії хвороби ОСОБА_9 , 2002 р.н., якому встановлений діагноз: закрита травма живота, повний поперечний розрив тонкої кишки, розлитой фібрінозно-гнойний перетоніт, множинні вогнепальні поранення обох стегон, ділянки крісця, лівої бокової стінки живота, правої половини грудної клітини, правого предпліччя; протоколу огляду від 06.11.2020 мобільного телефону "Huawei", модель "DRA-L21", добровільно наданого ОСОБА_11 , в якому наявне листування від 05.11.2020, що має відношення до кримінального провадження; протоколів допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 від 06.11.2020; протоколу огляду предметів від 06.11.2020, згідно з яким оглядався мобільний телефон "Huawei", належний свідку ОСОБА_12 , в якому наявна переписка щодо замовлення наркотичних засобів; протоколу допиту потерпілого ОСОБА_9 від 10.11.2020; протоколів пред`явленя особи для впізнання за фотознімками від 11.11.2020 за участю потерпілого ОСОБА_9 , який серед пред`явлених йому фотознімків впізнав зображених на них ОСОБА_5 та ОСОБА_7 як осіб, які здійснили на нього напад 05.11.2020р.
ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні двох особливо тяжких злочинах, санкція яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк понад 10 років; підозрюваний, з метою уникнення кримінальної відповідальності за особливо тяжкі злочини, може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, а тому наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.
Також суд вважає, що існує ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний разом з іншими особами під час вчинення злочину використовували предмет, конструктивно схожий на пристрій для відстрілу резинових куль, місцезнаходження якого на теперішній час органом досудового розслідування не встановлено, а тому підозрюваний може знищити або сховати речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Прокурором в судовому засіданні доведно і існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного ОСОБА_5 незаконно впливати на потерпілого і свідків у кримінальному провадженні, які дали свідчення, що викривають ОСОБА_5 , а останній обізнаний про їх місце проживання та підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства до потерпілого.
Крім того, встановлений ризик, передбачений п.4 ч.1 ст. 177 КПК України. Так, на теперішній час органом досудового розслідування не встановлено місце знаходження третього чоловіка, який в групі з підозрюваними ОСОБА_5 та ОСОБА_7 здійснили напад на потерпілого ОСОБА_9 , тому, в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, у підозрюваного ОСОБА_5 існує можливість обмінюватися інформацією з вказаним чоловіком та повідомляти про хід досудового розслідування.
Підозрюваний ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а в силу ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості, не працює, не має постійного законного джерела доходу, а тому може знову вчиняти кримінальні правопорушення, таким чином, існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Посилання підозрюваного та його захисника на наявність у підозрюваного ОСОБА_5 постійного місця проживання разом з батьками цивільної дружини, міцних соціальних зв`язків, знаходження на утриманні сина, ІНФОРМАЦІЯ_1 , не зменшують існуючих ризиків.
Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, наявність двох епізодів протиправної діяльності із застосуванням насильства, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки слідчий в клопотанні і прокурор в судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного ОСОБА_5 на свободу.
Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно з п.1 ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні двох злочинів із застосуванням насильства до потерпілго, внаслідок якого потерпілому заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не вбачає правових підстав для призначення альтернативного запобіжного заходу та визначення розміру застави.
З огляду на викладене, клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого слідчого відділу Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, капітана поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0003123 від 06.11.2020 за ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 23.01.2021 року включно, з утриманням підозрюваного в Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор".
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Повний текст ухвали оголошений 27.11.2020 р.

Слідчий суддя ОСОБА_1