Житомирський апеляційний суд
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

законного представника підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 19.01.2021 року,

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , про скасування повідомлення про підозру від 30.09.2020 року відносно ОСОБА_9 кримінальному провадженні №0000298 від 30.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що посилання сторони захисту на порушення вимог кримінального процесуального закону щодо порядку повідомлення ОСОБА_9 про підозру, а також на необґрунтованість пред`явленої підозри, яка не відповідає зібраним у ході досудового розслідування матеріалам, є безпідставними, оскільки порядок повідомлення про підозру дотримано, а її зміст відповідає положенням ст.277 КПК України. Також на даній стадії досудового розслідування обставини, викладені у повідомленні про підозру, вказують на достатність підстав причетності ОСОБА_9 до вчинення кримінального правопорушення.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 19.01.2021, скасувати письмове повідомлення про підозру від 30.09.2020 ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000298 від 30.04.2020 року, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.2 ст.127, ч.1 ст.186 КК України. Зобов`язати прокурора групи прокурорів та/або слідчого слідчої групи внести відомості до ЄРДР щодо скасування повідомлення про підозру від 30.09.2020 ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.2 ст.127, ч.1 ст.186 КК України. Зазначає, що вручення повідомлення про підозру ОСОБА_9 органом досудового слідства здійснено з численними порушеннями імперативних вимог кримінального процесуального законодавства, у зв`язку з чим, останній не набув статусу підозрюваного. Вказує, що підозра від 30.09.2020 ОСОБА_9 була вручена лише 02.10.2020, тобто не в день її складання. Разом з тим, слідчому та прокурору було відомо місцезнаходження ОСОБА_9 01.09.2020, який виїхав у м. Дніпро для постійного проживання та навчання у СК «Тайфу-Дзюдо». Зазначає, що близько 19 години 29.09.2020 вказані службові особи у телефонному режимі стали вимагати явки ОСОБА_9 на 30.09.2020 до слідчого для вручення підозри, ігноруючи при цьому доводи сторони захисту про об`єктивну неможливість прибуття останнього на вказану дату, враховуючи територіальну віддаленість та відсутність транспортного сполучення. Звертає увагу, що ч.1 ст.126 КК України, яка присутня в підозрі ОСОБА_9 , внесена органом досудового розслідування до ЄРДР лише 30.09.2020 в 12 годин 49 хвилин, за шість годин до оголошення підозри, шляхом вручення повідомлення.
В доповненнях до апеляційної скарги адвокат ОСОБА_7 звертає увагу на помилкове зазначення слідчим суддею правової кваліфікації за ч.2 ст.186 КК України, адже скарга була подана на вручення ОСОБА_9 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.2 ст.127, ч.1 ст.186 КК України. Додатково зазначає, що не погоджується з висновком слідчого судді про необхідність повідомлення органу досудового розслідування до 29.09.2020 про місцеперебування ОСОБА_9 , оскільки останній мав статус свідка у кримінальному провадженні.
Заслухавши доповідача, захисника та законного представника підозрюваного, які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Інститут повідомлення про підозру під час досудового розслідування у кримінальному провадженні регламентовано Главою 22 КПК України, яка регулює правові підстави та порядок повідомлення конкретної особи про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, підстави для його зміни, вимоги до змісту та реквізитів повідомлення про підозру як процесуального документу.

Сама процедура здійснення повідомлення про підозру особи характеризується конкретними вимогами до сторони обвинувачення, що мають бути дотримані нею під час вчинення такої процесуальної дії.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.276 КПК України, повідомлення про підозру здійснюється за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів судового провадження СВ ЖРВП Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000298 від 30.04.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.2 ст.127, ч.1 ст.186 КК України.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 щодо порушення порядку вручення повідомлення про підозру ОСОБА_9 , з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (п.46 рішення від 27.02.80 у справі «Deweer v. Belgium») особа повинна набути статус підозрюваного виключно у передбаченому законом порядку, з дотриманням установленої законом процедури. Інакше вона не може вважатися такою, що набула процесуального статусу підозрюваного у межах кримінального провадження.

Частиною 1 статті 276 КПК України передбачено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу.

Письмове повідомлення про підозру, згідно вимог ч.1 ст. 278 КПК України, вручається особі в день його складання слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Частиною 1 статті 111 КПК України визначено, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Відповідно до ч.3 ст.111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Частиною 1 статті 135 КПК України визначено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

З матеріалів судового провадження вбачається, що 29.09.2020 у телефонному режимі слідчим було викликано ОСОБА_9 для вручення останньому повідомлення про підозру, однак в ході розмови було встановлено, що ОСОБА_9 перебуває у м. Дніпро на навчанні. Вказані обставини підтверджує і захисник ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 .
З огляду на викладене, апеляційний суд визнає безпідставними доводи апеляційної скарги у тій частині, що ОСОБА_9 було викликано до слідчого у поза процесуальний спосіб, а саме у телефонному режимі, оскільки чинним кримінальним процесуальним законодавством допускається виклик особи, в тому числі до слідчого, по телефону.

З матеріалів судового провадження видно, що повідомлення про підозру було складено 30.09.2020, а слідчим вживались заходи до вручення зазначеного повідомлення ОСОБА_9 у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень.
Зокрема, зазначене повідомлення про підозру в день його складання 30.09.2020 з пам`яткою про права і обов`язки було вручено законному представнику ОСОБА_9 ОСОБА_8 та захиснику ОСОБА_7 .
Апеляційний суд вважає, що доводи сторони захисту про вручення вказаного повідомлення про підозру з порушенням кримінального процесуального законодавства не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, та погоджується з висновком слідчого судді, що вручення повідомлення про підозру ОСОБА_9 здійснювалося у спосіб, передбачений для вручення повідомлень відповідно до вимог Кримінального процесуального Кодексу.
Так, згідно КПК України право застосувати особливий порядок вручення повідомлення про підозру (у спосіб, передбачений для вручення повідомлень) виникає лише у чітко визначеному законом випадку. У частині першій статті 278 Кодексу йдеться про те, що у спосіб, передбачений Кодексом для вручення повідомлень, повідомлення про підозру вручається у випадку неможливості такого вручення особисто.
Діючий КПК України регламентує, що у разі неможливості вручити особисто, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений для виклику та приводу особи (Глава 11 КПК України, ст.ст. 135, 136), тобто шляхом: надіслання поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою (ч.1 ст.135 КПК); врученням під розписку дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з нею проживає «для передання»; врученням житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч.2 ст.135 КПК). З викладеного убачається, що КПК України містить вичерпний перелік способів, з дотриманням яких повідомлення про підозру може бути вручене.
Враховуючи, що у день складання повідомлення про підозру, а саме 30.09.2020, ОСОБА_9 був відсутній за місцем проживання, колегія суддів вважає, що слідчим було правомірно вручено підозру законному представнику ОСОБА_9 ОСОБА_8 та захиснику ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_9 . Окрім того, слідчий суддя вірно зазначив, що у органу досудового розслідування, на момент виклику ОСОБА_9 29.09.2020 до слідчого на 30.09.2020, не було даних про те, що останній переведений на навчання за індивідуальним графіком навчання з 15.09.2020 по 07.02.2021 та перебування ОСОБА_9 в м. Дніпро на тренуванні. Оскільки вказане підтверджується копією довідки №2/1 від 24.11.2020 та копією витягу з наказу Житомирського державного університету ім. Івана Франка №286-К(ОС) від 27.11.2020, які станом на 30.09.2020, не були відомі органу досудового розслідування.
За таких обставин, повідомлення про підозру та пам`ятка про права та обов`язки була вручена ОСОБА_9 02.10.2020.
На переконання апеляційного суду в сторони обвинувачення були усі законні підстави застосовувати особливий порядок вручення ОСОБА_9 повідомлення про підозру (у спосіб, передбачений для вручення повідомлень).
Щодо обґрунтованості підозри, пред`явленої ОСОБА_9 , слід зазначити, що це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Апеляційний суд звертає увагу, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, а лише встановлює наявність обставин підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

Зі змісту ухвали слідчого судді вбачається, що слідчий суддя зазначив, що досудове розслідування здійснюється у кримінальному провадженні №0000298 від 30.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України. Як слушно зазначає захисник, скарга подана на вручення повідомлення про підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.2 ст.127, ч.1 ст.186 КК України. Колегія суддів вважає, що це є помилкою слідчого судді, яку колегія суддів, зважаючи на повноваження апеляційного суду, які передбачені ч.3 ст. 407 КПК України, не може виправити шляхом внесення зміни до ухвали слідчого судді, а підстав для скасування ухвали слідчого судді з вищенаведених обставин, колегія суддів не вбачає.
Враховуючи наведене, зазначені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 доводи та підстави, за яких він просить скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом для скасування оскаржуваного рішення.

Порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 19.01.2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , про скасування повідомлення про підозру від 30.09.2020 року відносно ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000298 від 30.04.2020 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: