Справа №705/3661/20
1-в/705/477/20
У Х В А Л А

28 вересня 2020 року місто Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника адміністрації СВК №92

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_4

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Умані Черкаської області матеріали подання начальника Державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№92)» щодо засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень»,

ВСТАНОВИВ:
До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернувся начальник Державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№92)» з поданням про приведення вироку Березанського міського суду Київської області від 30.10.2017 року щодо засудженого ОСОБА_5 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень».

Подання мотивоване тим, що ОСОБА_5 відбуває покарання в Державній установі «Старобабанівська виправна колонія (№92)». За даною справою ОСОБА_5 засуджений 30.10.2017 року Березанським міським судом Київської області за ч.1 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч.1,4 ст.71 КК України до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 19.03.2012 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.

01.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617. Вказаним Законом внесені зміни до ч.1 ст.309 КК України та викладено в новій редакції.

Посилаючись на положення ч.1, ч.3 ст.5 КК України, п.13 ч.1 ст.537, п.2 ч.2 ст.539 КПК України, начальник Державної установи «Старобабанівська виправна колонія(№92)» направив до суду матеріали стосовно засудженого ОСОБА_5 для вирішення питання про приведення вироку Березанського міського суду Київської області від 30.10.2017 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VІІІ щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону, або пом`якшення призначеного покарання.

Представник адміністрації установи у судовому засіданні просив змінити призначене засудженому вироком суду покарання за ч.1 ст.309 КК України з 1 року позбавлення волі на 2 роки обмеження волі, в подальшому перерахувавши його в позбавлення волі з розрахунку що двом дням обмеження волі відповідає один день позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою позицію з приводу подання висловити не зміг.

Прокурор вважав за необхідне витребувати з колонії довідку чи не є засуджений особою з інвалідністю, і в подальшому розглянути подання по суті.

Суд, вислухавши прокурора, представника установи виконання покарань, засудженого, дослідивши матеріали подання, дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що у своєму поданні начальник установи виконання покарань, звертаючись до суду, зазначає про те, що він направляє матеріали подання для вирішення питання про приведення у відповідність до вимог Закону України №2617- VІІІ від 22.11.2018 року вироку суду від 30.10.2017 року.

При цьому, подання обґрунтоване тим, що Законом України від 22.11.2018 року № 2617-VІІІ внесені зміни до ч.1 ст.309 КК України та її викладено в новій редакції.

Проте, у поданні начальник установи виконання покарань взагалі не зазначає, яке саме рішення він просить ухвалити суд за результатами розгляду подання, тобто, яким чином привести вирок у відповідність до вимог Закону України № 2617-VІІІ від 22.11.2018 року, і яким чином приведення вироку у відповідність до вказаного Закону поліпшить становище засудженого згідно статті 5 КК України.

У судовому засіданні представник установи виконання покарань вважав за необхідне замінити призначене засудженому покарання за ч.1 ст.309 КК України на 2 роки обмеження волі. Проте, не зміг пояснити, чому він просить замінити покарання на обмеження волі строком саме на два роки, хоча зі змісту ч.2 ст. 74 КК України вбачається, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, вставленої санкцією нового закону. Враховуючи те, що санкція ч.1 ст.309 КК України передбачає максимальну межу покарання у виді обмеження волі на строк 5 років, яке є більш м`яким покаранням ніж позбавлення волі, представник адміністрації установи не обґрунтував, чому він просить замінити призначене за ч.1 ст.309 КК України покарання на 2 роки обмеження волі, а не на максимальний строк покарання у виді обмеження волі, як це передбачено ч.2 ст.74 КК України.

Крім того, як вбачається з подання, у ньому взагалі не обґрунтовано, чи можливо до засудженого застосувати такий вид покарання як обмеження волі, враховуючи, що до певної категорії осіб такий вид покарання взагалі не може бути застосований.

Враховуючи те, що у поданні начальника установи виконання покарань не зазначено, яке саме рішення ініціатор подання просить ухвалити суд за результатами розгляду подання, тобто, яким чином привести вирок у відповідність до вимог Закону України №2617-VІІІ від 22.11.2018 року, у поданні відсутні посилання на те, чи можливе застосування відносно засудженого іншого виду покарання крім позбавлення волі, яке на даний час передбачено санкцією ч.1 ст.309 КК України, і відповідно не додано документи, які підтверджують наявність чи відсутність обставин, які унеможливлюють призначення іншого покарання крім позбавлення волі, а також у поданні не обґрунтовано, яким чином поліпшиться становище засудженого в разі заміни йому покарання з одного року позбавлення волі на покарання у виді обмеження волі на максимальний строк, визначений санкцією ч.1 ст.309 КК України, суд вважає, що подання підлягає повернення для належного оформлення.

Крім того, суд звертає увагу на те, що начальником установи виконання покарань не обґрунтовано, чому вирок має приводитись у відповідність до вимог Закону України №2617-VІІІ від 22.11.2018 року, якщо кримінальна відповідальність визначається Кримінальним кодексом України, а Законом України №2617-VІІІ від 22.11.2018 року лише були внесені зміни до закону про кримінальну відповідальність.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України суд,

УХВАЛИВ:

Поданняначальника Державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№92)» про приведення вироку щодо засудженого ОСОБА_5 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», повернути начальнику Державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№92)» для належного оформлення.

Ухвала скарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1