У Х В А Л А
Іменем України

14 вересня 2020 року слідча суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП», про закриття кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.05.2019 року за № 0003483 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КПК України,

В С Т А Н О В И В :

На розгляді слідчого судді знаходиться клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП», про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.05.2019 року за № 0003483 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КПК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчими Деснянського УП ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.05.2019 року за № 0003483 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КПК України. При цьому, Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17 травня 2019 року накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 з метою збереження речових доказів у вигляді заборони розпорядження та відчуження. Досудове розслідування розпочалося 09.05.2019 року і ще досі не закінчено, жодній особі не повідомлено про підозру. Посилаючись на сплив 12-місячного строку досудового розслідування, що передбачений п.2 ч.1 ст. 219 КПК України, сплив, що беззаперечно свідчить про наявність підстав для закриття такого кримінального у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування та необхідності скасування накладеного арешту.

В судове засідання адвокат ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» не зявився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, доводи клопотання підтримав та просив про його задоволення із наведених підстав.

Слідчий, на досудовому розслідуванні якого перебуває кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0003483 від 09.05.2019 року, у судове засідання неодноразово не з`явився, у зв`язку із чим слідчий суддя ухвалила проводити розгляд клопотання на підставі наявних матеріалів.

Проаналізувавши доводи клопотання, , вивчивши матеріали, долучені до клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для відмови у задоволенні такого клопотання, виходячи з наступного.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими Деснянського УП ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.05.2019 року за № 0003483 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КПК України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України суди, як і інші органи державної влади, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розподіл функцій між державними органами і посадовими особами як елемент системи стримувань і противаг є фундаментальним принципом демократичної організації держави.

Однією з форм вираження цього принципу у кримінальному судочинстві є змагальність і диспозитивність як загальні засади кримінального провадження. Згідно зі статтею 22 КПК України змагальність передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими зазначеним Кодексом. У цій же статті закріплено заборону покладення у кримінальному провадженні функцій державного обвинувачення, захисту та судового розгляду на один і той самий орган чи службову особу. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Диспозитивність відповідно до положень статті 26 КПК України полягає в тому, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року (далі - Конвенція), закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

При цьому, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» (Bellet v. France)).

Реалізація такого права має здійснюватися заявником з урахуванням того, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Діюче кримінальне процесуальне законодавство України, зокрема ст. 36, 40 КПК України, передбачають, що прокурор, слідчий здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Зазначена правова норма гарантує незалежність наведених посадових осіб у виборі у визначених законом межах способу здійснення своїх повноважень, в тому числі у прийнятті тих чи інших рішень, що є запорукою їх неупередженості й ефективності.

Процесуальна самостійність прокурора та слідчого і їх свобода нарівні з протилежною стороною у відстоюванні тієї чи іншої правової позиції є чинниками справедливого балансу прав та законних інтересів усіх учасників процесу, а також інших осіб, держави й суспільства.

Завданням слідчого судді відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України, частини п`ятої статті 21 Закону України № 1402-VIII є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Зокрема, у порядку такого судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні відповідно до ч. 9 ст. 284 КПК визначено, що якщо закінчилися строки досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру, встановлені частиною першою статті 219 цього Кодексу, слідчий суддя може винести ухвалу про закриття кримінального провадження за клопотанням іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника.

При цьому, способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою, яка передбачає, в тому числі, чіткий розподіл повноважень і недопустимість заміщення слідчим суддею, як і судом, функцій органів державного обвинувачення та досудового розслідування (постанова ВП ВС від 04.04.2019 у провадженні № 11-945сап18).

Згідно ст. 26 КПК слідчий суддя, як і суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що віднесені до його повноважень зазначеним Кодексом.

Відповідно вказаних норм КПК у порядку ч. 9 ст. 284 наведеного Кодексу слідчий суддя аналізує питання тільки того чи дійсно закінчилися строки досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру, встановлені частиною першою статті 219 цього Кодексу, що до інших доводів звернення, то слідча суддя не удається до їх оцінки з огляду на норми ч. 3 ст. 26 указаного Кодексу, та комплексу повноважень визначеного ч. 9 ст. 289 того ж Кодексу, адже недопустимим є заміщення слідчим суддею функцій органів державного обвинувачення та досудового розслідування.

Та, враховуючи конкретні обставини цього провадження сприймає такі доводи (закінчилися строки досудового розслідування) автора звернення критично, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить: … 3) вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу, який у ч. 1 ст. 294 КПК України передбачає, що якщо досудове розслідування злочину або кримінального проступку до моменту повідомлення особі про підозру неможливо закінчити у строк, зазначений в абзаці другому частини першої статті 219 цього Кодексу, вказаний строк може бути неодноразово продовжений слідчим суддею за клопотанням прокурора або слідчого, погодженого з прокурором, на строк, встановлений пунктами 1-3 частини другої статті 219 цього Кодексу.

Отже, відсутні передумови для сприйняття як слушних, доводів заявника про те, що закінчилися строки досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, так як останні закінчуються 09.11.2020 року, за умови їх не продовження в майбутньому.

За таких обставини, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, які йому відомі, на час розгляду скарги, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що дане клопотання задоволенню не підлягає з огляду на не установленість у цього провадженні обставин визначених ч. 9 ст. 284 КПК.

Враховуючи, що слідчим суддею не встановлено підстав для закриття кримінального провадження, клопотання про скасування накладеного арешту у зв`язку з закриттям кримінального провадження задоволенню не підлягає.

З цих підстав слідчий суддя, керуючись ст. ст. 303-307, 369-372, 376, 534 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП», про закриття кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.05.2019 року за № 0003483 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КПК України залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає і заперечення проти неї може бути подане під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1