УХВАЛА
про відмову у задоволенні подання

10 грудня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква подання Білоцерківського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області про приведення вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2019 року відносно ОСОБА_3 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, про вирішення питання про зниження покарання до максимальної межі, встановленої санкцією нового закону або пом`якшення призначеного покарання,

за участі:

прокурора - ОСОБА_4 ,

представника органу з питань пробації - ОСОБА_5 ,

засудженого - ОСОБА_3 .

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
Згідно із поданням, Білоцерківський міськрайонний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області зазначав, що вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2019 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до одного року позбавлення волі, за ч. 2 ст. 309 КК України до чотирьох років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. ст. 70 КК України ОСОБА_3 визначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим чотири роки позбавлення волі та відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки та покладено обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, яким внесені зміни до санкції ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309 КК України.

В зв`язку із цим, на підставі ст. 74 КК України, ст. 537, 539 КПК України, вважав, що вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2019 року належить привести у відповідність до внесених змін до санкції ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309 КК України.

Процедура розгляду.
Судове засідання від 19 жовтня 2020 року, не відбулось у зв`язку із перебуванням головуючого на лікарняному.

В судовому засіданні від 10 грудня 2020 року, суд заслухав представника органу з питань пробації, який подання Білоцерківського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області, підтримав, прокурора та засудженого, які просили відмовити в його задоволенні, дослідив матеріали судової справи ЄУН 357/14005/18 та видалився до нарадчої кімнати.

Встановлені судом обставини із посиланням на докази.
Згідно із вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2019 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до одного року позбавлення волі, за ч. 2 ст. 309 КК України до чотирьох років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. ст. 70 КК України ОСОБА_3 визначено остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді чотирьох років позбавлення волі та відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки та покладено обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, яким внесені зміни до санкції ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309 КК України.

Мотиви з яких виходить суд при постановленні ухвали, і положення закону, якими він керувався.
Згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, ч. 1 ст. 309 КК України викладена в такій редакції: «незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту -

караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років».

Тоді як, ч. 2 ст. 309 КК України викладена в такій редакції: «ті самі дії, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах, -

караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років».

До внесення змін, санкція ч. 1 ст. 309 КК України передбачала штраф від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, виправні роботи на строк до двох років, арешт на строк до шести місяців, обмеження волі на строк до трьох років, позбавлення волі на той самий строк.

Тоді як, санкція ч. 2 ст. 309 КК України, передбачала покарання у виді позбавлення волі від двох до п`яти років.

Згідно із ч. 3 ст. 74 КК України, призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Суд зазначає, що при зменшенні караності злочину, за вчинення якого засуджений був звільнений від відбування призначеного йому основного покарання з випробуванням, питання про застосування положень ч. 3 ст. 74 КК України належить вирішувати тільки у випадку направлення засудженого для реального відбування призначеного покарання на підставі ст. 78 КК України.

Як встановлено судом, згідно із вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2019 року, на підставі ч. 1 ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки та покладено обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

Таким чином, подання Білоцерківського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області не ґрунтується на вимогах ч. 3 ст. 74 КК України.

Керуючись ст. 74 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

подання Білоцерківського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області про приведення вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2019 року відносно ОСОБА_3 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, про вирішення питання про зниження покарання до максимальної межі, встановленої санкцією нового закону або пом`якшення призначеного покарання, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили у порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Повний текст ухвали проголошено 14 грудня 2020 року о 12:30 год.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської областіОСОБА_1