Справа № 368/745/20
Провадження № 1-в/368/80/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2020 р. Кагарлицький районний суд Київської області

В складі:
Головуючий суддя: ОСОБА_1
При секретарі: ОСОБА_2

З участю інших сторін провадження:
Прокурор: ОСОБА_3
представник ВК : ОСОБА_4
Засуджений: ОСОБА_5

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлик Київської області в залі суду кримінальне провадження за поданням Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_6 , погоджене з головою спостережної комісії при Кагарлицькій райдержадміністрації в Київській області ОСОБА_7 , про застосування до засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мурманськ, Російська Федерація, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого:
- 02 квітня 2018 року Вишгородським районним судом Київської області за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, та додаткове покарання у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 (три) роки;
- 04 червня 2018 року колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області винесено ухвалу, на підставі якої апеляційні скарги прокурора, захисника, - залишено без задоволення, а вирок Вишгородського районного суду Київської області від 02 квітня 2018 року щодо ОСОБА_5 , - без змін.
Вирок Вишгородського районного суду Київської області від 02.04.2018 року набрав законної сили 04.06.2018 року;
- який з 25.06.2018 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 18.07.2018 року відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», положення ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі, -

В С Т А Н О В И В :

15.07.2020 року на адресу Кагарлицького районного суду надішло клопотання за поданням Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_6 , погоджене з головою спостережної комісії при Кагарлицькій райдержадміністрації в Київській області ОСОБА_7 , про застосування до засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мурманськ, Російська Федерація, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого:
- 02 квітня 2018 року Вишгородським районним судом Київської області за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, та додаткове покарання у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 (три) роки;
- 04 червня 2018 року колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області винесено ухвалу, на підставі якої апеляційні скарги прокурора, захисника, - залишено без задоволення, а вирок Вишгородського районного суду Київської області від 02 квітня 2018 року щодо ОСОБА_5 , - без змін.
Вирок Вишгородського районного суду Київської області від 02.04.2018 року набрав законної сили 04.06.2018 року;
- який з 25.06.2018 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 18.07.2018 року відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», положення ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі.
В клопотанні адміністрація Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» та спостережна комісія при Кагарлицькій райдержадміністрації клопочуться перед Кагарлицьким районним судом Київської області про застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 від призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі.
15.07.2020 року автоматизованою системою документообігу суду для слухання даного кримінального провадження був визначений суддя Кагарлицького районного суду ОСОБА_1
15.07.2020 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, на підставі якої:
1. Прийнято процесуальне рішення щодо проведення судового засідання по справі № 368/745/20, провадження № 1 в/368/80/20, за поданням Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_6 , погоджене з головою спостережної комісії при Кагарлицькій райдерадміністрації в Київській області ОСОБА_7 , про застосування до засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мурманськ, Російська Федерація, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого:
- 02 квітня 2018 року Вишгородським районним судом Київської області за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, та додаткове покарання у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 (три) роки;
- 04 червня 2018 року колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області винесено ухвалу, на підставі якої апеляційні скарги прокурора, захисника, - залишено без задоволення, а вирок Вишгородського районного суду Київської області від 02 квітня 2018 року щодо ОСОБА_5 , - без змін.
Вирок Вишгородського районного суду Київської області від 02.04.2018 року набрав законної сили 04.06.2018 року;
- який з 25.06.2018 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 18.07.2018 року відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», положення ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі, - о 16 год. 00 хв. 28.07.2020 року, дистанційно, - в режимі відеоконференції з Державною установою ВК 115, 09214, Київська область, Кагарлицький район, с. Зікрачі.
2. Зобов`язано Державну установу ВК 115 забезпечити відеоконференцзв`язок з Кагарлицьким районним судом 28.07.2020 року о 16 годині 00 хвилин.
3. Зобов`язано виконання ухвали суду в частині забезпечення відеозв`язку з Кагарлицьким районним судом Київської області доручено спеціалісту з інформаційних технологій Державної установи ВК 115, 09214, Київська область, Кагарлицький район, с. Зікрачі.
В судовому засіданні, яке відбулося 28.07.2020 року, представник ДУ «Кагарлицька ВК № 115» ОСОБА_4 подання установи виконання покарань щодо застосування умовно дострокового звільнення від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі у відношенні засудженого ОСОБА_5 , - підтримав.
Свою позицію представник установи виконання покарань обгрунтовував тим, що, на думку адміністрації установи виконання покарань засуджений ОСОБА_5 зарекомендував себе з позитивної сторони, довів своє виправлення, тому заслуговує на застосуванню умовно ддострокового звільнення згідно ст. 81 КК України.
Станом на 28.07.2020 року невідбутий строк покарання у засудженого ОСОБА_5 становить 332 дні.
Суд критично відноситься до позиції представника установи виконання покарань ОСОБА_4 щодо моливості застосування до засудженого ОСОБА_5 положень ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі.
Свою критичність суд обгрунтовує обставинами справи та нормами права, які будуить ниче вказані судом.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 подання установи про його умовно дострокове звільнення від призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі, - підтримав.
Вважав, що він своєю позитивною поведінкою та позитивним ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання, а тому, на його думку, - заслуговує застосуванню до нього пільги, яка передбачена положенням ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі.
Суд критично відноситься до позиції засудженого ОСОБА_5 щодо можливості застосування до нього положень ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі.
Свою критичність суд обгрунтовує обставинами справи та нормами права, які будуить ниче вказані судом.
В судовому засіданні, яке відбулося 28.07.2020 року, прокурор Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 подання установи про умовно дострокове звільнення від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі у відношенні засудженого ОСОБА_5 , - підтримав.
Прокурор в судовому засіданні вважав, що засуджений своєю позитивною поведінкою та ставленням до приаці в повному обсязі довів своє виправлення та перевиховання, що, на думку прокурора, - є достатньою підставою для застосування до засудженого ОСОБА_5 положень ст. 81 КК України.
Суд критично відноситься до позиції прокурора Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 щодо моливості застосування до засудженого ОСОБА_5 положень ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі.
Свою критичність суд обгрунтовує обставинами справи та нормами права, які будуить ниче вказані судом.
Суд, розглянувши подання установи виконання покарань, вислухавши думку учасників процесу, які підтримали подання, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до висовку щодо відмови в задоволенні подання установи виконань покарань щодо умовно дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 від призначеного йому судом основного покарання у виді позбавлення волі, обгрунтовуючи своє рішення наступним.
Фактині обставини справи, в становлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Мурманськ, Російська Федерація, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_2 , засуджений:
- 02 квітня 2018 року Вишгородським районним судом Київської області за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, та додаткове покарання у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 (три) роки;
- 04 червня 2018 року колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області винесено ухвалу, на підставі якої апеляційні скарги прокурора, захисника, - залишено без задоволення, а вирок Вишгородського районного суду Київської області від 02 квітня 2018 року щодо ОСОБА_5 , - без змін, відповідно, - вирок Вишгородського районного суду Київської області від 02.04.2018 року набрав законної сили 04.06.2018 року.
Засуджений ОСОБА_5 з 25.06.2018 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», де за час перебування у вищевказаній установі дитсциплінарних стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.
Засуджений ОСОБА_5 з 18.07.2018 року відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)».

Початок строку покарання: «25» червня 2018 року.
Кінець строку покарання: «25» червня 2021 року.
1/2 строку покарання: «25» грудня 2019 року.

Проте, суд вважає, за час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 мав поведінку, яка виключає застосування судом до нього пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового покарання від призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі, з огляду на наступне.
Так, суд вважає, що по прибуттю в Державну установу «Кагарлицька виправна колонія (№115), а саме, - з 18.07.2018 року, засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою не виявляв ознаки ставлення на шлях виправлення та перевиховання.
За період перебування в Державній установі Кагарлицька виправна колонія № 115 засуджений ОСОБА_5 тричі допускав порушення вимог режиму відбування покарання, в зв`язку з чим негативна поведінка засудженого неодноразово розглядалася на засіданнях адміністративної комісії установи виконання покарання, по результатах засідання якої засуджений ОСОБА_5 був тричі притягнений до дисциплінарної відповідальності у виді догани та суворої догани, окрім того, один раз до засудженого ОСОБА_5 застосовувався найтяжчий вид дисциплінарної відповідальності, яке може бути застосоване до осіб відбувають покарання, - поміщення в ДІЗО.
Порушення засудженого ОСОБА_5 мали вираз у:
- неодноразовому зберіганні та використанні заборонених предметів у виді мобільних телефонів, сім карток;
- вживанні алкогольних напоїв.
В останній, короткий проміжок часу, після проведеної з засудженим ОСОБА_5 додаткової виховної роботи, засуджений почав змінювати свою поведінку під час відбування покарань в кращу сторону, - в сторону правослухняності, що має прояв у недопущенні порушень режиму тримання в установі виконання покарань.
Проте, суд звертає увагу на ту обставину, що між кількістю стягнень, які отримав засуджений ОСОБА_5 , та кількістю заохочень фактично міститься паритет, - 3 с(три) стягнення та 4 (чотири заохочення).
Отже, з огляду на матеріали кримінального провадження, досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що за час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 не мав поведінки, яка б достеменно свідчила б про можливість застосування до нього пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного покарання, так як суд вважає, що дану пільгу засуджений повинен довести, не допускаючи порушень умов тримання під вартою, та, відповідно, - маючи кількість заохочень, якеі б свідчили про системність їх отримання.
Відповідно, суд вважає, що поведінка засудженого ОСОБА_5 змінилася в кращу сторону лише в зв`язку з настанням умов для пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, що, відповідно, судом не може розцінюватися як обставина, що засуджений ОСОБА_5 остаточно став на шлях виправлення та перевиховання, що, на думку суду, виключає застосування до засудженого ОСОБА_5 положень ст. 81 КК України на даному етапі відбування покарання.

Так, за час перебування в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_5 має:
стягнення:

1. 07.03.2019 р. Виявлено та вилучено заборонений предмет, а ОСОБА_8 о. Нач. ВК
саме: мобільний телефон, та сім картку (знято 03.10.2019 р.)
«Лайф».

2. 07.03.2019 р. Вживання спиртних напоїв ДІЗО 14 діб В.о. Нач. ВК
(Погашено 12.10.2019 р.)
3. 11.04.2019 р. Виявлено та вилучено заборонений предмет, а ОСОБА_8 о. Нач. ВК
саме: мобільний телефон, та дві сім картки (знято 03.10.2019 р.)

заохочення:

1. 10.01.2019 р. За добросовісне ставлення до праці на контр - Подяка Нач. ВК
агенському об`єкті.

2. 03.10.2019 р. За добросовісне ставлення до праці на контр - Знято стягнення Нач. ВК
агенському об`єкті. Від 03.10.2019 р.

3. 10.01.2020 р. За добросовісне ставлення до праці на контр - Подяка Нач. ВК
агенському об`єкті.

4. 02.04.2020 р. За добросовісне ставлення до праці на контр - Подяка Нач. ВК
агенському об`єкті.

Відповідно, зглядаючись на вищевказані обставини справи, суд приходить до висновку, що поведінка засудженого ОСОБА_5 в останній період відбування покарання свідчить про ту обставину, що засуджений починає ставати на шлях виправлення, проте, з огляду на обставини, які входять до блоку оціночних підстав, які судом наведено нижче, то суд вважає, що у відношенні засудженого ОСОБА_5 немає достатього обсягу правових підстав (зокрема, - оціночних) для застосування положень ст.. 81 КК України умовно дострокового звільнення від відбування основного покарання.
Суд при вирішенні даного питання керувався нормами як матеріального, так і процесуального права.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:
1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин;
При вирішенні питання щодо умовно дострокового звільнення від покарання засудженого ОСОБА_5 судом було враховано формально-юридичні та оціночні підстави.
Формально - юридичні підстави передбачені ч. 3 ст. 81 КК України і пов`язуються з фактичним відбуттям засудженим ОСОБА_5 1/2 строку покарання.
Строк фактичного відбуття засудженим ОСОБА_5 певної частини призначеного йому покарання як формально-юридична підстава умовно-дострокового звільнення від відбування покарання залежить від кількох чинників.
Таким чинниками відповідно до ч. 3 ст. 81 КК України є:
а) вид (категорія) вчиненого особою злочину, визначений відповідно до ст.12 КК України;
Так, ОСОБА_5 засуджений за:
- вчинення необережного злочину, тобто, - за скоєння злочину, який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України.
Санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає основне покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3 років або без такого.
Згідно положень ч. 4 ст. 12 КК України, злочин, вчинений засудженим ОСОБА_5 відноситься до категорії тяжкого злочину.
б) форма вини. Злочин, який передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, та який вчинений засудженим ОСОБА_5 є злочином, вчиненим з необережності.
З урахуванням окремих із зазначених чинників та поєднання деяких з них між собою відносно засудженого ОСОБА_5 законом встановлений загальний (п.1 ч. 3 ст.81 КК України), строк покарання, після фактичного відбуття якого особа може бути умовно-достроково звільнена від відбування покарання.
Отже, що стосується формально юридичних підстав щодо застосування до засудженого - ОСОБА_5 положень ст. 81 КК України, то такі є в наявності.
Що ж стосується оціночних підстав умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, які передбачені ч. 2 ст. 81 КК України, то суд вважає, що їх недостатньо на даному етапі відбування покарання засудженим призначеного йому покарання.
Суд на обґрунтування своєї позиції враховує ту обставину, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою за весь період відбування покарання в повній мірі не довів своє виправлення та перевиховання.
Встановлюючи ці підстави застосування ст. 81 КК України, суд, зокрема, наголошує на наступному:
Висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно достроковому звільненні від відбування основного покарання, - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

- так, як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання з 25 червня 2018 року, - з моменту взяття під варту, та з 18.07.2018 року, - в Державній установі Кагарлицька виправна колонія (№115).
Отже, засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в Державній установі Кагарлицька виправна колонія (№115) орієнтовно 2 роки.
За вищевказаний період відбування покарання, як судом вазано вище, засуджений ОСОБА_9 отримав 3 (три) дисциплінарні стягнення, хоча в останній період відбування покарання отримав 4 (чотири) заохочення), проте, отримання засудженим заохочень перед настанням пільги, на думку суду, - не може свідчити про факт становлення засудженого на шлях виправлення та перевиховання, а, навпаки, свідчить про його негативну поведінку в установі відбування покарання.
З огляду на положення, які викладені в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. суд вважає, що в поведінці ОСОБА_5 відсутній комплекс даних, які давали б змогу суду прийти до висновку щодо того, що засуджений став на шлях виправлення та перевиховання.

Відповідно, суд вважає, що для позитивного вирішення питання щодо застосування положень ст. 81 КК України, - пільги, яка має вираз в умовно достроковому звільненні від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, в діях засудженого ОСОБА_5 повинна бути системність та стабільність в отриманні заохочень, так як просто відбування покарання без отримання стягнень, є не правом, а обов`язком засудженого.

Так, суд наголошує на тій обставині, що кількість отриманих стягнень та отриманих заохочень фактично рівна.

Суд вважає, що в разі наявності стягнень кількість заохочень повинна значно превалювати над кількістю стягнень, така кількість повинна мати системність, а не просту більшість.

Окрім того, в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості щодо участі засудженого ОСОБА_5 у вирішенні питань відпочинку, побуту, впливу на інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відповідно, суд вважає, що засуджений своєю поведінкою під час відбування покарання повинен показувати приклад іншим засудженим, а, з огляду на обставини справи, які судом вказані вище, поведінка засудженого ОСОБА_5 не може слугувати прикладом для поведінки для інших засуджених.

Отже, суд відноситься критично до висновку комісії установи щодо тієї обставини, що засуджений ОСОБА_10 під час відбування покарання мав позитивну характеристику за місцем відбування покарання.

Щодо відсутності діючих стягнень, то така обставина сама по собі не може самі по собі свідчити про виправлення засудженого, оскільки сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, ( яких у засудженого ОСОБА_5 лише на одне більше, ніж отриманих стягнень), застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни.

Суд зазначає, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.
Відповідно, суд вважає, що дії засудженого не відповідають вимогам щодо застосування положень, які передбачені ст.. 81 КК України та невідповідають положенням ст.. 9 КВК України.
Обставини справи свідчать лише про наявність негативних на протязі більшо строку відбування покарання, та посередніх на протязі останнього періоду (не негативних, не конкретно позитивних) чинників, які дають змогу суду з впевненістю визначитися з тією позицією, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою, яка розцінюється судом як більш негативна, ніж позитивна, не став на шлях виправлення та виховання.
Крім того, щодо свого висновку щодо відсутності в повному обсязі підстав для застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від відбування покарання суд застосовував положення ст. 6 КВК України.
Так, згідно ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно, зглядаючись на вищевказані норми права, суд вважає, що для застосування пільги, яка передбачена ст. 81 КК України необхідно, щоб в діях засудженого, який відбуває покарання, однозначно були в наявності ознаки ресоціалізації.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, обставини справи, які судом зазначені вище, не свідчать, на думку суду, про систематичність дій засудженого, які спрямовані на його виправлення та перевиховання, про наявність дійсного (а не про очі) процесу ресоціалізації.

Поведінка засудженого ОСОБА_5 в установі відбування покарання свідчить лише про його правослухняну поведінку під час відбування покарання лише в незначний період, який передує можливості застосування пільги, проте, суд наголошує на тій обставині, що наявність самого факту правослухняної поведінки під час відбування покарання не є безумовною підставою для умовно дострокового звільнення засуджених, зокрема, ОСОБА_5 , - в даному випадку, так як така поведінка є обов`язком засудженого, який покладається на засудженого на весь період відбування покарання, а не на короткий проміжок часу, що передує застосуванню пільги.

Окрім того, суд звертає увагу на наступні обставини справи, що стосуються тяжкості скоєного злочину, його наслідків, обставини скоєного злочину, та наслідків скоєного злочину, відношення засудженого ОСОБА_5 до скоєного злочину, йогнаслідків.
- так, засуджений ОСОБА_5 вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння.

Проте, після засудження засуджений ОСОБА_5 належних висновків для себе в частині утримання від вживання алкогольних напоїв не зробив, та під час відбування покарання отримав стягнення саме за вживання алкогольних напоїв, за що до нього було застосовано адміністрацією установи найтяжчий вид стягнення, - тримання в ДІЗО.

Отже, на думку суду, вживання алкогольних напоїв в установі виконання покарань під час відбування покарання за злочин, який вчинено в стані алкогольного сп`яніння, - не може свідчити про ту обставину, що засуджений усвідомив протиправність своєї поведінки, та, відповідно, - не може свідчити про те, що засуджений став на шлях виправлення та перевиховання.

Окрім того, суд звертає увагу на ту обставину, що, як вбачається з мотивувальної частини вироку Вишгородського районного суду Київської області від 02 квітня 2018 року, потерпіла ОСОБА_11 наполягала на призначенні ОСОБА_5 покарання саме у виді позбавлення волі, так як, як потерпіла вважала, що ОСОБА_5 під час відбування покарання у виді позбавлення волі повинен був зробити висновки щодо його поведінки, та, можливо, застосування до ОСОБА_5 саме позбавлення волі, можливо, - може зберегти життя іншим людям.

На думку суду, основним чинником скоєння ОСОБА_5 злочину, який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України, за скоєння якого він відбуває покарання у виді позбавлення волі було те, що засуджений ОСОБА_5 під час скоєння злочину перебував в стані алкогольного спі`яніння, а тому, на думку суду, засудженрий ОСОБА_5 під час відбування покарання повинен був усвідомити всю протиправність своєї поведінки, та утриматися від вживання алкогольних напоїв, тим паче під час відбування покарання, адже засудженого ОСОБА_5 адміністрацією установи виконання покарань було під розпис попереджено про недопущення вимог режиму відбування покарання, проте, засуджений таке попередження проігнорував.

Окрім цього засуджений ОСОБА_5 після отримання стягнення за зберігання та використання заборонених предметів (мобільного телефону, сім картки мобільного оператора), - належних висновків для себе не зробив, та повторно вчинив аналогічне порушення режиму відбування покарання.

Вищевказана поведінка засудженого ОСОБА_5 , на думку суду, не тільки не свідчить про правослухняну поведінку засудженого, а, - навпаки, - свідчить про ту обставину, що засуджений свідомо, умисно ігнорував встановленні для нього обмеження, що, звісно, - виключає застосування до нього пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від відбування покарання.

Отримання ж засудженим ОСОБА_5 заохочень в останні період відбування покарання, на думку суду, - лише свідчить про намагання засудженого ОСОБА_5 створити штучно умови для застосування до нього пільги, - умовно дострокового звільнення, проте, суд наголошує на тій обставині, що позитивна поведінка засудженого повинна бути на протязі всього періоду відбування покарання, а не в період, який передужє настанню пільги, причому заохочення повинні мати системний характер, а не застосовуватися лише як спосіб зняття стягнення, що в даному випадку спостерігається в діях засудженого.

- внаслідок злочину, скоєного ОСОБА_5 в стані алкогольного сп`яніння, загинула людина.

Відповідно, суд вважає, що:

- застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення на даному етапі відбування покарання, - є не співрозмірним з наслідками, які заподіяні злочином, не відповідатиме тяжкості вчиненого злочину, та обставинам його вчинення, поведінці засудженого під час відбування покарання;

- засуджений ОСОБА_5 , навіть після винесення вироку, в мотивувальній частині якого визнано обставину, що обтяжує його покарання, - скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння, - належних висновків для себе не зробив, та отримав стягнення під час відбування покарання у виді ДІЗО 14 діб за вживання алкогольних напоїв в установі виконання покарання;

- засуджений поряд з 4 ма заохоченнями має 3 (три) дисциплінарні стягнення, що не може свідчити достеменно про його належну поведінку під час відбування покарання, так як немає системності у отриманні заохочень, заохочення отримані для зняття дисциплінарних стягнень, та відповідно, - отримані, на думку суду, - лише з метою досягнення формально юридичних підстав для застосування пільги, - без досягнення наявності оціночних підстав для застосування пільги, які, на думку суду, також мають значне значення при вирішенні питання про застосування до засудженого пільги у виді умовно дострокового звільнення від призначеного судом основного покарання;

- поведінка засудженого ОСОБА_5 не може бути прикладом для поведінки інших засуджених;

- засуджений ОСОБА_5 не приймав активної участі в суспільному житті колонії;

- потерпіла сторона під час слухання справи наполягала лише виключно на позбавленні волі засудженого ОСОБА_5 ;

- суд, з огляду на вищевказані обставини справи, - критично відноситься до висновків адміністрації колонії про те, що засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення та перевиховання

Отже, вищевказані обставини не дають можливості суду застосувати до засудженого ОСОБА_9 пільгу, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від відбування основного покарання у виді позбавлення волі.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність лише формально-юридичних, проте, відсутність в достатньому обсязі оціночних підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, тому суд приймає рішення про відмову в задоволенні клопотання установи виконання покарань щодо умовно дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 від призначеного основного покарання у вигляді позбавлення волі.
При вирішенні даного питання судом було застосовано положення ППВСУ від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.»
Суд вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_5 положення ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного покарання у виді позбавлення волі на даній стадії відбування покарання буде суперечити реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням суду не буде виконана мета кримінального покарання - як її каральної так і виправної складової, тобто, на думку суду, застосування положень ст. 81 КК України до засудженого ОСОБА_5 є не обґрунтованим, та є передчасним на даному етапі відбування покарання.
Що стосується застосування норм процесуального права, то в даному випадку суд застосував ст..ст. 537, 539 КПК України.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України має право вирішувати питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.
Згідно ст.. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням ( поданням ) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно, суд при винесенні даної ухвали враховував ті обставини, що у діях засудженого ОСОБА_5 відсутні достатні ознаки остаточного перевиховання та ставлення на шлях виправлення, засуджений ОСОБА_5 , як вбачається з матеріалів провадження, остаточно ще не став на шлях виправлення та перевиховання, що є безумовною підставою для відмови в задоволенні клопотання засудженого.
Отже, при винесені ухвали щодо засудженого ОСОБА_5 суд керувався Конституцією України, нормами діючого КПК України, КК України, КВК України.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 6, 9 КВК України, ч. 2 ст. 369, 370 372, 537, 539 КПК України, ст.ст. 12, 81 КК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_6 , погоджене з головою спостережної комісії при Кагарлицькій райдержадміністрації в Київській області ОСОБА_7 , про застосування до засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мурманськ, Російська Федерація, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого:
- 02 квітня 2018 року Вишгородським районним судом Київської області за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, та додаткове покарання у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 (три) роки;
- 04 червня 2018 року колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області винесено ухвалу, на підставі якої апеляційні скарги прокурора, захисника, - залишено без задоволення, а вирок Вишгородського районного суду Київської області від 02 квітня 2018 року щодо ОСОБА_5 , - без змін.
Вирок Вишгородського районного суду Київської області від 02.04.2018 року набрав законної сили 04.06.2018 року;
- який з 25.06.2018 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 18.07.2018 року відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», положення ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі, - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд протягом 7 діб, а засудженим, - протягом 7 діб з моменту отримання повного тексту ухвали.

Суддя ОСОБА_1