Справа № 162/239/20
Провадження № 1-кс/162/4/2021
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року смт Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Любешів заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Любешівського районного суду Волинської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №162/239/20 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі - КК України), відомості про яке внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000039 від 19 лютого 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

До Любешівського районного суду Волинської області надійшла заява захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Любешівського районного суду Волинської області ОСОБА_5 .

У заяві вказує, що під час ознайомлення з матеріалами справи №162/239/20, зокрема ухвалою від 17.07.2020 року, були виявлені факти, які викликали у його підзахисного обґрунтовані сумніви в неупередженому розгляді справи даним складом суду. Зазначає, що, суддею було неправильно визначено порядок розгляду справи, з порушенням норм процесуального права вважають безпідставним та незаконним розгляд даної справи у спрощеному порядку. За таких обставин сторона захисту вбачає в діях судді ОСОБА_5 наперед визначену упереджену позицію винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку та безпідставне застосування процесуального закону, який не підлягав застосуванню що є підставами для відводу .

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисники ОСОБА_4 і ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, згідно поданих заяв просять розгляд справи проводити без їх участі, заяву про відвід підтримали та просили її задовольнити.

Прокурор, суддя ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_7 та його представник ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, хоча належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.

Згідно ч.4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши доводи заяви про відвід судді, суд дійшов такого висновку.

Згідно із п.4 ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Приписами ч.ч. 1-2 ст.80 КПК України встановлено, що за наявності підстав, передбачених ст.ст. 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Згідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» встановлено, що суддя здійснює правосуддя на основі Конституції України та Законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Пунктами 1, 2 ч. 7 ст. 56 вказаного Закону визначено, що суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до Закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Також, ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово вказував на існування двох елементів безсторонності суду: суб`єктивної, яка полягає у тому, щоб жоден із його членів відкрито не проявляв упередженість та особисту зацікавленість, а також об`єктивної, що передбачає існування достатніх гарантій, щоб виключити будь-які сумніви щодо цього.

Зі змісту ст. 6 Конвенції та практики Європейського Суду з прав людини з питань неупередженості суду вбачається, що правосуддя має не тільки здійснюватись, а повинно також демонструватись. Під сумнівом - довіра до суду, яку суд має вселяти громадянам у демократичному суспільстві. Як правило, неупередженість означає відсутність упереджень або упередженості, при цьому її наявність або відсутність можуть бути перевірені різними способами (справа «Кіпріану проти Кіпру», п. 118; справа «Мікаллеф проти Мальти», п. 93). Європейський Суд з прав людини у своїй практиці проводить відмінність між суб`єктивним підходом, тобто прагненням переконатися в суб`єктивному обвинуваченні або інтересі певного судді у конкретній справі та об`єктивним підходом, тобто визначенням, чи були судді надані достатні гарантії, щоб виключити будь-які обґрунтовані сумніви в цьому відношенні (справа «Кіпріану проти Кіпру», п. 118; справа «П`єрсак проти Бельгії», п. 30; справа «Грівз проти Сполученого Королівства», п. 69).

Вимога "безсторонності", згідно з прецедентною судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Білуха проти України", "Салов проти України", "Мироненко проти України", "Фельдман проти України") характеризується двома критеріями: по-перше, суд (суддя) повинні бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи; по-друге, бути об`єктивно безстороннім тобто, суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності.

Важливим питанням є довіра, яку в демократичному суспільстві суди мають викликати в громадськості (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ветштайн проти Швейцарії").

Довіра це суб`єктивне ставлення особи на підставі внутрішнього переконання з урахуванням зовнішніх обставин й цілком очевидно, що дії та рішення, які судом вчинені в межах закону, але в супереч інтересам однієї зі сторін, сприймаються цією стороною як негативні й у зв`язку з цим викликають недовіру до суду.

Таким чином, об`єктивність розгляду справи, а отже вирішення її на основі суворого додержання законності забезпечується її розглядом суддею, щодо якого відсутні сумніви, в тому числі у стороннього спостерігача, в його неупередженості та безсторонності.

Згідно з п. 12 висновку N 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи "Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів" від 01.01.2001 незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Одним із елементів довіри суспільства, в тому числі і учасників процесу до суду, є довіра складу суду вирішувати спір, що унеможливить в подальшому сумніватись у винесенні справедливого, законного та об`єктивного рішення суду.

Сумнів має бути виключений у будь якому випадку з тим, аби забезпечити дотримання прав учасників цивільної справи, оскільки відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус судів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Таким чином можна дійти висновку, що суддя ОСОБА_5 призначивши кримінальне провадження № 0000039 від 19.02.2020 року щодо ОСОБА_3 до розгляду у спрощеному провадженні за відсутності відповідного клопотання прокурора та письмових заяв підозрюваного щодо беззаперечного визнання винуватості та потерпілого щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, порушив засади рівності учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Сторона захисту вказує на ці обставини, як на упереджену позицію судді до обвинуваченого ОСОБА_3 , що викликає в останнього сумнів у об`єктивності розгляду справи щодо нього.

В своїй сукупності викладені обставини в подальшому можуть призвести до виникнення сумнівів в об`єктивності прийнятого судового рішення у вказаній справі, крім того, уникнення зневіри щодо справедливості українського правосуддя. Отже для забезпечення достатніх гарантій на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом, з метою недопущення порушень вимог Закону України «Про судоустрій та статус суддів» заява про відвід підлягає до задоволення з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України.

Вказане повністю узгоджується із положенням п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року, схваленої Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 року №2006/23, згідно якого, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 75, 81 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Любешівського районного суду Волинської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №162/239/20 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі - КК України), відомості про яке внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000039 від 19 лютого 2020 року - задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Любешівського районного суду Волинської області ОСОБА_1