УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2021 року

м. Київ
справа № 266/3943/17

провадження № 51-102впс21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про визначення підсудності кримінального провадження № 0000190 за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 149 Кримінального кодексу України (далі КК),
встановив:
До Верховного Суду в порядку ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) надійшло вищевказане клопотання, обґрунтоване тим, що відповідно до обвинувального акта жоден із епізодів інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень не був закінчений на території Кальміуського (Іллічівського) району м. Маріуполя. Водночас більшість зазначених у обвинувальному акті епізодів кримінальних правопорушень, на думку захисника, були розпочаті, продовжені, закінчені та припинені в м. Києві. Тому захисник просить визначити підсудність цього кримінального провадження.

Перевіривши наведені доводи, колегія суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду дійшла висновку, що клопотання захисника ОСОБА_5 не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 34 КПК кримінальне провадження передається на розгляд до іншого суду, якщо: 1) до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності; 2) після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду; 3) обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; 4) ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.
Частиною 1 ст. 32 КПК передбачено, що кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 34 КПК питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.
Як убачається з наданої на запит Верховного Суду відповіді Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області та долучених до неї копій документів у провадженні цього суду відповідно до ухвали Донецького апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року про направлення кримінального провадження перебуває на розгляді кримінальне провадження № 0000190 за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 149 КК, а саме: вербування, переміщення, вчинені з метою експлуатації, з використанням обману та уразливого стану особи, щодо кількох осіб, вчинені організованою групою.
Оскільки інкриміновані обвинуваченим кримінальні правопорушення є однаковими за тяжкістю, то кримінальне провадження мав би здійснювати суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.
Насамперед, Верховний Суд звертає увагу, що ОСОБА_5 у клопотанні не конкретизував та не зазначив обґрунтувань, у якому саме районі м. Києва були розпочаті, продовжені, закінчені та припинені кримінальні правопорушення, а також до якого саме районного суду м. Києва необхідно направити це кримінальне провадження.
Згідно з викладеним у обвинувальному акті формулюванням обвинувачення щодо останнього за часом кримінального правопорушення, приблизно о 10 год 11 серпня 2017 року ОСОБА_4 , відповідно до злочинного плану виконуючи покладені на неї обов`язки, з метою отримання незаконного прибутку відвезла на автомобілі потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до ТОВ «Медична клініка Viva» за адресою: м. Київ, вул. В. Порика, 9-А, де потерпілі отримали медичні довідки про стан здоров`я, після чого невстановлена особа з анкетними даними Аміна відкрила візи, купила авіа квитки «Київ-Дубай» на 19 серпня 2017 року, тобто вчинила необхідні дії для переміщення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з території України до м. Дубаї ОАЕ, які повинні були після прибуття до нього, під безпосереднім керуванням невстановленої особи з анкетними даними ОСОБА_9 , виконувати роботу у сфері надання інтимних послуг на території вищевказаної країни.
Та обставина, що ОСОБА_4 доставила на автомобілі потерпілих до ТОВ «Медична клініка Viva» за адресою: м. Київ, вул. В. Порика, 9 -А, де останні отримали медичні довідки, не вказує на вчинення кримінального правопорушення за такою адресою, оскільки після цього, як вбачається з обвинувального акта, з метою переміщення потерпілих вчинялися ще й інші дії, відомості про місце вчинення яких у обвинувальному акті не зазначені, а тому доводи захисника про вчинення кримінального правопорушення в м. Києві є безпідставними.
Також із клопотання вбачається, що захисник порушує перед Касаційним кримінальним судом Верховного Суду питання про визначення підсудності вищевказаного кримінального провадження, проте суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями визначати підсудність кримінального провадження, однак має право направити його з одного суду до іншого в порядку і з підстав, визначених законом.
Водночас, кримінальне провадження № 0000190 за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 149 КК, на розгляд до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області було направлено відповідно до ухвали Донецького апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що клопотання захисника ОСОБА_5 про визначення підсудності кримінального провадження необхідно залишити без задоволення.
Керуючись ст. 34 КПК, Верховний Суд
постановив:
Клопотання захисника ОСОБА_5 про визначення підсудності кримінального провадження № 0000190 за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 149 КК, залишити без задоволення.
Ухвала набираєзаконної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3