Справа № 308/1315/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

29.09.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/285/20, за апеляційною скаргою, яку подали захисники підозрюваного ОСОБА_5 адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В :
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 квітня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 про скасування повідомлення ОСОБА_5 про підозру в кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення в якому 08.02.2020 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033 за ознаками передбаченого ст. 348 КК України злочину.
З матеріалів провадження вбачається, що адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просить : під час судового розгляду дослідити (переглянути) у судовому засіданні цифровий носій-оптичний диск DVD-R з логотипом «Verbatim», ємкістю 4.7 GB, передня частина якого пофарбована заводським способом у сірий колір, із нанесенням на ньому типографським способом написами: «Verbatim», ємкістю 700 MB», CD-R, 700 MB, 52х speedvitesse, 80 min, на якому міститься файл відеозапису «Movavi Clips Vsdeo 10 001. mp4» від 09.02.2020, тривалістю 0:29 хв., ємкістю 21,58 МБ; скасувати повідомлення від 09.02.2020 про підозру ОСОБА_5 у межах кримінального провадження № 0000033 за ознаками вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.02.2020 щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_5 ; зобов`язати відповідальних осіб прокуратури Закарпатської області у кримінальному провадженні № 0000033, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.02.2020 щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про дату і час повідомлення про підозру ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, та щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про дату та час набуття останнім статусу підозрюваного. В обґрунтування доводів скарги адвокат вказує на те, що у провадженні старшого слідчого ВРОТЗ СУ ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_9 , за здійснення процесуального керівництва прокуратури Закарпатської області, перебувають матеріали кримінального провадження № 0000033 про передбачене ст. 348 КК України і вчинене кримінальне правопорушення, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) 08.02.2020, щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_8 . За версією органу досудового розслідування, 08.02.2020, приблизно о 19 год. 47 хв., ніде непрацюючий мешканець міста Мукачево ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки «Мерседес-Бенц Гелентваген», державний номерний знак НОМЕР_1 , їдучи в колоні із автомобілем марки «Тойота Ленд Крузер 200», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , рухаючись по автодорозі сполученням «Київ-Чоп» у напрямку міста Чоп, діючи спільно між собою, усвідомлюючи протиправність, караність, суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно небезпечних наслідків, перед спеціалізованим постом «Нижні Ворота», який знаходиться на 717 кілометрі автодороги, проігнорували неодноразову вимогу працівників поліції, які проводили профілактичне відпрацювання Закарпатської області, щодо зупинки керованих ними автомобілів, а навпаки умисно здійснили спробу наїзду на старшого інспектора роти поліції спеціального призначення ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_10 та інспектора управління КОРД ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_11 (анкетні дані потерпілого легендовані), при цьому, демонструючи із автомобіля предмет, схожий на автоматичну зброю, при цьому, посягаючи на життя цих працівників поліції, які перебували в цей час на стаціонарному пості «Нижні Ворота» Воловецького району Закарпатської області, та виконували свої службові обов`язки. Однак, вказані протиправні дії ОСОБА_8 та ОСОБА_5 були своєчасно припинені спецпідрозділом поліції КОРД та ротою поліції спеціального призначення ГУНП в Закарпатській області, шляхом блокування руху автомобілів, та здійснення їхнього затримання. 08.02.2020 ОСОБА_5 у порядку ст. 208 КПК України затримано, а 09.02.2020 стороною обвинувачення, відповідно до ст. 278 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, - замаху на вбивство працівників правоохоронного органу в зв`язку з виконанням ними службових обов`язків. З приводу передбачених законом підстав для оскарження повідомлення про підозру адвокат вказує на те, що положення п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України набрали чинності 16.03.2018, відповідно до Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017. Згідно п. 4 § 2 Розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017, підпункти 11-27, 45 пункту 7 § 1 цього розділу вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР після введення в дію цих змін. Відомості про кримінальне правопорушення у кримінальному провадженні № 0000033 внесені до ЄРДР 08.02.2020, тобто після набрання чинності 16.03.2018 Законом України № 2147-VIII від 03.10.2017, тому положення п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України підлягають застосуванню у кримінальному провадженні. Повідомлення про підозру підзахисному складено 09.02.2020, що свідчить про те, що таке може бути оскаржене до слідчого судді після спливу двомісячного строку, а саме після 09.04.2020, що було дотримано в цьому випадку. Щодо недотримання змісту письмового повідомлення про підозру адвокат зазначає таке : відсутність стислого викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа (п. 6 ч. 1 ст. 277 КПК України), з огляду на те, що по усьому тексту повідомлення про підозру після стислого викладу фактичних обставин кримінального правопорушення наведено висновки про винуватість підзахисного у вчиненні кримінального правопорушення, проте відсутній стислий виклад обставин, в яких підозрюється підзахисний;порушення презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України, ч. 5 ст. 17 КПК України), так як вказуючи у підозрі про винуватість підзахисного у вчиненні злочинів, були порушені вимоги до змісту повідомлення про підозру та порушено презумпцію невинуватості, що закріплена в ст. 62 Конституції України та в ст. 17 КПК України. Скаржник посилається на положення ст. 19 Конституції України та ст. 9 КПК України, відповідно до яких, органи досудового розслідування повинні дотримуватись вимог закону. Глава 22 КПК України надає для слідчого та прокурора право для повідомлення про підозру, в якому зазначаються відомості про те, в чому підозрюється особа, але аж ніяк не для встановлення винуватості особи у повідомленні, що має місце в цьому випадку. Вказуючи у повідомленні про підозру на винуватість особи слідчий вийшов за межі наданих йому повноважень, взявши на себе повноваження суду, до повноважень якого належить встановлення винуватості або невинуватості осіб, що прямо заборонено ч. 2 ст. 5 Законом України «Про судоустрій і статус суддів»; відсутність достатніх доказів для повідомлення про підозру підзахисному. В обґрунтування доводів адвокат також посилається на положення ст. ст. 3, 19, 63, 68 Конституції України, ст. ст. 2, 5, 9, 17, 276 ч. 1 п. 3 КПК України, вказавши на те, що згідно з інформацією, потерпілі під час допиту слідчим повідомили про те, що ОСОБА_5 не завдав жодної шкоди їхньому життю чи здоров`ю, що у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які висновки СМЕ щодо заподіяння потерпілим тілесних ушкоджень. В обґрунтування доводів адвокат посилається на показання ОСОБА_8 , з яких вбачається, що «07.02.2020 ОСОБА_8 зустрівся у м. Львів зі ОСОБА_5 , що про зустріч вони попередньо домовились, оскільки ОСОБА_8 пообіцяв допомогти з оздоровленням та лікуванням учасників АТО. Переночувавши в м. Львів, наступного дня, тобто 08.02.2020, в обідній час вони виїхали в напрямку Закарпатської області, при цьому, під час руху ОСОБА_8 керував автомобілем марки «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_3 , а ОСОБА_5 надав автомобіль марки «Toyota Land Cruiser», д.н.з. НОМЕР_2 . Разом із ОСОБА_8 в автомобілі знаходились особи на ім`я ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які є учасниками АТО і на території Закарпатської області мали намір відпочити та оздоровитись. Приблизно о 19 год. перетнули межу Львівської та Закарпатської областей та наближаючись до стаціонарного поліцейського посту «Нижні Ворота», автомобіль, яким керував ОСОБА_8 рухався другим, а попереду нього рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_5 .. При під`їзді до посту ОСОБА_8 дотримувався ПДР, зменшив швидкість, так як на вказаному відрізку дороги стоять відповідні дорожні знаки і зупинившись перед знаком «Стоп Контроль», на невеликій швидкості продовжив далі рух, однак як тільки ОСОБА_8 почав рух, побачив патрульного поліцейського, який ОСОБА_5 та йому ( ОСОБА_8 ) надав команду зупинити транспортні засоби, після цього, ОСОБА_8 відразу посередині дороги зупинив керований ним автомобіль, та у дзеркало заднього виду побачив як керований ним автомобіль на проблискових маячках поліцейськими автомобілями було заблоковано. Відразу ж до керованого ним автомобіля підбігли люди в чорному камуфляжному одязі зі зброєю, у балаклавах, зі спеціальними металевими засобами, за допомогою яких почали наносити удари по бічних склах автомобіля, у результаті чого їх було частково пошкоджено, оскільки вказаний автомобіль, у тому числі і скла на ньому були броньовані. Одразу ж після цього почув команди відчинити автомобіль, що ОСОБА_8 відразу і зробив, після цього його та всіх пасажирів витягнули з автомобіля і поклали на асфальт обличчям до низу. При цьому будь-якого опору чи непокори працівникам поліції чи іншим спецпризначенцям ОСОБА_8 не вчиняв, не створював загрози для життя чи здоров`я вищевказаних працівників». Окрім цього, адвокат вказує на те, що аналогічні за змістом до показань підозрюваного ОСОБА_8 показання надав і ОСОБА_5 , зокрема, зазначивши, що під час того, як працівники поліції виймали його з автомобіля, такий самостійно почав рух та з`їхав у кювет, що його самого ледь не затиснуло між автомобілем, яким він керував та мікроавтобусом. Автомобіль з`їхав у кювет у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 не поставив режим автоматичної коробки передач на режим «паркінг», а останній не вчинив вказані вище дії у зв`язку з тим, що його силою витягли з автомобіля. Вищевказане, за твердженням адвоката, додатково підтверджується наявним у мережі Інтернет відеозаписом подій від 08.02.2020 на пункті пропуску «Нижні Ворота», за участю ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , що наявний у матеріалах кримінального провадження. Вищенаведене, на переконання адвоката, виключає наявність у діях ОСОБА_8 та ОСОБА_5 події передбаченого ст. 348 КК України кримінального правопорушення. З огляду на наведене, адвокат вважає, що у кримінальному провадженні відсутні достатні докази для повідомлення підзахисному про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Посилаючись на диспозицію ст. 348 КК України адвокат вважає, що у діях ОСОБА_5 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, що ОСОБА_5 необґрунтовано підозрюється у замаху на вбивство працівників правоохоронного органу в зв`язку з виконанням ними службових обов`язків. У зв`язку з відсутністю у матеріалах кримінального провадження прямих, достатніх та належних доказів, які б окремо або у своїй сукупності підтверджували факт вчинення підзахисним кримінального правопорушення щодо потерпілих, наявністю доказів, які доводять непричетність підозрюваного до інкримінованого правопорушення, а також наявністю у сторони захисту зауважень щодо порядку отримання доказів, у зв`язку з чим деякі з них у судовому порядку мають бути визнані недопустимими, просить повідомлення про підозру скасувати. З огляду на те, що слідчий не дотримався положень законодавства щодо змісту повідомлення про підозру, встановленого п. 6 ч. 1 ст. 277 КПК України, не вказавши стислого викладу обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється підзахисний, порушив презумпцію невинуватості, незаконно привласнив функції суду, склав повідомлення про підозру за відсутності достатніх доказів для її складання, адвокат також просить кримінальне провадження закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України та зобов`язати відповідальну особу вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей про дату і час повідомлення про підозру підзахисному та виключення відомостей про дату та час набуття підзахисним статусу підозрюваного.
В ухвалі слідчого судді вказується на те, що оскаржуване повідомлення про підозру за своїм змістом відповідає вимогам ст. 277 КПК України і містить усі необхідні відомості, а відтак стороною кримінального провадження з боку обвинувачення були дотримані вищезазначені вимоги закону. В обґрунтування висновку слідчий суддя, посилаючись на вимоги п. 6 ч. 1 ст. 277 КПК України, зазначає, що стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення зводиться до найбільш детального опису об`єктивної сторони інкримінованого підозрюваному діяння, відомих на момент повідомлення про підозру, що у кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких є достатньою для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, та відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення. Відхиляючи доводи сторони захисту про відсутність достатніх доказів для повідомлення про підозру, слідчий суддя вказав на те, що ці доводи повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ці питання, а лише на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити тільки чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення цій особі про підозру. Інші доводи сторони захисту, слідчий суддя визнав такими, що стосуються питань доведеності винуватості та оцінки доказів, що з`ясування вказаних обставин не є предметом доказування при розгляді скарги на повідомлення про підозру. Окрім того, слідчий суддя зазначив, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Як в матеріалах поданої скарги, так і у судовому засіданні, стороною захисту не наведено даних, які б спростовували висновок сторони обвинувачення щодо причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, в межах якого здійснюється досудове розслідування. З огляду на викладене, слідчий суддя визнав, що повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 09.02.2020 у рамках кримінального провадження № 0000033, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, є законним, вмотивованим та відповідає вимогам ст. 277 КПК України, а у висновках, які зробив орган досудового розслідування щодо підозрюваного, чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановлено, а тому в задоволенні поданої скарги відмовлено у зв`язку з її необґрунтованістю.
В апеляційній скарзі адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вказують на те, що ухвала є незаконною, необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню. Зазначають, що у повідомленні про підозру від 09.02.2020 є недотримання змісту письмового повідомлення про підозру: - відсутність стислого викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа; - порушення презумпції невинуватості; - відсутність достатніх доказів для повідомлення про підозру. Також вказують на відсутність у діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, на те, що слідчий суддя не надав оцінки щодо наявності достатніх доказів для підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення та не встановив, що крім показань потерпілих, інших доказів у кримінальному провадженні немає, що 15.04.2020 адвокат ОСОБА_6 звернувся з клопотанням про скасування повідомлення про підозру та закриття кримінального провадження, в задоволенні якого постановою прокурора від 16.04.2020 було відмовлено, оскільки у кримінальному провадженні триває досудове розслідування, проводяться слідчі дії та приймаються процесуальні рішення. Вважають, що єдиною правовою підставою для існування повідомлення про підозру ОСОБА_5 є лише показання потерпілих, що в матеріалах скарги відсутні будь-які інші докази причетності ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, а також зважаючи на те, що ні слідчий, ні прокурор не надали слідчому судді будь-яких інших переконливих доказів причетності ОСОБА_5 до вчиненого кримінального правопорушення, існування повідомлення про підозру вважають невиправданим, таким, що є підставою для його скасування. Просять ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою повідомлення про підозру ОСОБА_5 скасувати.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного та його захисників, неявка яких із огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає її розгляду. При прийнятті рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності вказаних осіб враховується, що: такі належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги; даних про поважність причин їх неявки та заяв чи клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день до початку апеляційного розгляду не надходило; розгляд апеляційної скарги вже неодноразово (02.06., 16.06. та 05.08.2020) відкладався, у тому числі й за заявами сторони захисту.

Відповідно до ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках:
1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;
2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;
3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Кримінальна відповідальність за ст. 348 КК України настає за замах на вбивство працівників правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, яку подали адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , про незаконність та необґрунтованість судового рішення, колегія суддів бере до уваги положення ст. 276 КПК України та позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що «вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення».

Окрім того, колегія суддів враховує і висновки викладені у рішенні у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182).

Відповідно до практики ЄСПЛ розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться у статті 5 пар. 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Вимога розумної підозри містить у собі два питання. Перше з них становить питання права: розумна підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Друге питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного злочину.

Колегія суддів враховує, що стандарт розумна підозра достатньо вимогливий, хоча значно слабкіший за стандарт поза розумним сумнівом, який вимагається для кримінального засудження.

Факти, що підтверджують «обґрунтовану підозру» не повинні бути такого самого рівня, як факти, на яких має ґрунтуватись обвинувальний вирок чи навіть пред`явлення обвинувачення Рішеня ЄСПЛ у справі «Броуган та інші проти Сполучного Королівства».

Апеляційний суд також зазначає, що ця вимога не означає, що сторона обвинувачення навіть на ранніх стадіях розслідування, зобов`язана довести всі елементи правопорушення, оскільки цей стандарт не вимагає, щоб сторона обвинувачення мала докази, достатні для остаточного вирішення питання про винуватість.

Відповідно до ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості:
1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення;
2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру;
3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення;
4) зміст підозри;
5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;
6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру;
7) права підозрюваного;
8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора як повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:
1) скасування рішення слідчого чи прокурора;
1-1) скасування повідомлення про підозру;
4) відмову у задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали судового провадження у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги ст. ст. 276, 277 КПК України, Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і рішень Європейського суду з прав людини, постановлених у справах проти України, та в інших справах, були враховані слідчим суддею при розгляді скарги, яку подав адвокат ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 ; постановлено судове рішення, яке з огляду на норми процесуального та матеріального права визнається законним та обґрунтованим.

Так, з матеріалів судового провадження (журналу судового засідання а. с. 42-44) вбачається, що слідчий суддя, приймаючи судове рішення, досліджував докази у судовому провадженні й дав їм відповідну оцінку.

Як убачається із наявних у матеріалах судового провадження та наданих апеляційному суду доказів, у провадженні СУ ГУНП в Закарпатській області перебуває кримінальне провадження № 0000033, відомості про кримінальне правопорушення в якому 08.02.2020 внесені до ЄРДР за ознаками передбаченого ст. 348 КК України кримінального правопорушення. У ході розслідування встановлено, що: «08.02.2020 приблизно о 19 год. 47 хв., ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «Тойота Ленд Крузер 200», державний номерний знак НОМЕР_2 , їдучи в колоні з автомобілем марки «Мерседес-Бенц Гелентваген», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , рухаючись по автодорозі сполученням «Київ-Чоп» у напрямку міста Чоп, діючи спільно між собою, усвідомлюючи протиправність, караність, суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно небезпечних наслідків, перед спеціалізованим постом «Нижні Ворота», який знаходиться на 717 кілометрі цієї автодороги, проігнорували неодноразову вимогу працівників поліції, які проводили профілактичне відпрацювання Закарпатської області, щодо зупинки керованих ними автомобілів, а навпаки умисно здійснили спробу наїзду на старшого інспектора роти поліції спеціального призначення ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_14 та інспектора управління КОРД ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_11 (анкетні дані потерпілого легендовані), при цьому, демонструючи із автомобіля предмет, схожий на автоматичну зброю, при цьому, посягаючи на життя зазначених працівників поліції, які перебували в цей час на стаціонарному пості «Нижні Ворота» Воловецького району Закарпатської області та виконували свої службові обов`язки. Однак, вказані протиправні дії ОСОБА_8 та ОСОБА_5 були своєчасно припиненні спецпідрозділом поліції КОРД та відділом швидкого реагування ГУНП в Закарпатській області, шляхом блокування руху автомобілів та їхнього затримання».

09.02.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру в скоєнні передбаченого ст. 348 КК України злочину.

Колегія суддів вважає, що вищевказані фактичні обставини та наявні в матеріалах судового провадження і надані апеляційному суду докази, свідчать про причетність ОСОБА_5 до вчинення замаху на вбивство працівників правоохоронного органу в зв`язку з виконанням ними службових обов`язків, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальне правопорушення.

Зазначене також свідчить про те, що викладені у судовому рішенні висновки про обґрунтованість підозри, узгоджуються з вимогами закону та зібраними у кримінальному провадженні доказами, якими, на переконання апеляційного суду, на цьому етапі досудового розслідування підтверджується обґрунтованість підозри ОСОБА_5 .

Приймаючи судове рішення колегія суддів бере до уваги і те, що на цьому етапі досудового розслідування слідчий суддя має право оцінювати докази з точки зору їх допустимості та достатності для висунутої особі підозри і не вправі оцінювати їх з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення у виді вироку, що жоден доказ не має наперед встановленої сили.

З огляду на вищенаведені обставини та здобуті докази, доводи апеляційної скарги про відсутність складу кримінального правопорушення і про те, що слідчий суддя не надав оцінку щодо наявності достатніх доказів для підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення та не встановив, що крім показань потерпілих, інших доказів немає, - апеляційний суд відхиляє як такі, що жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Як такі, що будь-яким чином не спростовують висновків слідчого судді, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що 15.04.2020 ОСОБА_6 звернувся з клопотання про скасування повідомлення про підозру та закриття кримінального провадження, у задоволенні якого було відмовлено постановою прокурора від 16.04.2020, оскільки у кримінальному провадженні триває досудове розслідування, проводяться слідчі дії та приймаються процесуальні рішення.

Із цих же підстав, як такі що не знайшли свого підтвердження, спростовуються наведеним вище й будь-яким чином не впливають на висновки слідчого судді та не свідчать про необґрунтованість підозри ОСОБА_5 , апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що єдина правова підстава для існування повідомлення про підозру ОСОБА_5 є тільки покази потерпілих і в матеріалах скарги відсутні будь-які інші докази причетності ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, а також про те, що ні слідчий, ні прокурор не надали слідчому судді будь-яких інших переконливих доказів причетності ОСОБА_5 до вчиненого щодо потерпілих у кримінальному провадженні кримінального правопорушення.

Разом із тим, як такі, що не знайшли свого підтвердження, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що в повідомленні про підозру від 09.02.2020 є недотримання змісту письмового повідомлення про підозру: відсутність стислого викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа; порушення презумпції невинуватості; відсутність достатніх доказів для повідомлення про підозру. При цьому, апеляційний суд, дослідивши зміст підозри ОСОБА_5 , бере до уваги те, що у повідомленні про підозру ОСОБА_5 містяться всі необхідні й передбачені ч. 1 ст. 278 КПК України відомості, у тому числі й стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_15 , із зазначенням часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру. Також у повідомленні про підозру зазначена й правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Наведене свідчить про те, що повідомлення ОСОБА_5 про підозру відповідає вимогам вищевказаної норми процесуального права.

Також апеляційний суд вважає, що, оцінюючи доводи скарги адвоката ОСОБА_6 , слідчий суддя обґрунтовано зауважив, що оцінка доказів, зібраних на стадії досудового розслідування на предмет їх належності та допустимості не проводиться, а здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 89 КПК України судом у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення по суті.

Зважаючи на наведене вище, висновок слідчого судді про те, що заявником не наведено даних, які б викликали сумніви щодо законності повідомлення про підозру ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000033, - апеляційний суд визнає законним, обґрунтованим і належним чином вмотивованим.

Колегія суддів також вважає, що: наявні у матеріалах кримінального провадження докази є достатніми для повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні інкримінованого йому передбаченого ст. 348 КК України кримінального правопорушення; слідчий та прокурор обґрунтовано прийшли до висновку про наявність фактичних обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та обґрунтовано прийняли процесуальне рішення, яке оскаржується; в сторони обвинувачення наявні достатні докази, у підтвердження підозри, а стороною захисту не вказувалось на дані, які свідчать про те, що вищевказані зібрані у кримінальному провадженні докази здобуті внаслідок істотного порушення прав та свобод ОСОБА_5 , або внаслідок порушення його права на захист. При цьому, колегія суддів зазначає, що під час досудового розслідування кримінального провадження права та інтереси підозрюваного ОСОБА_5 захищають адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , якими в апеляційній скарзі не вказувалось на те, що органом досудового розслідування їм вчиняються перепони у захисті підозрюваного.

Крім того, колегія суддів вважає, що висунута підозра є достатньою, щоб забезпечити подальше розслідування у кримінальному провадженні.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги та приймаючи судове рішення, колегія суддів бере до уваги і те, що сторона захисту, маючи можливість на надання доказів, у підтвердження доводів скарги не долучила будь-які відомості (документи) про те, що підозрюваний ОСОБА_5 не причетний до скоєного діяння.

Отже, з наведеного витікає, що слідчим суддею при розгляді скарги, яку подав адвокат ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 були дотримані вимоги КПК України, враховані положення Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, рішення Європейського суду з прав людини, постановлені у справах проти України, та в інших справах, положення КК України й постановлено судове рішення, яке з огляду на вказані норми процесуального та матеріального права визнається законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга, яку подали адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , не може бути задоволена, оскільки слідчим суддею під час розгляду скарги, яку подав адвокат ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 були дотримані та взяті до уваги вимоги вказаних вище нормативно-правових актів та постановлено судове рішення, яке визнається законним та обґрунтованим.

Приймаючи рішення колегія суддів також взяла до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; положення ст. ст. 220, 317 цього ж Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників судового розгляду сторони обвинувачення чи захисту апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи і те, що стороною захисту не надано таких доказів, які б спростовували висновки слідчого судді та апеляційного суду.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,418,419,422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу, яку подали захисники підозрюваного ОСОБА_5 адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 квітня 2020 року, якою відмолено у задоволенні скарги захисника адвоката ОСОБА_6 про скасування повідомлення ОСОБА_5 про підозру в кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення в якому 08.02.2020 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033 за ознаками передбаченого ст. 348 КК України злочину, - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: