печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за скаргою ОСОБА_3 про скасування постанови від 05.11.2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0001404,-
ВСТАНОВИВ:
18.11.2020 у провадженні Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 про скасування постанови від 05.11.2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0001404. В обґрунтування скарги зазначається, що постанова слідчого від 05.11.2020 року є необґрунтованою та незаконним, оскільки, в силу положень ч.1 ст. 55 КПК України ОСОБА_3 являється потерпілим особою, що є підставою для скасування рішення слідчого та зобов`язати слідчого до визнання вказаної особи потерпілим. В судове засідання представник особи, яка подала скаргу, в судове зсідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Разом з цим, через канцелярію суду було подано заяву про розгляд справи у відсутність адвоката, вимоги скарги підтримав. Слідчий рішення, якого є предметом оскарження в судове засідання не з`явився, про час розгляду скарги повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За правилами ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась. У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом. Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів. Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення в межах заявлених вимог, приходить до наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001404 від 13.07.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України. 29.11.2020 року ОСОБА_3 подав заяву до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві заяву про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0001404 від 13.07.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України. Постановою від 05.11.2020 року слідчий Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим. Аргументуючи рішення слідчий вказав, що відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України, досудовим розслідуванням не було встановлено очевидних та достатніх даних, які б вказували на заподіяння ОСОБА_3 шкоди. Проте слідчий суддя, з висновками, які зробив слідчий у своїй постанові від 05.11.2020 погодитися не можу, виходячи з наступного. Так, відповідно до положень ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Відповідно до ч. 4 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді. Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Вимогами ч.5 ст. 110 КПК України, передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, однак слідчим при винесенні постанови вказані вимоги проігноровані. Так, слідчий обґрунтовуючи свою постанову послався лише на те, що в клопотанні адвоката не надано обґрунтованих посилань, які б вказували на заподіяння шкоди ОСОБА_3 .. Частиною 1 статті 55 КПК України передбачено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. За викладених обставин, в силу принципу змагальності сторін, стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів та в судовому засіданні не встановлено таких, які б давали підстави слідчому судді прийти до висновку про законність та вмотивованість рішення слідчого, а відтак приходжу до висновку, що таких не має та як наслідок вважаю за необхідне скасувати постанову слідчого від 05.11.2020, як таку що не відповідає вимогам ч. 1 ст. 55 КПК України, а питання щодо визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0001404 підлягає повторному розгляду з урахуванням встановлених слідчим суддею обставин та наведених норм законодавства. Керуючись ст. ст. 55, 220, 303304, 307, 309, КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Скаргу задовольнити. Скасувати постанову від 05 листопада 2020 року слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001404. Зобов`язати слідчого, що здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001404 повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 29.11.2020 року (зареєстрована за №31546 від 30.10.2020 року) в порядку ст.ст. 55, 220 КПК України.
Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.
Слідчий суддя ОСОБА_1