В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/1742/17

Провадження № 1-кп/348/20/21

14 січня 2021 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з участю прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілих - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілого

ОСОБА_7 , адвоката - ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_10 ,

його захисника, адвоката - ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Надвірна кримінальне провадження №0000795 від 26.10.2016 року про обвинувачення:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з базовою вищою освітою, неодруженого, на утриманні немає нікого, непрацюючого, не судимого, українця, громадянина України, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_10 керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 тяжке тілесне ушкодження.

Злочин вчинено ним за наступних обставин.

25.10.2016 року близько 23 год. 50 хв. обвинувачений ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що значно знижує реакцію і унеможливлює належним чином оцінювати дорожню обстановку, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2103», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався ділянкою автодороги «Мукачеве-Львів», а саме в м.Надвірна по вул.Мазепи, Івано-Франківської області, у напрямку до центральної частини міста. Крім водія, у салоні автомобіля на передньому сидінні знаходився пасажир ОСОБА_7 .

Проїжджаючи ділянку автодороги із заокругленням вправо та рухаючись зі швидкістю близько 80-90 км/год., що перевищує максимально-допустиму для даної ділянки, обвинувачений ОСОБА_10 проявив неуважність та в порушення вимог п.2.3 б, п.2.9а, п.10.1, п.12.1, п.12.4 Правил дорожнього руху України, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не обрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не справився з керуванням і виїхав за межі проїзної частини праворуч, де вчинив наїзд на металеву огорожу, після чого з`їхав на земельну ділянку та допустив перекидання автомобіля.

При цьому обвинувачений ОСОБА_10 , будучи водієм транспортного засобу порушив вимоги ПДР України, а саме:

- п.2.3.б, згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п.2.9.а, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- п.10.1., яким визначено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п.12.1., в якому зазначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

- п.12.4 (в редакції на час дорожньо-транспортної пригоди), в якому було вказано, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

У результаті порушення обвинуваченим ОСОБА_10 ПДР України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пасажир автомобіля ОСОБА_7 , згідно висновку експерта №109 від 27.06.2017 року, отримав наступні тілесні ушкодження: проникаюче в грудну та черевну порожнини колоте поранення з ушкодженням печінки, компресійно-уламковим переломом 9-11-го хребців грудного відділу хребта з повним анатомічним переривом спинного мозку, нижньою параплегією, порушення функцій тазових органів, розривом куполу діафрагми, перелом 11-го ребра зліва та 8-го справа, з приводу чого були проведені медичні оперативні втручання (торакотомія та лапаротомія), які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя у момент їх заподіяння.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав, у вирішенні цивільних позовів покладається на розсуд суду.

Суду пояснив, що з потерпілим ОСОБА_7 до дорожньо-транспортної пригоди мав дружні відносини. Ввечері, того дня, точної дати не пам`ятає, близько 19 год. 00 хв., на автомобілі марки «ВАЗ 2103», який належить двоюрідному брату його матері - ОСОБА_12 , він підвіз свою дівчину, яка живе в с.Черник (с.Зелена) Надвірнянського району Івано-Франківської області до Битківського повороту на автобус, після чого поїхав додому. Через деякий час до нього зателефонували знайомі, хто конкретно не пригадує ( ОСОБА_7 , ОСОБА_13 або ОСОБА_14 ) та запропонували під`їхати до них на Гвіздецьку гору, оскільки там відпочивали, на що він погодився.

Приїхавши біля 22 год. 00 22 год. 30 год., він побачив, що вказані особи на багажнику автомобіля ОСОБА_15 розпивали алкогольні напої. В подальшому він приєднався до них та випив 150-200 грам горілки. Близько півночі, випивши одну пляшку горілки, вони почали збиратися додому. ОСОБА_14 запропонував ОСОБА_7 сідати в його автомобіль марки «BMW Х5», однак останній відмовився та сів в його автомобіль «ВАЗ 2103» і вони першими вирушили до м.Надвірна. Потерпілий ОСОБА_7 сидів на передньому пасажирському сидінні.

Вказує, що вони рухалися зі швидкістю приблизно 60 км/год. Після повороту в напрямку с.Мирне, а саме біля лісового господарства проїжджаючи заокруглену ділянку дороги з лівої сторони на відстані близько 60-70 м. від автомобіля він побачив пішохода у світлій куртці, з поведінки якого було незрозуміло чи він хотів пропускати його автомобіль, чи мав намір переходити дорогу. Однак, коли автомобіль наблизився до нього приблизно на відстань 20 м. пішохід все ж таки раптово почав переходити дорогу.

Стверджує, що з метою уникнення наїзду на пішохода він різко повернув кермо вправо і лівим колесом потрапив у яму, від чого втратив керування автомобілем. В подальшому нічого не пам`ятає, оскільки втратив свідомість.

Коли він прийшов до тями, то побачив, що зверху на ньому лежав ОСОБА_7 , якому залізна арматура з паркану пробила справа живіт і спину, а також проколола його ( ОСОБА_10 ) куртку. Так як він не міг вибратися з автомобіля самостійно, то зателефонував до свого батька, а також до ОСОБА_16 . Спочатку на місце події приїхали батьки ОСОБА_7 , а також ОСОБА_14 з ОСОБА_13 . Згодом прибули дві машини швидкої медичної допомоги та автомобіль ДСНС, працівники якої почали розрізати корпус машини та арматуру, щоб мати змогу витягнути їх. Після, одна швидка медична допомога забрала в Надвірнянську ЦРЛ його, а інша ОСОБА_7 .

Вважає, що винуватцем ДТП є пішохід, який під час руху його автомобіля зненацька почав переходити дорогу, а не він, як стверджує сторона обвинувачення.

Також він не являється власником автомобіля «ВАЗ 2103», тому вважає, що немає підстав для стягнення з нього на користь потерпілих моральної шкоди. Разом з тим, якщо суд прийде до висновку про стягнення з нього моральних відшкодувань, то у визначенні їх розміру, а також у питанні щодо призначення йому покарання - покладається на розсуд суду.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_10 своєї вини у пред`явленому йому обвинуваченні, його винуватість повністю доводиться іншими зібраними по кримінальному провадженні та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Зокрема, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_10 він товаришує ще з часів навчання в школі, коледжі, інституті. 25.10.2016 року приблизно о 19.00-20.00 год. разом із друзями ОСОБА_14 та ОСОБА_13 вони зібрались у піцерії «Мандарин», що в м.Надвірна, де відпочивали. В подальшому, близько 22 год. 00 хв., після закриття піцерії, вони поїхали на Гвіздецьку гору, де до них приєднався ОСОБА_10 і всі разом стали розпивати алкогольні напої.

Пробувши там біля двох годин вони десь близько 00 год. 00 хв. вирішили повертатись по домівках. ОСОБА_13 сів в автомобіль «BMW», яким керував ОСОБА_14 , а він в автомобіль ОСОБА_10 «ВАЗ 2103», на переднє пасажирське сидіння.

Зазначає, що з`їжджаючи з Гвіздецької гори вниз, на ділянці дороги за поворотом в напрямку с.Мирне, а саме біля лісового господарства він зрозумів, що машина перекидається, тому закричав « ОСОБА_17 , що ти робиш?». В подальшому він відкрив очі і не зрозумів чи автомобіль стоїть перекинутий на боці, чи на даху та почув крик ОСОБА_10 : « ОСОБА_18 , ОСОБА_18 , ти живий?», на що він відповів що живий. Потім він намагався дістати свій мобільний телефон, однак він випав з його рук, а він втратив свідомість. Прийшов ненадовго до себе в автомобілі швидкої медичної допомоги, яка везла його в Надвірнянську ЦРЛ, а потім в лікарняній палаті після проведеної операції.

Вказав, що хоча через отримані травми обставини події пригадує частково, однак пам`ятає, що було темно, зустрічних машин, інших перешкод для руху, в тому числі людей чи тварин на автодорозі не було.

Також потерпілий ОСОБА_7 ствердив, що на Гвіздецькій горі обвинувачений ОСОБА_10 вживав спиртне, тому сів за кермо будучи напідпитку, що також було, на його думку, однією із причин ДТП.

В результаті ДТП він отримав першу групу інвалідності пожиттєво, не може самостійно пересуватися, переніс ряд важких і дороговартісних операцій в медичних закладах України та за кордоном, а саме в Польщі.

На даний час він продовжує лікуватися, що потребує значних коштів, які в нього та його батьків відсутні. ОСОБА_10 жодного разу не відвідав його в медичних закладах та станом на даний час навіть не вибачився перед ним за скоєне.

Тому свій цивільний позов про відшкодування моральної шкоди він підтримує в повному обсязі, оскільки переносить сильні душевні страждання через постійні відчуття болю, байдужість та ігнорування його ОСОБА_10 , який до аварії був його другом, усвідомлення того, що став інвалідом, що не може працювати та обійтися без сторонньої допомоги в повсякденному житті, через усвідомлення того, що змінився кардинально в гіршу сторону ритм і спосіб його життя.

Просить суд карати обвинуваченого ОСОБА_10 згідно закону, а щодо міри покарання покладається на розсуд суду. Крім того, просив задоволити його цивільний позов в повному об`ємі та стягнути з обвинуваченого на його користь 500000 грн. моральної шкоди.

З показань допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_8 вбачається, що 25.10.2016 року його син ОСОБА_7 прийшов ввечері додому з роботи. Приблизно о 20 год. 00 хв. він пішов з друзями гуляти. Десь близько 00 год. 00 хв. до нього зателефонував один з друзів сина та повідомив, що ОСОБА_18 потрапив в дорожньо-транспортну пригоду. Відразу після дзвінка, він разом з дружиною поїхав на місце даної ДТП, що сталася в м.Надвірна біля лісництва.

Приїхавши на вказане місце, він побачив автомобіль «ВАЗ 2103», який перекинувся на бік та знаходився розтрощений у кюветі, а біля нього вже перебували працівники поліції.

Його син ОСОБА_7 лежав в машині непритомний, пробитий наскрізь металевою арматурою, а його товариш ОСОБА_10 лежав під ним знизу.

Він почав кричати поліцейським чого вони нічого не роблять і в цей час під`їхав автомобіль швидкої медичної допомоги та автомобіль з рятувальниками.

Рятувальники розрізали кузов машини, витягнули з неї його сина та водія ОСОБА_10 і передали працівникам швидкої медичної допомоги, які повезли їх в Надвірнянську ЦРЛ.

Зазначає, що син в машині швидкої медичної допомоги тільки час від часу приходив до тями та був у дуже важкому стані.

Спочатку операцію йому зробили в хірургічному відділенні Надвірнянської ЦРЛ, однак на другий день відвезли в лікарню в м.Івано-Франківськ в реанімаційне відділення.

Син лікувався в різних відділеннях та неодноразово був оперований з приводу отриманих травм. В подальшому лікувався в м.Київ та тривалий час в Польщі.

Внаслідок ДТП його син став інвалідом першої групи, потребує постійного стороннього догляду. Обвинувачений ОСОБА_10 практично жодної допомоги на лікування сина не надавав, обмежився тільки купівлею памперсів, деяких продуктів та грошовими коштами в сумі 2500 грн.

Просить суд карати обвинуваченого ОСОБА_10 суворо.

Цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в сумі 500000 грн. в зв`язку з отриманням його сином тяжких тілесних ушкоджень внаслідок ДТП він підтримує в повному обсязі, бо переніс і продовжує переносити сильні душевні страждання, які пов`язані з тривалим перебуванням сина в реанімації та на лікуванні в різних лікувальних закладах, страхом втратити його, а також з тим, що на даний час організм його сина ОСОБА_7 майже не функціонує і він змушений постійно знаходитися біля нього, що позбавляє його можливості працювати та жити звичним життям.

Допитана в якості свідка ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснила, що проживає в АДРЕСА_2 . Вказала, що самої події не бачила і не чула, оскільки спала. Зранку, 26.10.2016 року до неї прийшов її сусід та спитав чи бачила вона аварію, яка сталася вночі та що твориться у неї на подвір`ї з боку дороги. Вийшовши на вулицю вона побачила, що її паркан поламаний, телефонний стовп збитий, а також пошкоджені три сходинки, які ведуть до дороги, тому вона зрозуміла, що сталася дорожньо-транспортна пригода. На самій проїжджій частині розбитої машини вже небуло, однак валялося автомобільне сидіння, якийсь одяг, всюди було видно розбите скло, неподалік вона знайшла браслет від годинника та вервичку, які віднесла сусідці щоб та передала сім`ї ОСОБА_20 .

Зазначає, що за весь цей час обвинувачений ОСОБА_10 щоб вибачитись та полагодити поламаний паркан та пошкоджені сходи до неї не приходив, не дзвонив, і перший раз вона його побачила в судовому засіданні.

Вина обвинуваченого ОСОБА_10 в скоєнні злочину також доводиться письмовими документами, а саме:

- рапортом старшого інспектора - чергового Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області майора поліції ОСОБА_21 від 26.10.2016 року, з якого вбачається, що 26.10.2016 року о 00:30 год. до чергової частини Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області по телефону від невідомої особи надійшло повідомлення про те, що в с.Мирне, біля кафе «Струмок», сталася дорожньо-транспортна пригода з потерпілими (а.к.п.126);

- протоколом огляду місця події від 26.10.2016 року з схемою та фототаблицями до нього, відповідно до якого у період часу з 01 год. 00 хв. до 02 год. 50 хв. у присутності понятих та за участю спеціаліста ОСОБА_22 , на ділянці автодороги «Мукачево-Львів», що в м.Надвірна по вул.Мазепи, неподалік кафе «Струмок», в ході його проведення зафіксовано слідову картину ДТП та вилучено автомобіль марки «ВАЗ 2103», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.к.п.127-135);

- висновком експерта №4.2-987/16 від 28.03.2017 року, відповідно до якого на момент експертного огляду та дослідження робоча гальмівна система автомобіля марки «ВАЗ-2103», реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходилась у працездатному стані, рульове керування знаходилось у стані відмови.

Виявлені несправності рульового керування - зірване з конструктивного місця кріплення ліве переднє колесо та деформована і зірвана з місця кріплення ліва рульова тяга не носять експлуатаційного характеру, а виникли в результаті розвитку ДТП, тобто при дії на них значних по величині зусиль ударного характеру, не є наслідком конструктивних недоліків систем або порушенням правил їх експлуатації, а тому водій не мав можливості їх виявити до настання ДТП (а.к.п.137-141);

- висновоком експерта №109 (за медичними документами) від 27.06.2017 року, згідно якого у ОСОБА_7 мало місце проникаюче в грудну та черевну порожнини колоте поранення з ушкодженням печінки, компресійно-уламковим переломом 9-11-го хребців грудного відділу хребта з повним анатомічним переривом спинного мозку, нижньою параплегією, порушення функцій тазових органів, розривом куполу діафрагми, перелом 11-го ребра зліва та 8-го справа, з приводу чого були проведені медичні оперативні втручання (торакотомія та лапаротомія).

Вищезазначене поранення отримане від дії колотого предмету (металевою арматурою) на що вказує характер поранення та наявність стороннього тіла в раневому каналі, а саме металевої арматури, може відповідати терміну вказаному в постанові слідчого і згідно «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя у момент їх заподіяння (а.к.п.142-144);

- висновком експерта №4.2-474/17 від 14.07.2017 року (дослідження обставин і механізму ДТП), відповідно до якого величина швидкості руху автомобіля марки «ВАЗ-2103», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що була погашена гальмуванням, виходячи із довжини зафіксованих слідів гальмування, становила біля 59-62 км/год., в залежності від коефіцієнту зчеплення коліс автомобіля із дорожнім покриттям проїзної частини.

При розрахунку швидкості руху автомобіля марки «ВАЗ-2103» не враховувалась кінетична енергія, яка була затрачена на його наступне переміщення до зупинки, а також деформацію кузова транспортного засобу унаслідок його перекидання. Врахувати дану кінетичну енергію не є можливим в зв`язку із відсутністю обґрунтованих та затверджених методик визначення швидкості руху транспортного засобу по деформаціях. Крім цього, гальмівний шлях міг не повністю відобразитися на поверхні проїзної частини дороги, тому визначена розрахункова швидкість руху даного транспортного засобу є мінімальною (а.к.п.146-148);

- протоколом огляду місця події від 28.07.2017 року з схемою та фототаблицями до нього, відповідно до якого у період часу з 09 год. 00 хв. до 10 год. 00 хв. у присутності понятих та за участю спеціаліста ОСОБА_22 , на ділянці автодороги «Мукачево-Львів», що в м.Надвірна по вул.Мазепи, неподалік кафе «Струмок», в ході його проведення зафіксовано загальний вигляд даної ділянки автодороги, дорожнього покриття, розміщення дорожніх знаків, електроопори (ЛЕП) №8 та житлового будинку б/н, що знаходиться в АДРЕСА_2 (а.к.п.152-164);

- повідомленням Івано-Франківського обласного наркологічного диспансера від 29.06.2017 року №01-7/1067, з якого вбачається, що кров ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , поступила в лабораторію ОНД 26.10.2016 р. о 13 год.10 хв. дослідження №1796, виявлено етиловий спирт - 1,88 промілле (а.к.п.171).

Зазначені докази по кримінальному провадженні зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, вони є допустимими та такими, що в своїй сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим ОСОБА_10 діяння, інкримінованого йому стороною обвинувачення, відповідають показанням свідка та потерпілих у даному провадженні.

В ході судового розгляду всі учасники судового засідання погодились з дослідженим судом обсягом доказів, оскільки клопотань про дослідження доказів, що не були предметом розгляду не надходило, заперечень щодо неповноти з`ясування обставин під час розгляду в умовах закінчення з`ясування обставин кримінального провадження сторони також не заявляли.

Судом розглянуті всі клопотання щодо забезпечення розгляду кримінального провадження доказами.

Суд приймає докази, надані стороною обвинувачення, стороною захисту та докази одержані під час судового розгляду.
Відповідно до вимог ст.94 КПК України суд оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення. Жоден доказ не має наперед установленої сили. При цьому має бути усунено всі розумні сумніви.
Аналізуючи показання потерпілих, свідка, суд надає їм віри, оскільки вони є послідовними, узгоджуються між собою та знаходяться в об`єктивному зв`язку із матеріалами кримінального провадження, стверджуються іншими доказами та не викликають в суду сумнівів щодо їх правдивості.

Посилання обвинуваченого та його захисника, які наведені суду після завершення дослідження всіх матеріалів кримінального провадження та допитів потерпілих і свідка, на те, що причиною ДТП став нібито невідомий громадянин (пішохід), який раптово вийшов на проїжджу частину дороги в безпосередній близькості до керованого ОСОБА_10 транспортного засобу і подальші його дії, як водія, були вимушено направлені на недопущення наїзду на даного громадянина, перевірені судом, однак не заслуговують на увагу, оскільки не доведені та об`єктивно нічим не підтверджені в судовому засіданні.

Зокрема, як свідчать надані та досліджені судом матеріали провадження, обвинувачений ОСОБА_10 з моменту оголошення підозри своїм правом заявити клопотання про проведення слідчих дій протягом усього періоду досудового розслідування не скористався. Жодних підстав та доказів того, що позбавило обвинуваченого, починаючи з часу внесення відомостей до ЄРДР, а саме з 26.10.2016 року скористатися правом надати показання чи заявити клопотання про проведення слідчих дій, в тому числі проведення слідчого експерименту, суду не надано.

Суд констатує, що вказані обставини стали відомі тільки в ході судового розгляду кримінального провадження і тому, на переконання суду, така позиція обвинуваченого спрямована на уникнення кримінальної відповідальності за вчинене.

Також суд зазначає, що згідно п.12.3 ПДР України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Таким чином, навіть якщо водій не бачить небезпеку, він повинен вміти передбачити її, що є особливо актуальним у зоні поворотів, перехресть з обмеженою оглядовістю, при наближенні до пішохідних переходів, інших небезпечних ділянок позначених відповідними дорожніми знаками.

Наведене узгоджується з позицією, яка викладена в п.35 постанови колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19.05.2020 року у справі №490/10025/17, провадження №51-6116км19 де акцентовано, що «…основним чинником, який визначає відповідальність водія у разі створення небезпеки під час дорожнього руху, залишається його можливість вчасно виявити цю небезпеку і здійснити відповідні заходи для її уникнення чи зменшення. Причина, через яку створена небезпека для руху, не має значення, якщо встановлено, що водій мав можливість її вчасно виявити…» та мотивувальній частині постанови колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26.05.2020 року у справі №523/12810/15-к, провадження №51-266км20 в якій визначено, що «…об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, включає три обов`язкові ознаки: діяння - порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту; наслідки у вигляді заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження; причинний зв`язок між порушенням правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту і зазначеними у статті наслідками.
Однак, незалежно від причин виникнення небезпеки для руху або перешкоди, водій зобов`язаний був дотримуватись правил дорожнього руху та виконати вимоги як пункту 10.1, так і 12.3 Правил, зокрема при виявленні пішохода негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. Таким чином, той факт, що небезпеку для руху, а саме перебування пішохода на проїзній частині дороги, створено внаслідок власної протиправної поведінки пішохода, не звільняє водія від виконання вимог зазначеного пункту Правил…».
Крім того, будучи повторно допитаним в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 дав показання про те, що він перебуваючи на передньому пасажирському сидінні спостерігав за дорогою та до моменту ДТП жодних пішоходів не бачив.

Обвинувачений надав такі показання суду, що є його правом, а оцінка належності та допустимості наданих суду доказів у відповідності вимогам ст.87 КПК України надається судом в нарадчій кімнаті при ухваленні вироку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності.
Як доведено в судовому засіданні та не заперечується обвинуваченим і його захисником, саме ОСОБА_10 безпосередньо керував транспортним засобом, обвинувачений перебував при цьому в стані алкогольного сп`яніння, що стороною захисту не спростовано, що вплинуло на його уважність та швидкість реакції. Саме через стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_10 порушив вимоги п.2.3 б, п.2.9а, п.10.1, п.12.1, п.12.4 Правил дорожнього руху України, які стали безпосередньою причиною ДТП та настанням її суспільно-небезпечних наслідків у вигляді отримання потерпілим ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень.

Вказані обставини в сукупності з перевищенням ним швидкості руху та разом з іншими факторами призвели до настання дорожньо-транспортної пригоди і отримання потерпілим ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень.

Жодних виняткових обставин, які б стали причиною для керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння в процесі розгляду кримінального провадження не встановлено, вживання алкоголю та керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння було бажанням ОСОБА_10 та його волевиявленням.

Оцінюючи здобуті докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена повністю та вважає, що його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України як дії, які виразились в порушенні правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 тяжке тілесне ушкодження.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Також, пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003 року із послідуючими змінами звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Пунктом 5 вказаної постанови судам рекомендовано мати на увазі, що наведений у ч.1 ст.66 КК України перелік обставин, які пом`якшують покарання, не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими й інші обставини, не зазначені в ч.1 цієї статті (наприклад, вчинення злочину внаслідок збігу випадкових обставин чи неправильної поведінки потерпілого, відвернення підсудним шкідливих наслідків злочину, часткове відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди). Визнання обставини такою, що пом`якшує покарання, має бути вмотивоване у вироку.

При обранні міри покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами ст.65 КК України, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, а також роз`яснення, що містяться в п.п.20, 21 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідно до яких при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного.

Визначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, те, що вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та реєстрації за яким характеризуються позитивно, на обліку у психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває, його поведінку до і після вчинення злочину, ставлення до скоєного та обставини, що обтяжують покарання.

Як обтяжуючу ОСОБА_10 вину обставину, суд врахував вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Пом`якшуючих вину ОСОБА_10 обставин судом не встановлено.
Таким чином, з врахуванням всіх обставини кримінального провадження, думку потерпілих щодо міри покарання та даних про особу обвинуваченого ОСОБА_10 , суд прийшов до висновку, що йому слід призначити покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень в межах санкції інкримінованої йому статті, що передбачає покарання за вчинений злочин, а саме у виді позбавлення волі.
Також, у відповідності до ст.52 КК України, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого і додаткову міру покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки даний злочин пов`язаний з експлуатацією транспортного засобу та порушенням ОСОБА_10 ПДР України.

На переконання суду, обраний обвинуваченому такий вид покарання, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого ОСОБА_10 злочину та обставинам провадження, але й особі самого обвинуваченого, є обгрунтованим та буде відповідати меті покарання.

Цивільний позов прокурора у кримінальному провадженні прокурора Надвірнянської місцевої прокуратури Івано-Франківської області в інтересах держави - Міністерства охорони здоров`я в особі Надвірнянської РДА до ОСОБА_10 про стягнення 1819 грн. 95 коп. витрат за стаціонарне лікування ОСОБА_7 та цивільний позов прокурора у кримінальному провадженні прокурора Надвірнянської місцевої прокуратури Івано-Франківської області в інтересах держави - Міністерства охорони здоров`я в особі Департаменту охорони здоров`я Івано-Франківської ОДА до ОСОБА_10 про стягнення 122749 грн. 81 коп. витрат за стаціонарне лікування ОСОБА_7 , підлягають до задоволення з наступних підстав.

Зі змісту ч.1 ст.1166 ЦК України вбачається, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Наявність шкоди характеризується зафіксованими документально втратами майнових чи немайнових благ, які мають певну економічну цінність та виражаються в грошовому еквіваленті.

В судовому засіданні прокурором обґрунтовано суми витрат, які понесли Надвірнянська ЦРЛ та Івано-Франківська ОКЛ на лікування потерпілого ОСОБА_7 в результаті кримінально-протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_10 , а тому суми матеріальної шкоди на користь Надвірнянської РДА та Департаменту охорони здоров`я Івано-Франківської ОДА, в повному об`ємі підлягають стягненню з обвинуваченого (цивільного відповідача) ОСОБА_10 .

Що стосується стягнення з обвинуваченого ОСОБА_10 в користь потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 моральної шкоди суд констатує наступне.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У відповідності до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів .

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини, крім випадків, встановлених частиною другої цієї статті.

Згідно п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»: у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Згідно роз`яснень, викладених у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди": відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, розмір моральних страждань визначається з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача чи інших обставин.

Оцінюючи в сукупності встановлені обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку про те, що потерпілому ОСОБА_7 , який зазнав фізичних та душевних страждань через спричинення йому тяжких тілесних ушкоджень, було завдано моральну шкоду. Однак, виходячи з вимог розумності та справедливості, а також враховуючи майновий стан обвинуваченого, який не має постійних заробітків та інших доходів, що свідчить про його неспроможність відшкодувати заявлену потерпілими суму моральної шкоди в повному об`ємі, а тому суд вважає за необхідне позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 150000 грн. 00 коп.

Суд також враховує, що потерпілим ОСОБА_8 перенесено душевні страждання, що пов`язані з перебуванням його сина ОСОБА_7 в реанімаційному відділенні після дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 25.10.2016 року, також на даний час організм його сина, потерпілого по даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 не функціонує, тому ОСОБА_8 змушений повсякденно і безперервно знаходитися біля нього, неможливості відновлення таких моральних втрат у майбутньому, вимушених змін у життєвих планах і стосунках.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди в даному випадку суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості, і враховуючи суспільну небезпеку скоєного, ступінь вини обвинуваченого у вчиненому, його майновий стан та вважає за можливе стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_8 100000 грн. 00 коп. моральної шкоди.

Також суд констатує, що згідно ухвали від 24.02.2020 року було задоволено клопотання потерпілого (цивільного позивача) ОСОБА_8 та залишено без розгляду його цивільний позов в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_10 матеріальної шкоди в сумі 291131 грн. 04 коп.

Відшкодування судових витрат слід вирішити з додержанням вимог правил ст.124 КПК України.

Питання речових доказів вирішити, керуючись правилами, викладеними в ст.100 КПК України.
Арешт на майно не накладався.

Також, враховуючи, що суд прийшов до висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, суд вважає, що до вступу вироку в закону силу ОСОБА_10 слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання 3 (три) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

До вступу вироку в закону силу обрати обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» Міністерства юстиції України.

Строк відбування покаранняОСОБА_10 рахувати з 14 січня 2021 року з 09 год. 30 хв., тобто з часу обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Цивільний позовпрокурора у кримінальному провадженні прокурора Надвірнянської місцевої прокуратури Івано-Франківської області в інтересах держави - Міністерства охорони здоров`я в особі Надвірнянської районної державної адміністрації до ОСОБА_10 про стягнення 1819 грн. 95 коп. витрат за стаціонарне лікування ОСОБА_7 задоволити.

Стягнути з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 на користь Надвірнянської районної державної адміністрації: місцезнаходження: м.Надвірна, майдан Шевченка, 33, Івано-Франківської області, р/р 8966, МФО 836014 код 01993575, УДСУ в Надвірнянському районі Івано-Франківської області 1819 грн. 95 коп.

Цивільний позов прокурора у кримінальному провадженні прокурора Надвірнянської місцевої прокуратури Івано-Франківської області в інтересах держави - Міністерства охорони здоров`я в особі Департаменту охорони здоров`я Івано-Франківської ОДА до ОСОБА_10 про стягнення 122749 грн. 81 коп. витрат за стаціонарне лікування ОСОБА_7 задоволити.

Стягнути з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 на користь Департаменту охорони здоров`я Івано-Франківської ОДА: місцезнаходження: м.Івано-Франківськ, вул.Грушевського, 21, р/р 9134, МФО 836014 код 01993150, ГУДСУ в Івано-Франківській області 122749 грн. 81 коп.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 150000 грн. 00 коп. моральних відшкодувань.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_3 100000 грн. 00 коп. моральних відшкодувань.

Стягнути з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 в користь держави 1131 грн. 89 коп. за проведення у даному кримінальному провадженні експертиз: інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів», вартістю 439 грн. 80 коп.; інженерно-технічної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин та механізму ДТП», вартістю 692 грн. 09 коп.

Речовий доказ по справі: автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2103», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно постанови слідчого СВ Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_23 від 26.07.2017 року переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_4 , після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 .
Вирок суду може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_10 в той самий строк з часу отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1