У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.10.2020 Справа №607/16833/20

05 жовтня 2020 року
Номер провадження 1кс/607/7139/2020
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4

підозрюваної ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в місті Тернополі клопотання прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання стосовно підозрюваної

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Ігровиця Тернопільського району, громадянина України, одруженої, з вищою освітою, зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 , працюючої на посаді реєстратора медичного обласної МСЕК №1 в КУ ТОР «Тернопільський обласний центр МСЕ», раніше не притягувалась до відповідальності

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України,-

В С Т А Н О В ИВ :
Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, в рамках кримінального провадження № 000003 від 16.01.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.4 ст.190, ч.4 ст.190 КК України, з клопотанням про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст.194 КПК України, покладених ухвалою слідчого судді на підозрювану ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання прокурор вказав, що слідчим управлінням ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003 від 16 січня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.190, ч. 4 ст. 190 КК України КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений час 2017-2018 років у мешканця міста Тернополя ОСОБА_6 , який був обізнаний із порядком отримання статусу інваліда війни, володів інформацією про те, що інвалідам війни виплачується одноразова грошова допомога, виник злочинний умисел на заволодіння, шляхом обману, грошовими коштами державного бюджету, шляхом оформлення особам, які не мають підстав для отримання статусу інваліда війни, фіктивних груп інвалідності.

Задля реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_6 вступив у злочинну змову з мешканцем міста Києва ОСОБА_7 , мешканцями міста Тернополя ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та невстановленими на даний час слідством особами, які також були обізнаними із порядком отримання статусу інваліда війни, володіли інформацією про те, що інвалідам війни виплачуються одноразова грошова допомога та погодились на участь в заволодінні шляхом обману грошовими коштами державного бюджету, шляхом оформлення особам, які не мають підстав для отримання статусу інваліда війни, фіктивних груп інвалідності.

Згідно розподілу функцій кожного з учасників, ОСОБА_6 повинен був підшукувати осіб, учасників бойових дій, для оформлення відповідної групи інвалідності, отримувати від даних осіб усі необхідні документи про підтвердження перебування в зоні бойових дій, оформляти довіреність на себе для надання дозволу на здійснення дій щодо отримання та оформлення документів в органах, установах та організаціях, а також відкриття рахунків в банківських установах та отримання коштів. Зібрані документи ОСОБА_6 передавав ОСОБА_8 для подальшого відправлення через відділення «Нової пошти» в м.Київ ОСОБА_7 , який одержуючи документи учасників бойових дій, разом з невстановленими на даний час слідством особами, фальсифікували необхідні документи із медичних закладів, зокрема, результати комп`ютерної томографії, магнітно-резонансної томографії, результати обстеження в інституті нейрохірургії ім. Академіка ОСОБА_9 , виписки з історії хвороби Київської міської клінічної лікарні №1, Київського клінічного міського госпіталя ветеранів війни, консультативні висновки ДУ Інституту отоларингології ім. проф. О.С. Коломійченка НАМНУ.

Після формування необхідного пакету документів, ОСОБА_7 направляв їх через відділення пошти у Центральну військово-лікарську комісію Міністерства оборони України для отримання витягу з протоколу Засідання ЦВЛК, який підтверджував би захворювання учасників бойових дій пов`язане із захистом батьківщини. Фальсифіковані документи ОСОБА_7 передавав за допомогою відділень «Нової пошти» ОСОБА_8 , який разом із ОСОБА_6 подавали вказані документи учасників бойових дій у МСЕК та забезпечували явку учасників бойових дій для проходження відповідного огляду.

ОСОБА_5 , працюючи на посаді реєстратора медичного обласної МСЕК №1 у Тернопільській області, достовірно знаючи порядок призначення груп інвалідності безпосередньо учасникам бойових дій та деталі оформлення необхідних медичних документів для отримання таких груп, здійснювала супровід усіх медичних документів поданих ОСОБА_6 та ОСОБА_8 відносно учасників бойових дій та координувала їх подальші дії, які полягали в доставці на конкретну дату для проходження огляду та збір необхідних документів для отримання групи інвалідності.

При цьому, ОСОБА_6 , з метою заволодіння грошовими коштами державного бюджету, не повідомляв учасників бойових дій, що у разі встановлення статусу інваліда війни, вони отримують грошову допомогу в сумі 250 прожиткових мінімумів доходів громадян для осіб з ІІІ групою інвалідністю. ОСОБА_6 відкривав на ім`я вказаних осіб банківські рахунки та отримував банківські картки для можливості зняття коштів, які надходили особам в якості пенсії та одноразової допомоги.

З метою приховання факту надходження коштів ОСОБА_6 залишав вказані банківські картки у себе та не повідомляв вказаних учасників бойових дій про факт відкриття рахунків на їх ім`я.

В подальшому ОСОБА_6 спільно з невстановленими особами, отримавши від вказаних осіб довідки до акту огляду МСЕК, направляв заяву та копію довідки в Тернопільський обласний військомат для призначення та виплати одноразової грошової допомоги. Після надходження грошових коштів в якості одноразової грошової допомоги на вказані карткові рахунки відкриті на ім`я учасників бойових дій, ОСОБА_6 шляхом обману, знімав вказані кошти з рахунку та спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 заволодівали ними.

Таким чином, ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб в складі ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 шляхом виготовлення та надання в різні установи підроблених медичних документів, ввели в оману державні органи та, як наслідок, шляхом шахрайства, заволоділи коштами державного бюджету на загальну суму 6 831 495 грн.

Своїми умисними діями, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), за попередньою змовою групою осіб, вчинене у особливо великих розмірах.

Крім цього, ОСОБА_5 за попередньою змовою з групою осіб в складі ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , шляхом виготовлення та надання в різні установи підроблених медичних документів потерпілих вводили в оману державні органи з метою заволодіння коштами державного бюджету в розмірі 250 прожиткових мінімумів доходів громадян, які мали бути нараховані на банківські рахунки, відкриті у АТ «Державному ощадному банку України» на ім`я потерпілих, вчинивши всі необхідні дії для доведення свого злочинного наміру до кінця, не змогли заволодіти грошовими коштами державного бюджету з причин, що не залежали від їх волі.

Відтак, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вчинено закінчений замах на заволодіння коштами державного бюджету на загальну суму 5 999 500 грн.

Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України, тобто закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), за попередньою змовою групою осіб, вчинене у особливо великих розмірах.

07 серпня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні нею злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч. 4 ст. 190, ч.4 ст.190 КК України.,

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у справі доказами.

13 серпня 2020 року слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області підозрюваній ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покладено на останню обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, строк дії ухвали до 23 год. 59 хв. 05 жовтня 2020 року.

Строк досудового розслідування завершується 07 жовтня 2020 року, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку неможливо, внаслідок особливої складності провадження.

Метою продовження застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання стосовно ОСОБА_5 згідно ст.177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою продовження підозрюваній ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді особистого зобовязання є те, що вона обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, а також встановлено обставини, які виправдовують даний запобіжний захід та підтверджують наявністю зазначених ризиків.

Зокрема, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів, які відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжкими злочинами, за які передбачено покарання у вигляді позбавленням волі від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна та водночас відсутня альтернативна міра покарання, усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину і розмір покарання, з метою уникнення покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, з метою уникнення від кримінальної відповідальності та/або перешкоджання досудовому розслідуванню, ОСОБА_5 самостійно або через осіб може у будь-який спосіб впливати на свідків у даному кримінальному провадженні та інших свідків, які на даний час ще не допитані, показання яких мають суттєве значення, а також на експертів, що проводять експертизи з метою уникнення покарання вона може незаконно впливати на них з метою дачі ними неправдивих показів.

У разі незастосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, наявні обґрунтовані ризики про те, що ОСОБА_5 може продовжити займатися злочинною діяльністю, пов`язаною із заволодіння або придбанням права на майно шляхом обману.

Посилаючись на наведене та з метою забезпечення належної поведінки підозрюваної ОСОБА_5 та виконання нею процесуальних рішень, запобігання її можливому переховуванню від органу досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, прокурор просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання з мотивів, наведених у ньому та просить його задовольнити.

Захисник адвокат ОСОБА_4 не заперечив щодо задоволення клопотання.

Однак, заперечив щодо продовження дії обов`язку не відлучатись із населеного пункту, в якому ОСОБА_5 зареєстрована та проживає, без дозволу слідчого прокурора та суду, оскільки остання проживає за межами м.Тернопіль, а діти навчаються в школі, яка знаходиться в м.Тернопіль, а тому вказаний обов`язок створює їй незручності.

Підозрювана ОСОБА_5 не заперечив щодо задоволення клопотання.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В силу вимог ч.7 ст.194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Положеннями ч. 3 ст. 199 КПК встановлено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003 від 16 січня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.190, ч. 4 ст. 190 КК України КК України.

07 серпня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні нею злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч. 4 ст. 190, ч.4 ст.190 КК України.,

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 серпня 2020 року підозрюваній ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покладено на останню обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, строк дії ухвали до 23 год. 59 хв. 05 жовтня 2020 року.

Слідчим суддею встановлено, що завершити досудове розслідування до вказаної дати неможливо, у зв`язку із необхідністю проведення ряду слідчих та процесуальних дій.

Як вбачається із постанови в.о. керівника Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_10 від 05.10.2020 року, строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців.

Зокрема, вказано про необхідність в проведенні ряду слідчих (розшукових) та процесуальних дій для забезпечення повного та об`єктивного проведення досудового розслідування, а саме:

1. Отримати висновки експертизи призначеної в Тернопільському обласному бюро судово-медичних експертиз;

2. Відібрати вільні взірці підпису, почерку та печатки лікарів КНП «Зборівська центральна районна лікарня»;

3. Відібрати вільні взірці підпису, почерку та печатки лікарів КНП «Бережанської центральної районна лікарні»;

4. Допитати в якості свідків та відібрати вільні взірці підпису, почерку осіб з числа учасників бойових дій, яким в період з 2018 по 2019 років призначено групу інвалідності в Обласному МСЕК №1 в Тернопільській області;

5. Призначити комплексну судово - медичну експертизу в Тернопільському обласному бюро судово-медичних експертиз;

6. Провести інші слідчі та процесуальні дії.

Крім того, з огляду на вимоги ст.ст. 177, 194 КПК України, під час вирішення питання щодо продовження дії покладених обов`язків на ОСОБА_5 , слідчий суддя оцінює зібрані докази на предмет обґрунтованої підозри.

На думку слідчого судді, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15 ч.4 ст.190, ч.4 ст.190 КК України, що підтверджується дослідженими та проаналізованими під час судового розгляду доказами, а саме:

- протоколи допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 ;

- відповідю ДУ «Інститут нейрохірургії ім.. Акад. А.П. Ромоданова Національної академії медичних наук України» №1645/05 від 28.11.2019

- медичними документами на підставі яких було встановлено групу інвалідності ОСОБА_28 , ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_21 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_19 , ОСОБА_22 , ОСОБА_29 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_30 , ОСОБА_26 , ОСОБА_25 , ОСОБА_24 , ОСОБА_27 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 ОСОБА_23

- протоколами проведених негласних слідчих (розшукових) дій;

- виписками із руху коштів по банківських рахунках учасників АТО ОСОБА_28 , ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_21 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_19 , ОСОБА_22 , ОСОБА_29 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_30 , ОСОБА_26 , ОСОБА_25 , ОСОБА_24 , ОСОБА_27 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_39 . ОСОБА_23

- протоколами проведених обшуків від 22.10.2019 та від 23.10.2019.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграф 1 (с) Конвенції, передбачає «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин». Існування «обґрунтованої підозри» розглядається як необхідна, а при первісному обранні навіть іноді неодмінна і достатня підстава для арешту.

Згідно усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Таким чином, під достатніми доказами відносно акту повідомлення особи про підозру слід розуміти достовірні відомості, зібрані, перевірені і оцінені слідчим, прокурором у встановленому законом порядку, які в своїй сукупності приводять до єдиного висновку на даний момент розслідування про те, що конкретна особа вчинила кримінальне правопорушення, яке передбачене КК України, і не підлягає звільненню від відповідальності за нього. При цьому, повідомлення особи про підозру, повинно базуватися не на простій сукупності доказів, а на їх системі. Якщо немає системи доказів, а є лише окремі докази винуватості, що не узгоджуються з іншими, значить не можна приймати рішення про повідомлення особи про підозру.

Сторона захисту не спростовує питання обґрунтованості підозри, враховуючи це, та надане суду повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.2 ст.15 ч.4 ст.190, ч.4 ст.190 КК України, суд приходить до висновку, що наявна підозра у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого їй кримінального правопорушення не є вочевидь необґрунтованою.

Розглядаючи питання наявності ризиків на які посилались прокурор у клопотанні про продовження строку дії обов`язків, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Ухвалою суду при застосуванні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання встановлено ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Зазначені ризики на думку слідчого судді продовжують існувати і надалі, та їх обсяг не зменшився, що виправдовує продовження строку дії обов`язків, покладених на ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді від 13 серпня 2020 року.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавленням волі від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, потерпілих слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків, потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків, потерпілих та дослідження їх судом.

На думку слідчого судді, перелічені вище ризики не відпали, продовжують існувати та виправдовують утримання підозрюваного під вартою, як виключну міру запобіжного заходу. Обставин, які б передбачали застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу в судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин, переконливості наявних ризиків, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання її винною у вчиненні злочину, що їй інкримінується, в сукупності з відомостями про особу підозрюваного в цьому кримінальному провадженні, характером вчинення інкримінованого їй злочину та її ролі в ньому, враховуючи позицію сторони захисту, які загалом не заперечили щодо продовження строку дії обов`язків, слідчий суддя вважає за необхідне продовжити строк дії обов`язків покладених на ОСОБА_5 до 23 год. 59 хв. 03 листопада 2020 року

На підставі наведеного, керуючись вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 193, 197, 199, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання стосовно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.

Продовжити строк застосування до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- з`являтись за викликом слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи;
- не відлучатись із Тернопільської області без дозволу слідчого, прокурора та суду;
- утриматись від спілкування із свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до СУ ГУНП в Тернопільській області паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
Повідомити ОСОБА_5 під розпис покладені на неї обов`язки та роз`яснити, що в разі невиконання покладених на неї обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Встановити строк дії ухвали, в частині покладених на підозрювану обов`язків, до 23 год. 59 хв. 03 листопада 2020 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвалу передати на виконання до СУ ГУНП в Тернопільській області.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, прокурора у даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1