УХВАЛА
Іменем України

19.01.2021 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю адвоката - ОСОБА_3

за участю представника - ОСОБА_4

за участю прокурора - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

слідчого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_8 про скасування повідомлення про підозру від 30.09.2020 року відносно ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000298 від 30.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

11.12.2020 до слідчого судді надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_8 про скасування повідомлення про підозру від 30.09.2020 року відносно ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000298 від 30.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

На обґрунтування доводі скарги зазначено, що викладені в повідомленні про підозру висновки є такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення, тому є необґрунтованими, невмотивованими та безпідставними. Також у скарзі вказано, що стороною обвинувачення було порушено вимоги ст.ст. 42, 135, 278 КПК України, а саме порядок повідомлення ОСОБА_8 про підозру, в тому числі, у встановленому законом порядку ОСОБА_8 не було повідомлено про його права та обов`язки як підозрюваного.

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_8 та законний представник ОСОБА_4 , в судовому засіданні вимоги скарги підтримали та просили задовольнити з підстав викладених у скарзі.

Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні скарги, вказуючи на її безпідставність та необґрунтованість, викладені доводи спростовуються матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000298 від 30.04.2020 року.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Вказана норма знайшла своє втілення і в національному законодавстві, як на конституційному рівні, а саме в ст. 55 Конституції України, так і на рівні кримінального процесуального Закону, в статті 24 КПК України, якою законодавцем кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з положеннями п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскарженні повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Підозрою є обґрунтоване припущення слідчого та/або прокурора про вчинення особою кримінального правопорушення. Право підозрюваного «знати, у вчинені якого кримінального правопорушення його підозрюють», що визначено пунктом 1 частини третьої статті 42 КПК України, кореспондує обов`язок сторони обвинувачення довести це до його відома, повідомити про наявність підозри та роз`яснити її зміст.

Повідомлення про підозру - один з найважливіших етапів стадії досудового розслідування, що становить систему процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора, спрямованих на формування законної і обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваним, можливості захищатись усіма дозволеними законом засобами і способами. Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Викладена у письмовому повідомленні підозра є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні, і у такий спосіб з`являються можливості для підозрюваного впливати на наступне формулювання обвинувачення.

Сформульована підозра встановлює межі, в рамках яких слідчий зможе найефективніше закінчити розслідування, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість цілеспрямованіше реалізовувати функцію захисту. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених статтею 42 КПК України.

Відповідно до положень ст. 277 КПК України повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Суд при постановлені ухвали, керується при цьому висновками ЄСПЛ у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», де зазначено, що «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення» та така кількість доказів на даний час у вказаних матеріалах наведена.

Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Murray v. the United Kingdom» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Відповідно до положень ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, встановленому ст. 278 КПК України, і складається з двох послідовних дій слідчого, прокурора: 1) складення повідомлення про підозру - процесуального акта; 2) вручення його особі, підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення.

Судовим розглядом встановлено, що СВ ЖРВП Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні кримінальному провадженні № 0000298 від 30.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

30.09.2020 року в межах кримінального провадження № 0000298 від 30.04.2020 року складено повідомлення про підозру ОСОБА_8 , яке було в цей же день вручене адвокату ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_8 та законному представнику - ОСОБА_4 , оскільки ОСОБА_8 , будучи повідомленим 29.09.2019 року про необхідність з`явитися до органу досудового розслідування, був відсутній в м. Житомирі за місцем проживання. Як зазначає прокурор, доказів про переведення ОСОБА_8 на навчання за індивідуальним графіком навчання з 15.09.2020 по 07.02.2021 року та про перебування ОСОБА_8 в м. Дніпрі на тренуванні, органу досудового розслідування не було надано. Дана обставина підтверджується фактом надання цих доказів до скарги, де дата їх отримання вказана 27.11.2020 року та відповідно 24.11.2020 року. При таких обставинах повідомлення про підозру та пам`ятка про процесуальні права та обов`язки були вручені ОСОБА_8 02.11.2020 року.

Так, враховуючи зазначене, слідчий суддя дослідивши матеріали скарги, вбачає, що посилання сторони захисту на порушення вимог ст.ст. 42, 135, 278 КПК України, а саме порядку повідомлення ОСОБА_8 про підозру, на необґрунтованості пред`явленої підозри, яка не відповідає зібраним в ході досудового розслідування матеріалам, є безпідставними, оскільки порядок повідомлення про підозру дотримано, а зміст її відповідає положенням ст. 277 КПК України.

Разом з тим, доводи сторони захисту, щодо обґрунтованості підстав для скасування повідомлення про підозру, не можуть лягти в основу підстав необґрунтованості пред`явленої підозри, оскільки на даній стадії досудового розслідування обставини викладені у повідомленні про підозру вказують на достатність підстав причетності ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan» пункт 88, «Erdagozv. Turkey» пункт 51, «Cebotari v. Moldova» пункт 48 «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Murray v. the United Kingdom». Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

За таких обставин, аналіз вищевказаних норм закону дає підстави стверджувати те, що у ході розгляду цієї скарги підлягає до з`ясування дотриманні у ході повідомлення про підозру ОСОБА_8 вимог Глави 22 КПК України, в тому числі щодо відповідності підозри вимогам ст.ст. 276, 277,278 КПК України, з чого вбачається, що при здійсненні повідомлення про підозру ОСОБА_8 органом досудового розслідування було дотримано вимог положень ст.276-278 КПК України, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти переконання в тому, що ОСОБА_8 причетний до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тому подана скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 135, 277-278, 303, 305-307, 309, 371-372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , про скасування повідомлення про підозру від 30.09.2020 року відносно ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000298 від 30.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскарження безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1