УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «Констаната Авто», про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30.08.2018 у кримінальному провадженні № 0000080 від 14.08.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190, ч.4 ст.358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло зазначене клопотання, яке обґрунтовано тим, що 30.08.2018 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва накладено арешт на нежитлове приміщення за адресою: місто Київ, вулиця Новокостянтинівська, 12-А (2-х поверхова будівля літ «А», загальною площею 189.5 квадратних метрів), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000. Арешт накладався з метою збереження речових доказів.

Під час розгляду клопотання про накладення арешту власник майна не був присутнім в судовому засіданні, у зв`язку з чим був позбавлений можливості відстояти свою позицію.

Адвокат в клопотанні зазначає, що власник арештованого об`єкта нерухомого майна немає відношення до кримінального провадження №0000080 від 14.08.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190, ч.4 ст.358 КК України, не є підозрюваним, арешт триває з 2018 року, жодній особі не повідомлено про підозру, усі слідчі дії, пов`язані із зазначеним вище нежитловим приміщенням, проведені, що здійснює втручання у право власності ТОВ «Констаната Авто» протягом тривалого часу, у зв`язку з чим просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30.08.2018, оскільки в його застосуванні відпала потреба.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 просив задовольнити дане клопотання, враховуючи викладені в ньому мотиви.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, вказав на необхідність в існуванні арешту майна.

Слідчий суддя, вислухавши доводи сторін, дослідивши клопотання, додані до нього матеріали, дійшла висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «Констаната Авто» звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про скасування арешту, накладеного в рамках кримінального провадженні №0000080 від 14.08.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190, ч.4 ст.358 КК України, який був накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30.08.2018 на об`єкт нерухомого майна з метою збереження речових доказів нежитлового приміщення за адресою: місто Київ, вулиця Новокостянтинівська, 12-А (2-х поверхова будівля літ «А», загальною площею 189.5 квадратних метрів), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, власником якого є ТОВ «Констаната Авто» згідно договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 09.12.2016.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Власник майна під час розгляду клопотання про арешт майна в судовому засіданні не був присутній.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов протии Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов протии Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

В судовому засіданні встановлено, що арешт було накладено на нежитлове приміщення за адресою: місто Київ, вулиця Новокостянтинівська, 12-А (2-х поверхова будівля літ «А», загальною площею 189.5 квадратних метрів) з метою збереження речових доказів в кримінальному провадженні №0000080 від 14.08.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190, ч.4 ст.358 КК України.

Згідно частини першої статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Статтею 3 зазначеної статті визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Інші випадки арешту майно законодавством віднесено лише до майна підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Таким чином, аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, свідчить про відсутність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна нежитлового приміщення, яка належить на праві власності ТОВ «Констаната Авто», враховуючи тривалість арешту майже два роки.

З огляду на зазначене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність у кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання у правомірне володіння ТОВ «Констаната Авто» належним йому нежитловим приміщенням на підставі зазначених обставин, оскільки власником майна доведено, що в його застосуванні відпала потреба.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним ("Іатрідіс проти Греції", заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот протии Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші протии Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Приймаючи до уваги наведене, слідчий суддя вважає, що існує правова підстава для задоволення клопотання та скасування арешту.

Керуючись ст. ст. 170,171, 172, 173, 174, 379 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт майна, який був накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30.08.2018 на нежитлове приміщення за адресою: місто Київ, вулиця Новокостянтинівська, 12-А (2-х поверхова будівля літ «А», загальною площею 189.5 квадратних метрів), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя : ОСОБА_1