Ухвала
іменем України
14 вересня2020 року

м. Київ
справа № 289/1996/19
провадження № 51-4249ск 20

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 24 грудня 2019 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 27 серпня 2020 року щодо нього,

встановив:

За вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 24 грудня 2019 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК), та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 14 липня 2020 року вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 24 грудня 2019 рокузалишено без змін.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений не погоджується з постановленими у кримінальному провадженні судовими рішеннями та просить призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.
Зокрема вказує, що суди не дотримались норм кримінального та кримінального процесуального закону та не надали доказам належної оцінки.
Відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК України у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК України, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК України.
Однак, вказаних вимог кримінального процесуального закону засуджений не дотримався.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій, тобто посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно зі статтею 438 КПК України не є предметом перевірки у касаційному порядку.
Також, засуджений не звернув уваги, що відповідно до статті 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є:
- істотне порушення вимог кримінального процесуального закону
- неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність
- невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Однак, зміст касаційної скарги засудженого зводиться до вільних показань у кримінальному провадженні щодо суворості покарання, без врахування підстав для скасування судових рішень.

Відповідно до статті 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення;
- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
- змінити судове рішення.
Однак засуджений у своїй касаційній скарзі просить скасувати судові рішення, при цьому, посилаючись на суворість призначеного покарання, не конкретизує його з урахуванням невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого правопорушення та особі засудженого.
Крім того, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, не зазначає їх та наводить належних доводів, з урахування своїх вимог та змісту судових рішень.
Між тим з резолютивної частини касаційної скарги убачається, що засуджений просить зупинити виконання судових рішень щодо нього, однак не звернув уваги, що у відповідності до статті 430 КПК суддя-доповідач протягом десяти днів після відкриття касаційного провадження вирішує питання про зупинення виконання судових рішень, які оскаржуються. При цьому таке клопотання повинно бути належним чином обґрунтоване.
Таким чином, недодержання засудженим вимог, передбачених статтею 427 КПК України, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.
На підставі викладеного та керуючись частиною 1 статті 429 цього Кодексу, колегія суддів ,
постановила:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 24 грудня 2019 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 27 серпня 2020 року щодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3