Провадження № 1-кс/761/7811/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу особи, якій відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_3 на постанову слідчого другого відділу Управлінням з розслідувань кримінальних правопорушень, вчинених службовими особами Головного слідчого управління державного бюро розслідувань ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 15.04.2020 у кримінальному провадженні № 0000127, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.02.2020,

в с т а н о в и в:

у провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга особи, якій відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого відділу управління з розслідувань кримінальних правопорушень, вчинених службовими особами Головного слідчого управління державного бюро розслідувань ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 15.04.2020 у кримінальному провадженні № 0000127, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.02.2020.

Скарга, мотивована тим, що 18.02.2020 детективом НАБУ було внесено відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за № 0000127 від 18.02.2020, в якому САП в подальшому визначила підслідність за ДБР.

02.04.2020 до ДРБ надійшла заява про залучення ОСОБА_3 у якості потерпілого, в порядку ст. 55 КПК України, однак всупереч вимогам ст. 220 КПК України не розглянуто протягом 3 діб, а 15.04.2020 слідчим ГСУ ДБР ОСОБА_4 винесено незаконну і необгрунтовану постанову про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000127 від 18.02.2020.

Разом із тим, розглянувши заяву ОСОБА_3 про залучення до провадження як потерпілого, слідчий формально прийняв рішення, не перевіривши доводи викладені в самій заяві та не давши оцінку належним та допустимим доказам.
У зв`язку з чим, оскаржувана постанова суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України, у скарзі порушується питання про її скасування та зобов`язання слідчого визнати ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000127 від 18.02.2020 та надати пам?ятку про права та обов?язки потерпілого.
У судове засідання особа, якій відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_3 не з`явився, однак просив розглянути скаргу за його відсутність.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлений завчасно та належним чином, про причину неявки суд не повідомив.

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Як убачається зі змісту оскаржуваної постанови слідчий другого відділу Управління з розслідувань кримінальних правопорушень, вчинених службовими особами, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 , розглянувши заяву ОСОБА_3 від 02.04.2020 та матеріали кримінального провадження № 0000127 від 18.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 382 КК України, постановив відмовити ОСОБА_3 у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000127 від 18.02.2020.
Слідчий, відмовляючи у задоволенні клопотання, таке своє рішення мотивував, тим, що у заяві про вчинення кримінально правопорушення, так і у самих матеріалах вказаного кримінального провадження, відсутні відомості, яка саме шкода завдана, в чому ця шкода виражається й якими документальними доказами вона підтверджується, крім того, жодних документальних доказів на підтвердження спричинення ОСОБА_6 моральної шкоди заявником слідчому надано не було.

Разом із тим, зі змісту клопотання про визнання потерпілим убачається, що ОСОБА_3 зазначає про заподіяння йому моральної шкоди службовими особами ДБР щодо невиконання ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_7 .
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Ч. 1 ст. 9 КПК України, передбачено, що слідчий зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Тобто, саме слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, в тому числі, встановити чи спростувати вид і розмір шкоди, завдану кримінальним правопорушенням, а не перекладати свій обов`язок на потерпілого.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим слідчим фактично позбавлено останнього можливості користуватись більш широкими правами потерпілого у кримінальному провадженні.

За таких обставин, враховуючи наведене вище у сукупності, постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим не ґрунтується на положеннях законодавства України про кримінальну відповідальність, кримінальному процесуальному законодавстві України та суперечить Конституції України.

Положенням ч. 4 ст. 38 КПК України передбачено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Аналіз наявних у слідчого судді матеріалів скарги свідчить про те, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону не були в повній мірі дотримані слідчим при прийнятті рішення про відмову у залученні ОСОБА_6 потерпілим.

Доводи слідчого з приводу того, що ОСОБА_3 у своєму клопотанні не довів доводів, яка саме шкода спричинена йому, в чому саме ця шкода виражається й якими документальними доказами вона підтверджується, не мають значення для вирішення питання щодо його залучення останнього у якості потерпілого у даному кримінальному провадження та не впливають на висновки суду, про необґрунтованість рішення слідчого про відмову у залученні потерпілим.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного приходить до висновку, що оскаржувана постанова слідчого, підлягає скасуванню

Що ж стосується прохання порушеного у скарзі перед слідчим суддею щодо зобов`язання слідчого виконати вимоги ст. 55 КПК України щодо ОСОБА_3 , то в цій частині слід в відмовити у задоволенні скарги, з огляду на те, що слідчий суддя не наділений такими повноваженнями.

Повноваження щодо визнання потерпілим у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування є виключними повноваження слідчого та прокурора, які зобов`язані вручити пам?ятку про процесуальні права та обов`язки при прийнятті заяви про вчинення кримінального правопорушення, оскільки права і обов?язки потерпілого виникають в особи, з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження, як потерпілого.

А тому враховуючи, що постанова слідчого скасована, ОСОБА_3 являється потерпілим у кримінальному провадженні № 0000127 від 18.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України, з моменту подання відповідної заяви про залучення потерпілим.

Керуючись ст.ст. 38, 40, 55, 93, 110, 303-307 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

скаргу особи, якій відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_3 на постанову слідчого другого відділу правління з розслідувань кримінальних правопорушень, вчинених службовими особами Головного слідчого управління державного бюро розслідувань ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим від 15.04.2020 у кримінальному провадженні № 0000127, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.02.2020, задовольнити частково.

Скасувати постанову від 15.04.2020 слідчого другого відділу правління з розслідувань кримінальних правопорушень, вчинених службовими особами Головного слідчого управління державного бюро розслідувань ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим, у кримінальному провадженні № 0000127, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України.

В іншій частині скаргу, залишити без задоволення.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя