ЄУН № 336/7456/20
пр. № 1-кп/336/917/2020
УХВАЛА
Іменем України
16 грудня 2020 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого / ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у кримінальному провадженні за звинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочину, передбаченого ст. 296 ч. 2 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження з обвинувальним актом за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 296 ч. 2 КК України, та ОСОБА_7 у скоєнні злочинів, передбачених ст. 121 ч. 1, ст. 296 ч. 4 КК України.

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з посиланням на те, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, щодо нього у провадженні суду перебуває на розгляді інше кримінальне провадження, обвинувачений може впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник та обвинувачений заперечували проти задоволення клопотання, вказуючи, на недоведеність зазначених прокурором ризиків та можливість застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу.

Клопотання розглядалось іншим суддею суду, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, на підставі п. 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, відповідно до якого у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу суд виходить з наступного.

Ухвалою суду від 20.11.2020 року обвинуваченому ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21.12.2020 року включно.

Наразі кримінальне провадження перебуває у провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказував, що необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також є достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є однім з факторів, який має враховувати суд при обранні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

При вирішенні клопотання суд виходить з того, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні нетяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 4 років.

Обвинувачений не підтвердив наявності у нього стійких соціальних зв?язків, офіційного джерела доходів або житла, в якому б він мав право проживати. Як пояснив обвинувачений він проживав у орендованому житлі у м. Запоріжжя, однак, будь-яких документів на підтвердження права на проживання у такому житлі чи наявності у нього постійного житла у м. Запоріжжя або поза його межами він не має.

Крім того, стосовно ОСОБА_4 в провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває ще одне кримінальне провадження, яке наразі не розглянуте, що свідчить про ризик скоєння ним іншого кримінального правопорушення.

Суд враховує, що наразі судове слідство у кримінальному провадженні не розпочате.

За таких обставин, враховуючи характер злочину, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 , необхідність проведення судового слідства в належний спосіб, забезпечення можливості дослідження доказів, суд вважає, що відомості про особу обвинуваченого підтверджує наявність ризику переховування від суду, а також незаконного впливу на свідків та потерпілого, а відомості про особі обвинуваченого свідчать про наявність ризику скоєння інших злочинів.

Такі ризики у сукупності є достатньо вагомими для застосування щодо обвинувачених найбільш суворого запобіжного заходу.

Інші альтернативні запобіжні заходи, на думку суду, не здатні забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Крім того, стороною захисту не надано документального підтвердження можливості обрання обвинуваченому альтернативного менш суворого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, адже не надано документів на підтвердження наявності у його законному володінні відповідного житла.

На переконання суду продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який в цьому випадку полягає у необхідності забезпечення права учасників справи на розгляд справи у розумний строк та усунення небезпеки вчинення протиправних діянь обвинуваченим та, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачуються у скоєнні злочину із застосуванням насильства, тож слідчий суддя не визначає розмір застави, керуючись положеннями ст. 183 ч. 4 п. 1 КПК України.

Керуючись ст. 314, 315, 331 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ст. 296 ч. 2 КК України, задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у скоєнні злочину, передбаченого ст. 296 ч. 2 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14 лютого 2021 року включно.

Ухвала суду діє до 14 лютого 2021 року включно.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів після її оголошення через суд, який її ухвалив. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1