У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 вересня 2020 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 29.07.2020р., якою відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрово-Солониха Миколаївської області, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187,ч.2 ст.194, ст.257, ч.1 ст.263,ч.3 ст.289, ч.2 ст.342, ч.4 ст.345 КК України,
- продовжено строк тримання під вартою до 27.09.2020 року включно.
учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_7 ,
захисник: ОСОБА_5 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29.07.2020 року продовжено строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 до 27 вересня 2020 року включно.
тримання

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Захисник вважає, що ухвала підлягає скасуванню з підстав неповноти судового розгляду та істотного порушення вимог кримінально-процесуального закону.
Звертає увагу на те, що суд першої інстанції вирішуючи під час судового розгляду доцільність продовження дії запобіжного заходу, обраного ще під час досудового розслідування не досліджував докази обґрунтованості підозри та наявності ризиків, на які посилався у своїй ухвалі.
Зазначає, що суд не врахував та не перерахував обставин, зазначених у ст.178 КПК України та не оцінив їх у сукупності.
Стверджує, що суд першої інстанції про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України зазначив в ухвалі лише загальною фразою, не пославшись на конкретні докази їх існування.
Окрім того, захисник наголошує на тому, що суд не зазначив, чому не визначив розмір застави і чи існують для цього законні підстави.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області знаходиться кримінальне провадження № 0000368 за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 187 ч. 4, 194 ч. 2, 257, 263 ч. 1, 289 ч. 3, 342 ч. 2, 345 ч. 4 КК України.

Суд першої інстанції, прийшовши до висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення тим, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України на даний час не зменшились, інші запобіжні заходи не можуть запобігти вказаним ризикам.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача, захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд прийшов до наступного.

Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідно до ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.
Разом з тим, на даний час, нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, керуватись загальними засадами кримінального провадження.
Для забезпечення своєчасної та оперативної перевірки законності та обґрунтованості тримання ОСОБА_6 під вартою, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне провести апеляційний розгляд даного провадження у скороченому порядку, передбаченому для оскарження ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час досудового розслідування.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, її зв`язки з суспільством.
У рішенні по справі «Летелье проти Франції» від 26.06.1991р. Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.
У рішенні по справі « W. Проти Швейцарії» вд 26.01.1993р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Відповідно до пункту 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі «Москаленко проти України» Європейський суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєнню іншого злочину.
Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
З матеріалів провадження вбачається, що 15 травня 2018 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ст..257, ч.1 ст.263, ч.3 ст.289, ч.1 ст.345 КК України, та в той же день останнього було оголошено в розшук.
21 травня 2018 року ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук (а.п.37).
23 травня 2018 року ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області відносно підозрюваного ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без застосування застави.
03 жовтня 2018 року ОСОБА_6 повідомлено про нову підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.209 КК України.
11 липня 2019 року місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 встановлено та останній затриманий на підставі ст.191 КПК України.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12 липня 2019 року відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19 серпня 2019 року.
З огляду на поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача про те, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. В матеріалах провадження міститься достатньо відомостей про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри.

Суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість завершення судового розгляду з ухвалення судового рішення по суті у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Матеріали провадження свідчать про те, що ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні ряду злочинів (ч.4 ст.187, ч.2 ст.194, ст..257, ч.1 ст.263, ч.3 ст.289, ч.2 ст.342, ч.4 ст.345 КК України), один з яких відноситься до не тяжких, два до тяжких та чотири до особливо тяжких. За останні передбачено покарання у виді позбавлення волі до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна.
Окрім того, колегія судді враховує характер дій, спосіб вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_6 тяжкі наслідки, завдані злочинами; вчинення їх загально небезпечним способом, а саме вчинення у громадському місці із застосуванням вогнепальної зброї; особливо великий розмір завданої шкоди ( 9 822 173 грн.). Зазначене свідчать про великий ступінь суспільної небезпечності обвинуваченого.
Окрім того, матеріали провадження свідчать про те, що обвинувачений раніше судимий, офіційно не працевлаштований, міцних соціальних зв`язків не має, не одружений, ухилявся від слідства, перебував у розшуку, затриманий на підставі ухвали слідчого судді.
Вказані обставини, на думку колегії суддів дають достатні підстави вважати, що у разі незастосування до підозрюваного запобіжного заходу, який зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, останній, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Отже, є вірним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені,ч.1 ст.177 КПК України визначені при застосуванні обвинуваченому даного запобіжного заходу, не зменшилися і існують на даний час.
Зважаючи на наведене, є безпідставними доводи апелянта відносно того, що судом мав бути застосований альтернативний вид запобіжного заходу.
Твердження захисника про те, що прокурором не доведено те, що вищезазначені ризики не зменшились та продовжують існувати є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами провадження.
Посилання захисника на наявність зареєстрованого місця проживання та знаходження на утриманні малолітньої дитини як на підставу для застосування обвинуваченому домашнього арешту не є слушним, оскільки зазначене не виключає та не зменшує вищезазначених ризиків.

Враховуючи тяжкість злочину, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.
Беручи до уваги доведеність обґрунтованості підозри, ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винним у вчиненні злочину, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт, як просить захисник.
Відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави щодо злочину вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Матеріали провадження свідчать про те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, які пов`язані із погрозою застосування насильства.
Отже, враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано не визначив розмір застави.
Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а від так, і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 376, 405, 407, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського місцевого суду Херсонської області від 29.07.2020р., якою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: