ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/4732/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/2969/20 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: повернення обвинувального акту
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , без участі обвинуваченого та його захисника, належним чином повідомлених про розгляд справи, з участю потерпілої ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові дану справу за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 20 07 2020 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001308 від 27 11 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, повернуто прокурору, який склав обвинувальний акт, для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі суду недоліків.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що досудове розслідування проведено з порушенням вимог загальних засад кримінального провадження, під час проведення якого функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу, обвинувальний акт не відповідає вимогам, встановленим нормами ст.291 КПК України, а тому у відповідності до п.3 ч.3 ст.314 КПК України підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків. (а.с.144-147).

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати та повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001308 від 27 11 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України до суду першої інстанції для розгляду.

В обґрунтування своїх вимог зазначив про те, що за вказаних в оскаржуваній ухвалі суду про повернення обвинувального акту прокурору обставин, порушень норм ст.291 КПК України не вбачається (а.с.151-154).

Позиції учасників апеляційного провадження.

Прокурор вказав, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому підлягає скасуванню.

Представник потерпілого повністю підтримав вимоги апеляційної скарги прокурора, вважав, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогам кримінального процесуального закону та у суду першої інстанції були всі передумови для призначення справи до судового розгляду.
Потерпіла підтримала позицію свого представника.

Обвинувачений та його захисник, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Будь-яких заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, від них не надходило.

Прокурор, потерпіла та її представник, за умови належного повідомлення обвинуваченого та його захисника, вважали за можливе продовжити розгляд справи за відсутності зазначених учасників.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, думку потерпілої та її представника, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому і таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Рішення про повернення обвинувального акту прокурору суд приймає у тому випадку, якщо без усунення виявлених недоліків кримінальне провадження не може бути призначене до судового розгляду.
Положеннями ст.291 КПК України визначений вичерпний перелік вимог до змісту та форми обвинувального акту у кримінальному провадженні, недотримання яких згідно з п.3 ч.3 ст.14 КПК України є підставою для повернення обвинувального акту прокурору. Будь-які інші претензії до обвинувального акту мають отримати відповідну реакцію суду під час судового розгляду справи й підставами для повернення обвинувального акту прокурору бути не можуть.

Рішення про повернення обвинувального акту прокурору суд приймає у тому випадку, якщо без усунення виявлених недоліків кримінальне провадження не може бути призначене до судового розгляду.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу в межах апеляційної скарги прокурора, колегія суддів погоджується з обґрунтованістю її доводів щодо відповідності обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України.

Мотивуючи своє рішення про невідповідність обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону та необхідність повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні №0001308 від 27 11 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, суд першої інстанції вказав на наступне: сформульоване в обвинувальному акті обвинувачення за ч.1 ст.286 КК України є некоректним, оскільки в обвинувачені зазначений тільки ступінь тяжкості отриманого потерпілою ОСОБА_7 тілесного ушкодження, але не зазначено, яке саме тілесне ушкодження отримала потерпіла; не задоволено клопотання сторони захисту щодо ознайомлення з деякими документами по справі; в порушення вимог ст. 293 КПК України обвинуваченому та його захиснику прокурор не надав копію обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування та цивільних позовів.

Апеляційний суд вважає, що підстави для повернення обвинувального акту, наведені судом першої інстанції в ухвалі є такими, що не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону та є формальними за своєю суттю, з огляду на наступне.

Так, однією з підстав повернення обвинувального акту є некоректність сформульованого обвинувачення за ч.1 ст.286 КК України.
З вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України випливає, що обвинувальний акт повинен обов`язково містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичних обставин кримінального правопорушення; правової кваліфікації; формулювання обвинувачення.

Згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Як слідує з обвинувального акту у кримінальному провадженні №0001308 від 27 11 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, останній містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, де чітко і конкретно вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, що в повній мірі відповідає і узгоджується з вимогами п.5 ч.2 ст.291 КПК України.

В постанові Верховного Суду України від 24 11 2016 року № 5-328кс16 чітко визначено, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 містить фактичні дані в своїй сукупності, які дають достатнє уявлення стосовно складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

У даному обвинувальному акті наявна також достатня конкретність викладення фактичних обставин, зазначена правова кваліфікація цих дій.
Зі змісту обвинувального акта вбачається, що внаслідок дій ОСОБА_9 , згідно матеріалів та висновку судово-медичної експертизи №12-14/11-А/19 від 11 01 2019 року, потерпілій ОСОБА_7 внаслідок ДТП були спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості по ознаці тривалості розладу здоров`я, у виді закритого косого перелому діалізу нижньої третини ліктьової кістки з незначним зсувом.
На думку колегії суддів, відсутність посилання при формулюванні обвинувачення на те, яке саме тілесне ушкодження отримала потерпіла, у даному випадку не є суттєвим порушенням та таким, що тягне за собою необхідність повернення обвинувального акту прокурору.
При цьому, варто наголосити на тому, що у будь-якому випадку зазначене формулювання обвинувачення не має наперед встановленого значення для суду, як доказ вини ОСОБА_9 , оскільки, вказані в обвинувальному акті обставини мають бути доведені прокурором під час розгляду провадження по суті.

Те, що стороною обвинувачення не задоволено клопотання сторони захисту про ознайомлення з деякими документами по справі, - не може бути предметом судового контролю під час підготовчого судового засідання та, відповідно, не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.Крім того, суд своєю ухвалою про повернення обвинувального акту прокурору не вправі зобов`язувати прокурора виконувати будь-які процесуальні дії.

Щодо невручення обвинуваченому та його захиснику копії обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування та цивільних позовів, колегія суддів зазначає наступне.
Так у ст.293 КПК України закріплено обов`язок прокурора надати копію обвинувального акту підозрюваному та його захиснику та отримати розписку про таке вручення. Проте, чіткої вказівки про спосіб надання копії процесуальних документів немає.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, з`ясувала, що відповідно до вимог ст.290 КПК слідчий (прокурор), визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, надавав доступ до матеріалів досудового розслідування ОСОБА_9 та його захиснику, а також намагався вручити їм копію обвинувального акту і реєстр матеріалів досудового розслідування.

Як вбачається з протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування (а.с.21-24) ОСОБА_9 та його захисник ознайомлені з матеріалами досудового розслідування. При цьому, захисник висловив свої зауваження щодо суперечностей, неточностей та протиріч, що містяться у матеріалах, ОСОБА_9 ці зауваження підтримав (а.с.25).
З розписки (а.с.16) вбачається,що ОСОБА_9 та його захисник відмовилися від отримання копії обвинувального акта, реєстру матеріалів досудового розслідування та цивільного позову.
Тобто, ОСОБА_9 , відповідно до вимог ч.1 ст.26 КПК на власний розсуд використав надане йому ст.ст.290,293 КПК право, відмовившись отримувати копію обвинувального акта.

На а.с.33 міститься супровідний лист, з якого вбачається, що у зв`язку з відмовою в отриманні документів під час їх вручення прокурором, вони надсилаються поштою на адресу ОСОБА_9 у двох примірниках, для можливості надання одного примірника адвокату.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор вказав, а представник потерпілої підтвердив, що стороною захисту навмисно здійснюються дії, спрямовані на затягування розгляду справи, у зв`язку з чим порушені строки досудового розслідування.

Враховуючи таку процесуальну поведінку сторін кримінального провадження, а також ту обставину, що чинний КПК не передбачає чіткої процедури (послідовності дій) вручення вказаних матеріалів стороні захисту та фіксації відмови підозрюваного від отримання останніх, колегія суддів приходить до висновку, що сторона обвинувачення дотрималася положень ст.290 КПК України на стадії закінчення досудового розслідування і підстав вважати що було порушено право на захист підозрюваного, не вбачається, оскільки матеріали провадження стороні захисту було відкрито, та стороною обвинувачення було здійснено усі можливі заходи для вручення ОСОБА_9 та його захиснику копії обвинувального акта.
Разом з тим, за наявності відповідних сумнівів у виконанні прокурором покладеного на нього обов`язку щодо вручення обвинувального акту, суд першої інстанції вправі був перевірити цей факт самостійно та запропонувати прокурору вручити обвинуваченому та його захиснику копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, що жодним чином не обмежило б їх процесуальні права та відкласти засідання на іншу дату. Це, як вважає суд першої інстанції, порушення могло бути усунено під час підготовчого судового засідання і не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору згідно положень ст.314,291 КПК України
Апеляційний суд дійшов до переконання, що повертаючи обвинувальний акт з вищезазначених підстав, суд першої інстанції допустив надмірний формалізм, що суперечить засадам кримінального судочинства.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, а тому суд першої інстанції прийняв рішення про повернення обвинувального акту прокурору в зазначеному кримінальному провадженні помилково, всупереч вимогам кримінального процесуального закону, без повного та об`єктивного дослідження всіх обставин, що, як наслідок, призвело до безпідставного затягування розгляду кримінального провадження та потягло порушення принципу дотримання розумних строків.
Порушення судом першої інстанції вимог ст.ст.370,291 КПК України є істотним, оскільки перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

При таких обставинах, відповідно до положень ст.ст.407,409 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги прокурора знайшли підтвердження у матеріалах справи, у зв`язку з чим ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, а кримінальне провадження направити в той же суд з призначенням нового судового розгляду обвинувального акту.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 20 07 2020 року про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_9 як обвинуваченого за ч.1 ст.286 КК України, скасувати.

Апеляційну скаргу прокурора, - задовольнити.

Призначити новий розгляд даної справи в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ________________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4