У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000119, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 серпня 2020 року відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, мешкає в АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 серпня 2020 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, із призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 просить вирок змінити в частині призначення покарання та призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.
На підставі ч. 4 ст. 53 КК України, розстрочити сплату штрафу на 3 місяці рівними частинами.

Узагальнені доводи апелянта.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 вважає, що при призначенні покарання суд першої інстанції не в повній мірі врахував особисті дані обвинуваченого, формально послався на обставини, які пом`якшують покарання та не дав їм належної оцінки, зокрема тому, що обвинувачений в судовому засіданні щиро визнав свою вину та розкаявся, що свідчить про те, що обвинувачений є морально здоровою людиною, а кримінальне правопорушення вчинив внаслідок тяжкого матеріального становища.
Зазначені обставини, на думку апелянта, свідчать про те, що призначення покарання без застосування ст. 69 КК України є надто суворим та таким, що за своєю суворістю не відповідає особі обвинуваченого.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

01.01.2020 р. в період часу з 15.00 до 19.00 год., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 знаходячись на законних підставах у квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисних мотивів, скориставшись тимчасовою відсутністю уваги з боку ОСОБА_8 , таємно викрав 15 600 грн. та 105 доларів США (станом на 01.01.2020 р. за курсом НБУ становило 2 487,05 грн.), чим заподіяв потерпілій майнову шкоду в розмірі 18 087,05 грн.
Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, визнання ним вини, а також дані про особу обвинуваченого. Визнав обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 активне сприяння розкриттю злочину та повне відшкодування заподіяної шкоди, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні вказаного у вироку кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи. Дії обвинуваченого кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), та апелянтом не оспорюються.

Стосовно призначеного ОСОБА_5 покарання, то апеляційний суд вважає його достатньо мотивованим і обґрунтованим.

За змістом ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до вимог, викладених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України, належить до кримінальних проступків. ОСОБА_5 є таким, що не має судимості, за місцем проживання характеризується негативно, активно сприяв розкриттю злочину, із загальної суми шкоди в розмірі 18 087,05 грн. відшкодував 200 грн.

За наведеного, суд першої інстанції, при призначенні ОСОБА_5 покарання, дотримався вимог ст. ст. 65-67 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, певні дані про особу винного, обставини, які пом`якшують покарання, в тому числі і ті, на які в апеляційній скарзі посилається захисник та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Саме таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченому ОСОБА_5 покарання занадто суворим та таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства, не вбачається.

Крім того, слід зазначити, що під час судового розгляду в суді першої інстанції, захисник ОСОБА_6 просив призначити покарання в мінімальних межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 185 КК України, що фактично і знайшло своє відображення у вироку.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_9 ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, вирок суду є законним і підстав для його зміни, як того просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 серпня 2020 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 , без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3