Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/497/20
Номер провадження: 1-кп/511/107/20
03.08.2020 року Роздільнянський районий суд Одеської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
секретаря судового засідання - ОСОБА_2

за участю:

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

перекладача ОСОБА_6

розглянувши в судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області обвинувальний акт № 0000021 від 12.02.2020 року за обвинуваченням громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) у вчинені кримінальних злочинів, передбачених ч.1 ст. 332-2, ч. 3 ст.332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Роздільнянського районного суду Одеської області перебуває на розгляді вищезазначене кримінальне провадження.

Ухвалою суду від 25.03.2020 року обвинуваченому ОСОБА_9 ( ОСОБА_8 ) обрано запобіжний захід, у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням розміру застави, термін якого продовжувався.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання, в якому зазначив про необхідність продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_9 ( ОСОБА_8 ) на 60 днів, оскільки вважає, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були встановлені при обранні запобіжного заходу на даний час продовжують існувати та не відпали, оскільки обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, які ще не допитувалися судом та вчинити інше кримінальне правопорушення, що є підставою для продовження строку тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував, разом з тим просив змінити запобіжний захід на більш м`який, оскільки обвинувачений має житло, на його утриманні є діти та хвора дружина, паспорт у нього відсутній, виїхати обвинувачений нікуди не має можливості у зв`язку з перебуванням у міжнародному розшуку. Окрім того зазначав, що умови тримання обвинуваченого в СІЗО жахливі, йому досі не надали медичну допомогу лікаря стоматолога та утримують в одинарній камері, що є порушенням. Доводи прокурора вважав необґрунтованими та ризики нічим не підтверджені, що є підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора належить задовольнити, а обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити.

Висновок суду обґрунтовується наступним.

Відповідно до п.п.3, 4 та 5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду за прав людини, обмеження права особи на свободу та особисту недоторканність можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам зокрема переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є відповідно до ч.2 ст.177 КПК України наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1ст.177 КПК України.

Так, ОСОБА_10 ( ОСОБА_8 ) обвинувачується у вчиненні нетяжкого та тяжкого злочинів за тяжким злочином за законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 9 років, він може переховуватися від суду та вчинити інший злочин, оскільки він є громадянином Туреччини та в нього відсутнє постійне чи тимчасове місце проживання на території України, він ніде не працює та постійного заробітку не має, також обвинувачений має можливість незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, він раніше судимий за ч.2 ст.332 КК України, що може свідчити про наявність в нього кримінальних зв`язків у сфері незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

При цьому, суд доводи захисту відхиляє як необґрунтовані та вважає їх не доведеними, оскільки наявність договору оренди житла без визначення строку його дії та за відсутністю підтвердженого матеріального становища обвинуваченого для можливості сплати орендної плати, вказаний договір неможливо розглядати як наявність постійного місця проживання; а документи про наявність дітей та хворої дружини надані суду без перекладу та їх легалізації.

До того ж обставини, що зазначені у раніше винесених судових рішеннях, якими до обвинуваченого було обрано запобіжний захід, не змінилися, інших обставин, котрі давали б підстави до зміни запобіжного заходу суд не вбачає; ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу не відпали та продовжують існувати.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст. 5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_9 ( ОСОБА_8 ) доцільно продовжити строк тримання під вартою на два місяці, без визначення розміру застави, оскільки її розмір визначений при обранні запобіжного заходу та він продовжує дію.

Відповідно до статті 11 Закону України "Про попереднє ув`язнення" медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в СІЗО організовуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Для цього на території СІЗО функціонує медична частина.
Медична частина забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим, яка включає консультацію медичного працівника, діагностику і лікування захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.
Відповідно до "Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України", затверджених наказом Міністерства юстиції України N 1769/5 від 14.06.2019 (надалі Наказ), передбачено надання медичного обслуговування ув`язненим особам в слідчих ізоляторах.
Надання ув`язненим і засудженим медичної допомоги, у тому числі екстреної медичної допомоги, що не може бути надана у медичній частині, здійснюється відповідно до статті 11 Закону України "Про попереднє ув`язнення", статей 8,107,116 КВК, Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року N 239/5/104, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 лютого 2012 року за N 212/20525 (із змінами), Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року N 1348/5/572, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 серпня 2014 року за N 990/25767 (із змінами).
Згідно до п. 2.3 вищевказаного Порядку, медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО. У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я.
Таким чином, враховуючи вищенаведене, дотримуючись ст. 206 КПК України та зважаючи на відомості, отримані в судовому засіданні під час розгляду вказаного кримінального провадження, щодо не надання обвинуваченому необхідної медичної допомоги та з метою дотримання державою позитивного обов`язку щодо захисту здоров`я та життя особи, у зв`язку з невиконанням ухвали Роздільнянського районного суду від 06.07.2020 року, суд, повторно зобов`язує начальника установи забезпечити обвинуваченого ОСОБА_4 наданням екстренної медичної допомоги лікарем стоматологом, про результати якого повідомити суд, поклавши контроль за виконанням на прокуратуру Одеської області та процесуального керівника.

Окрім того, обвинувачений в судовому засіданні посилається на неналежні умови його утримання в установі, оскільки він перебуває в одинарній камері, тому суд вважає необхідним зобов`язати начальника установи неухильного дотримання відповідного законодавства в цій частині відносно обвинуваченого, в тому числі і вимог відповідного Наказу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 206, 318 суд

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про подовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 ( ОСОБА_8 ) - задовольнити.

Продовжити застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_9 ( ОСОБА_8 ) у скоєнні кримінальних злочинів, передбачених ч.1 ст. 332-2, ч. 3 ст.332 КК України, у виді тримання під вартою в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України на строк 60 (шістдесят) днів - до 01 жовтня 2020 року включно.

Повторно довести до відома адміністрацію Державної установи "Одеський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України про необхідність забезпечення обвинуваченому надання медичної допомоги, лікарем - стоматологом, поклавши контроль за виконанням в цій частині на прокуратуру Одеської області, процесуального керівника прокурора ОСОБА_3 .

Зобов`язати начальника Державної установи "Одеський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України забезпечити належні умови тримання обвинуваченого в указаній установі.

Копію ухвали направити Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України - для виконання, прокурору прокуратури Одеської області, обвинуваченому ОСОБА_9 ( ОСОБА_8 ) - для відома.

Ухвала підлягає оскарженню згідно діючого законодавства.

Головуючий суддя: ОСОБА_1