ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2192/20 Справа № 203/5462/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області та обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2020 року про повернення прокурору обвинувального акту щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 ,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця смт Межова Межівського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 ,

обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України, у кримінальному провадженні № 0000547,

за участю:
прокурора ОСОБА_11 ,
обвинувачених ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 ,
захисників ОСОБА_12 ,
ОСОБА_13 ,
встановила:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання захисників ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_6 та ухвалено повернути прокурору для приведення у відповідність до вимог кримінального процесуального закону обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України.
Рішення суду обґрунтовано тим, що в обвинувальному акті, який надійшов до суду після повернення його прокурору на підставі ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2019 року, яка залишена без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27.01.2020 року, знов зазначено в якості потерпілого РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця». В той час, як саме з підстав порушення вимог ст. 55 КПК України щодо залучення потерпілого, а також щодо викладення у обвинувальному акті фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, приймаючи до увагу, що не з`ясовано кому саме спричинено матеріальну шкоду, обвинувальний акт і було повернуто прокурору.
Тобто в оновленому обвинувальному акті фактично викладені ті самі фактичні обставини,що були викладені в обвинувальному акті, який було повернуто прокурору, без будь-яких змін та виконання вимог судів першої та апеляційної інстанції.
Отже, органом досудового розслідування за відсутністю підстав, передбачених ст. 55 КПК України, залучено РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» як потерпілого, оскільки підприємство не зверталося із заявою про скоєння злочину, про залучення в якості потерпілого по даному кримінальному провадженню, та не надавало згоду на залучення в якості потерпілого. Окрім того, РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» не є юридичною особою, в той час як за вимогами ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Враховуючи, що відсутність потерпілого в контексті ст. 191 КК України, виключає наявність складу кримінального правопорушення, отже і процесуальну можливість призначення та подальшого розгляду справи по суті, а зазначені недоліки не можуть бути усунені судом під час підготовчого провадження, суд прийшов до висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору для усунення зазначених недоліків.
Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Посилається на те, що відповідно до чинного законодавства, в обвинувальному акті щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зазначено анкетні відомості потерпілого (представника потерпілого РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» ОСОБА_16 ).
В ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні експертним шляхом встановлено факт завдання Регіональній філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» майнової шкоди.
Вказує, що при визначенні того, що Регіональна філія «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» не є юридичною особою та, відповідно, не може бути потерпілою стороною, суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень на стадії підготовчого провадження та перейшов до надання оцінки доказам.
Відмова представників вказаної філії від визнання факту завдання їй майнової шкоди не перешкоджає призначенню судового розгляду.
Також зазначає, що в ході підготовчого судового засідання прокурором заявлено клопотання про відкладення дати засідання для надання можливості підготувати письмове клопотання щодо статусу потерпілої сторони, Проте дане клопотання судом не розглянуто, думки інших учасників щодо нього не заслухано, відповідну ухвалу не постановлено.
Обвинувачений ОСОБА_6 просить ухвалу скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в порушення вимог ст. 35 КПК України, у даній справі відсутній Протокол автоматичного розподілу справи між суддями.
Суд першої інстанції залишив без уваги те, що в провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт щодо ОСОБА_17 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України, який слід розглядати разом з даним обвинувальним актом за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Вказує, що копію обвинувального акта йому було вручено особою, яка не була наділена процесуальними правами, та без участі захисника, що призвело до порушення права на захист. Крім того, захиснику ОСОБА_12 було направлено копію обвинувального акта на неіснуючу електронну адресу.
Стверджує, що обвинувальний акт було складено та затверджено за межами строків досудового розслідування.
Під час підготовчого судового засідання судом не було перевірено повноваження прокурора, учасників досудового розслідування та судового провадження. Будь-які докази на підтвердження повноважень прокурора ОСОБА_11 у даному кримінальному провадженні відсутні.
Без наявності матеріалів досудового розслідування, без розгляду його скарг на дії слідчого, суд першої інстанції приступив до вирішення питання про повернення прокурору обвинувального акта.
Захисники обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - адвокати ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 подали до суду заперечення на апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_6 , в яких просили залишити подані скарги без задоволення, а ухвалу - без змін.
Вважають, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність у даному провадженні потерпілого в контексті ст. 191 КК України, що виключає наявність складу кримінального правопорушення та процесуальну можливість призначення та подальшого розгляду справи по суті.
За таких обставин, викладення суті обвинувачення є незрозумілим, оскільки містить суперечності щодо зазначення в обвинувальному акті даних щодо потерпілого, який визначений не у відповідності до вимог ст. 55 КПК України, так як відсутні факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення.
Захисники ОСОБА_15 , ОСОБА_14 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Даних про поважність причин неявки до суду не надходило. Тому, з врахуванням думки прокурора, обвинувачених та захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності захисників ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України.
Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх захисник адвокат ОСОБА_12 підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_6 , просили її задовольнити.
Прокурор підтримав вимоги своєї скарги, просив їх задовольнити.
Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх захисник адвокат ОСОБА_13 заперечували проти задоволення апеляційних вимог обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора, вважали ухвалу суду законною та обґрунтованою.
В судових дебатах учасники судового провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддю доповідача, думки учасників судового провадження, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до висновку, щодо вони не можуть підлягати задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.
Суд при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.
При цьому, суд може повернути обвинувальний акт прокурору виключно з підстав невідповідності його вимогам ст. 291 КПК України.
Вимоги до змісту та форми обвинувального акту визначені в ст. 291 КПК України.
Даною нормою передбачено певний перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті, зокрема анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:
1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);
2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;
3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;
4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;
5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;
6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;
7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
Згідно ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з чим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Відповідно до п. (а) ч. 3 ст. 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.
Як вбачається з обвинувального акта у даному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , потерпілим зазначено РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця».
В судовому засіданні суду першої інстанції представник АТ Укрзалізниця - ОСОБА_18 заявила, що підприємство не подавало заяву про залучення в якості потерпілого, оскільки будь-якої шкоди підприємству з боку обвинувачених не завдано, РВ Придніпровська залізниця не є юридичною особою. Після попереднього рішення суду про повернення прокурору обвинувального акта у даному провадженні, працівники прокурор не звертався до АТ Укрзалізниця, як до юридичної особи щодо залучення до справи у якості потерпілого.
У даному провадженні, ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України, які передбачають обов`язковий матеріальний склад зі спричиненням потерпілій стороні матеріальних збитків.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що таке викладення суті обвинувачення є незрозумілим, оскільки містить суперечності щодо зазначення в обвинувальному акті даних про потерпілого, який визначений не у відповідності до вимог ст. 55 КПК України, так як відсутні факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення.
Відсутність потерпілого в контексті ст. 191 та ст. 364 КК України, виключає процесуальну можливість призначення та подальший розгляд справи по суті.
Тому, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що зазначені вимоги закону органом досудового розслідування в повній мірі не виконані, обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінального процесуального Кодексу, недоліки якого унеможливлюють призначення судового розгляду.
Доводи прокурора про те, що в обвинувальному акті зазначено анкетні відомості потерпілого (представника потерпілого АТ Придніпровська залізниця ПАТ Укрзалізниця ОСОБА_16 ), що факт завдання зазначеній юридичній особі майнової шкоди встановлено експертним шляхом, на думку колегії суддів, є необґрунтованими та не спростовують висновків зазначених вище.
Крім того, колегія суддів зазначає, що ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2019 року, яка залишена без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27.01.2020 року, прокурору було повернуто обвинувальний акт з підстав порушення вимог ст. 55 КПК України щодо залучення до справи в якості потерпілого РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» потерпілого та з`ясування кому саме спричинено матеріальну шкоду.
Аналізуючи апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_19 , колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів провадження, протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 29.05.2020 року, було визначено склад суддів для розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с. 56). Таким чином, доводи обвинуваченого про те, що у справі відсутній протокол автоматичного розподілу справи між суддями, є необґрунтованими.
До такого ж висновку приходить колегія суддів і щодо доводів останнього про те, що даний обвинувальний акт необхідно розглядати разом з обвинувальний актом за обвинуваченням ОСОБА_17 ; що обвинувальний акт було складено за межами строків досудового розслідування; що обвинувальний акт було вручено обвинуваченому особою, яка не було наділено процесуальними правами; що матеріали справи не містять доказів повноважень прокурора. Зазначені питання не можуть бути предметом розгляду під час проведення підготовчого судового засідання та є завданням наступних стадій судового розгляду.
Крім того, не є слушними доводи ОСОБА_6 про те, що суд першої інстанції, в порушення законодавства, перейшов до вирішення питання про повернення прокурору обвинувального акта, залишивши без розгляду скарги обвинуваченого не бездіяльність слідчого.
Порядок вирішення скарг на бездіяльність слідчого регламентований Главою 26 КПК України, та не є предметом розгляду під час підготовчого судового засідання.
Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_19 .
Ухвала Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2020 року є законною та обґрунтованою.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційні скарги прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області та обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2020 року про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4