Ухвала
12 жовтня 2020 року
м. Київ
справа № 725/1277/19
провадження № 51 - 3961 ск 19

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 06 серпня 2020 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
У касаційній скарзі прокурор порушила питання про перегляд вказаного судового рішення в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання приписів п.п. 4, 5 ч. 2, ч. 5, ч. 6 зазначеної статті.

Так, у касаційній скарзі, зокрема, зазначаються: вимоги особи, яка подає касаційну скаргу до суду касаційної інстанції; обґрунтування цих вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень;а також до касаційної скарги додається копія судового рішення, яке оскаржується.
Проте вказаних приписів закону прокурор належним чином не виконала.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому він уповноважений лише перевіряти правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту.
Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали Івано-Франківського апеляційного суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Однак, в обґрунтування своїх доводів прокурор не зазначає, яких саме істотних порушень вимог кримінального процесуального закону допустився суд апеляційної інстанції при розгляді кримінального провадження, а також яким чином вони вплинули на законність та обґрунтованість судового рішення, і були б підставою відповідно до ст. 438 КПК для скасування оскаржуваного судового рішення.
Натомість, посилаючись на процесуальні порушення, які на думку скаржника, допустився суд апеляційної інстанцій при розгляді кримінального провадження, прокурор, в обґрунтування своїх доводів посилається на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, які встановлені на підставі досліджених судом доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК, касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.
Такі вимоги мають відповідати приписам ст. 436 КПК, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Відсутність у касаційній скарзі чітко сформульованих вимог позбавляє можливості встановити дійсну позицію прокурора щодо результатів касаційного розгляду.
Крім того, в порушення вимог положень ч. 5 ст. 427 КПК, до касаційної скарги не долучено копії оскаржуваного судового рішення та додатків в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження, згідно ч. 6 ст. 427 КПК.
За таких обставин на підставі ч. 1 ст. 429 КПКколегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу, надавши прокурору строк для усунення недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 06 серпня 2020 року щодо ОСОБА_4 , залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом десяти днів із дня отримання копії ухвали.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3