УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в м. Одесі клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0003743 від 11.10.2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду міста Одеси надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 серпня 2014 року в рамках кримінального провадження №0003743 від 11.10.2013 року, на квартиру, загальною площею 34, 0 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання заявник зазначає, що арешт накладений на квартиру підлягає скасуванню, так як був накладений необґрунтовано, ОСОБА_3 як власник квартири не має та не мала відношення до кримінального правопорушення, квартира не може бути доказом у кримінальному провадженні. Крім того, квартира не могла виступати предметом забезпечення кредитних зобов`язань в договорі невідомих їй людей, які ніякого відношення до квартири не мали.

Від особи, яка звернулась з клопотанням, надійшла заява про розгляд клопотання без її участі.

Прокурор в судове засідання не з`явився. Від слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд клопотання без її участі. Крім того, відповідно до заяви, слідчий не заперечувала проти задоволення клопотання, зазначивши, що на даний час необхідність у накладеному арешті відпала, процесуальний статус ОСОБА_3 не визначений.

Дослідивши вказане клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 26.08.2014 року, слідчим суддею було задоволено клопотання слідчого, яке погоджене прокурором та накладено арешт на майно, а саме на квартиру, загальною площею 34, 0 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з метою забезпечення задоволення цивільних позовів вкладників, конфіскації майна.

Відповідно до долученої до матеріалів клопотання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_3 .

Слідчий суддя враховує, що досудове розслідування в рамках кримінального провадження на даний час не завершено, проведення досудового розслідування триває. Разом з тим, оскільки квартира належить ОСОБА_3 , яка, відповідно до заяви слідчого має невизначений процесуальний статус в рамках кримінального провадження, враховуючи те, що з моменту накладення арешту на майно пройшло вже шість років, у зв`язку з чим, на думку слідчого судді на даний час відпала потреба в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що стороною обвинувачення також не було надано жодних доказів, які б обґрунтовували необхідність в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

З урахуванням викладеного, в цілях не порушення гарантованого права власності особи, враховуючи, що на даний час відпала потреба у накладенні арешту на майно, тому слідчий суддя приходить до переконання, що накладений ухвалою слідчого судді 26.08.2014 року арешт майна підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 174 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0003743 від 11.10.2013 року задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 26.08.2014 року на квартиру, загальною площею 34,0 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1