490/3388/20 11.08.2020
н/п 1-кс/490/2765/2020
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/3388/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.08.2020 року слідчий суддя Центрального районного суду м.Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника особи, в інтересах якої подано скаргу - адвоката ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 на постанову слідчого про часткову відмову у задоволенні клопотання, -

В С Т А Н О В И В:

15.07.2020 року до Центрального районного суду м.Миколаєва звернувся адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 , зі скаргою в порядку ст.303 КПК України на постанову слідчого СУ ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_5 від 07.07.2020 року про часткову відмову в задоволенні його клопотання від 01.07.2020 року по кримінальному провадженню №0000556 від 04.10.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України

В судовому засіданні захисник підозрюваної ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 , підозрювана ОСОБА_4 скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Слідчий ОСОБА_5 проти задоволення скарги заперечував з підстав, вказаних в постанові від 07.07.2020 року.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали скарги та кримінального провадження, приходжу до наступного.

Так, СУ ГУ НП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000556 від 04.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

01.07.2020 року адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 , звернувся до слідчого у кримінальному провадженні №0000556 з клопотанням, яке 07.07.2020 року постановою слідчого СУ ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_5 задоволено частково.

В задоволенні клопотання захисника в частині з`ясування умов життя та виховання неповнолітньої ОСОБА_4 шляхом допиту батьків та бабусі останньої, призначення комплексної судово-психіатричної експертизи та проведення освідування підозрюваної ОСОБА_4 було відмовлено з підстав, зазначених в постанові.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 7 КПК України встановлені загальні засади кримінального провадження, одною із яких є законність.

З частини 2 статті 9 КПК України, яка регламентує цю засаду кримінального провадження, вбачається, що слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.5 ст.38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно до висновків Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ від 12.01.2017 року «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», згідно з ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється. Таким чином, при розгляді скарг на відмову в задоволенні клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій слідчим суддям необхідно співвідносити вимоги ст.220 КПК України з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадження, зокрема, встановленими ст.40 КПК України. Саме тому необхідно брати до уваги те, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи - передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

Згідно з вимогами ст.220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Згідно ч.1 ст.223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Так, параграф 1 Глави 38 КПК України визначає загальні правили кримінального провадження щодо неповнолітніх. Відповідно до п.10 ч.1 ст.3 КПК України, кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Враховуючи зазначену засаду кримінального провадження, сторона захисту не позбавлена можливості та права з`ясувати умови життя та виховання підозрюваної ОСОБА_4 шляхом допиту батьків та бабусі останньої під час судового провадження, яке є однією із складових кримінального провадження.

Крім цього, необхідність допиту батьків та бабусі підозрюваної саме під час досудового розслідування захисником не обґрунтована.

Щодо відмови в призначенні комплексної судової психолого-психіатричної експертизи підозрюваній ОСОБА_4 слід зазначити, що п.3 ч.2 ст.242 КПК України, слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності.

Частиною 1 ст.509 КПК України, передбачено, що слідчий, прокурор зобов`язані залучити експерта (експертів) для проведення психіатричної експертизи у разі, якщо під час кримінального провадження будуть встановлені обставини, які дають підстави вважати, що особа під час вчинення суспільно небезпечного діяння була в неосудному або обмежено осудному стані або вчинила кримінальне правопорушення в осудному стані, але після його вчинення захворіла на психічну хворобу, яка позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними. Такими обставинами, зокрема, є:

- наявність згідно з медичним документом у особи розладу психічної діяльності або психічного захворювання;

- поведінка особи під час вчинення суспільно небезпечного діяння або після нього була або є неадекватною (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті тощо).

Крім того, статтею 486 КПК України передбачено, що у разі необхідності для вирішення питання про наявність у неповнолітнього підозрюваного чи обвинуваченого психічного захворювання чи затримки психічного розвитку та його здатності повністю або частково усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними в конкретній ситуації призначається комплексна психолого-психіатрична експертиза.

Враховуючи зазначені вимоги Закону слід зазначити, що вказана норма передбачає можливість при необхідності призначення психолого-психіатричної експертизи, але не обов`язок. Як вбачається з оскаржуваної постанови слідчого від 07.07.2020 року, слідчий не володіє медичними документами або відомостями, які б давали йому обґрунтовану підставу для призначення такої експертизи, не надано таких відомостей і захисником, а тому скарга в цій частині є необґрунтованою та безпідставною.

Крім цього, вирішуючи скаргу в частині відмови слідчого в проведенні освідування підозрюваної ОСОБА_4 з метою виявлення ознак вживання наркотичних засобів, слід зазначити наступне.

Як встановлено в судовому засіданні, під час затримання ОСОБА_4 , органом досудового розслідування було проведено освідування ОСОБА_4 в МОЦПЗ і за результатами лабораторних досліджень у неї була встановлена гостра інтоксикація внаслідок вживання марихуани (неускладнена), що підтверджено дослідженим висновком, який було надано для огляду слідчим.

Враховуючи вказане вище, скарга захисника в частині відмови слідчого в проведенні освідування підозрюваної ОСОБА_4 є безпідставною та необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З урахуванням викладеного, а також стадії, на якій слідчий суддя дійшов відповідного висновку, вважаю необхідним у задоволенні скарги відмовити.

Керуючись ст.ст.220, 223, 303, 306, 307, 309 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 на постанову слідчого про часткову відмову у задоволенні клопотання - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1