У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.06.2020р. відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бакша Савранського району Одеської області, українця, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить вирок змінити. Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України.

_____________________________________________________________________________
провадження № 11-кп/812/906/20 головуючий у 1 інстанції : ОСОБА_8
категорія ст.185 ч.3 КК України доповідач у апеляц. інстанції : ОСОБА_1 .

На підставі ст.70 КК України остаточно призначити покарання ОСОБА_6 у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання:
- за ч.3 ст. 185 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі;
- за ч.2 ст. 186 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі.
У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання, остаточно призначено обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.
Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
Вважає, що вирок суду не відповідає фактичним обставинам справи. Захисник не погоджується з кваліфікацією дій обвинуваченого за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна.
Звертає увагу на те, що вказаними у вироку доказами вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України не підтверджується.
Зазначає, що посилаючись у вироку на покази свідків суд першої інстанції не вірно дав їм оцінку.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

В період часу з 16 червня по 25 червня 2019 року (точна дата і час слідством не встановлено) у ОСОБА_6 з корисливих мотивів виник умисел на таємне викрадення чужого майна з домоволодіння АДРЕСА_1 . Виконуючи задумане, ОСОБА_6 підійшов до вказаного домоволодіння, переконавшись, що господарів не було вдома та за його діями ніхто не спостерігає та не чинить перешкодити, ОСОБА_6 , перелізши через паркан, потрапив до подвір`я вищевказаного домоволодіння і через вхідні двері проник всередину будинку та викрав звідти побутову техніку та інші речі, що належать ОСОБА_9 на загальну суму 1900 гривень.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 14.12.2019 року близько 10:15 год. біля продуктового магазину по вулиці Привокзальна селища Кам`яний Міст Первомайського району Миколаївської області ОСОБА_6 побачивши ОСОБА_10 , яка є жінкою похилого віку, зрозумів, що вона не буде чинити опору, вирішив викрасти будь-яке майно останньої. Виконуючи задумане, ОСОБА_6 почав слідкувати за ОСОБА_10 для того, щоб обрати найбільш слушний момент для вчинення злочину. Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном ОСОБА_6 спочатку зайшов за ОСОБА_10 до приміщення продуктового магазину, а потім пішов слідом за нею по вулиці Привокзальній селища Кам`яний Міст Первомайського району Миколаївської області. При цьому ОСОБА_6 побачив, що ОСОБА_10 поклала гаманець з грошовими коштами до кишені свого пальто, тому він вирішив викрасти даний гаманець з грошима. Підібравши слушний момент, коли ОСОБА_10 зупинилась біля паркану свого домоволодіння по АДРЕСА_1 , для того щоб відкрити хвіртку, ОСОБА_6 в цей же час підійшов до потерпілої та розуміючи, що його дії носять відкритий характер і зрозумілі останній, відкрито, шляхом ривка з кишені її пальто викрав гаманець з грошовими коштами, після чого втік з місця події. Тим самим ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_10 матеріальний збиток на суму 447 гривень.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав вирок законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.
Вирок суду в частині доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наведеними у вироку доказами та апелянтом не оскаржується.
В апеляційній скарзі захисник порушує питання щодо перекваліфікації дій обвинуваченого з ч.2 ст. 186 КК України на ч.2 ст.185 КК України. Вважає не доведеною вину ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Такі доводи захисника не є слушними з огляду на наведене.
Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка в свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.
Як вбачається з технічного носія інформації, обвинувачений ОСОБА_6 по епізоду відкритого заволодіння гаманцем з грошовими коштами потерпілої ОСОБА_10 свою вину не визнав. Пояснив, що 14.12.2019р. повертаючись додому побачив, що у потерпілої ОСОБА_10 біля її домоволодіння під час відкриття хвіртки з карману випав гаманець, який він підібрав та пішов далі.
Однак, вина ОСОБА_6 підтверджується наступними доказами.
Потерпіла ОСОБА_10 в суді першої інстанції пояснила, що 14.12.2019 року о 10:15 год. за адресою по АДРЕСА_1 , біля її будинку, коли вона відкривала хвіртку свого домоволодіння відчула якийсь ривок і поки поверталася та перекладала палиці, на яких вона пересувається, відчула, що з кишені зник гаманець блакитного кольору, в якому знаходились гроші приблизно 447 грн. Вказала, що після того як вона повернулась , то побачила чоловіка, який пішов вздовж вулиці. Потерпіла в судовому засіданні першої інстанції вказала, що саме обвинуваченого ОСОБА_6 вона в той момент і бачила.
В суді першої інстанції свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , пояснили , що були залучені працівниками поліції в якості понятих під час проведення слідчого есперементу, який проходив 18.12.2019 року в селищі Кам`яний Міст Первомайського району Миколаївської області по вулиці Привокзальній, з ОСОБА_6 . Пояснили, що обвинувачений ОСОБА_6 в ході експерименту вказав як він 14.12.2019 року близько 10:15 год. зайшов за потерпілою ОСОБА_10 до магазину "Апельсин" та побачив наявність у її гаманці грошових коштів. Зазначили, що після того, як обвинувачений вийшов за потерпілою з магазину, вказав рукою на напрямок, яким він рухався. На відстані десяти метрів від домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 , він побачивши, що із правої кишені верхнього одягу потерпілої ОСОБА_10 висунутий край гаманця, та враховуючи, що потерпіла є особою похилого віку і не буде чинити опору, відкрито заволодів ним та пішов у напрямок початку вулиці Привокзальна селища Кам`яний Міст Первомайського району Миколаївської області.
Свідок ОСОБА_13 в суді першої інстанції пояснив, що бачив як 14.12.2019 року близько 09:45 год. на місцевому ринку по вул. Привокзальній в с-щі Кам`яний Міст Первомайського району Миколаївської області особа ромської національності знаходився дуже близько поруч із потерпілою ОСОБА_10 та постійно приглядався до неї. Зазначив, що в подальшому під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, виявилося, що цією особою був обвинувачений ОСОБА_6 . Також пояснив, що спитавши у нього ціну на м`ясо і сало потерпіла ОСОБА_10 пішла в напрямку свого домоволодіння. Зазначив, що обвинувачений пішов в бік перону. Зазначив, що через хвилин десять потерпіла ОСОБА_10 прийшла до магазину "Апельсин" щоб викликати працівників поліції та пояснила, що в неї викрали гаманець із грошовими коштами.
Вищенаведені показання свідків узгоджуються з іншими доказами по справі.
Так, як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.12.2019 року, потерпіла ОСОБА_10 повідомила працівників поліції, що 14.12.2019 року близько 10.00 год. візуально знайомий їй громадянин шляхом ривку з кишені вирвав гаманець блакитного (бірюзового) кольору, у якому знаходилися грошові кошти в сумі 437,00 грн. та зник у невідомому напрямку.
Відповідно до протоколу огляду місця події та таблицями зображень до нього від 14.12.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 , вилучено жіночій гаманець розміром 20х10 см. та грошові купюри номіналом 1 грн., 5 грн., 10 грн, 20 грн., 100 грн., 200 грн. на загальну суму 447 грн.
Як вбачається з протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.12.2019 року потерпіла ОСОБА_10 впізнала на фотознімку ОСОБА_6 ; свідок ОСОБА_14 впізнала на фотознімку ОСОБА_6 , який 14.12.2019 року знаходився у магазині позаду потерпілої ОСОБА_10 ;свідок ОСОБА_13 впізнав на фотознімку обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме за приналежністю до ромської національності, який 14.12.2019 року близько 10:00 год. перебував поруч з ОСОБА_10 на базарі по вул. Привокзальній.
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 18.12.2019 року, вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 на місці відкритого заволодіння чужим майном за адресою: АДРЕСА_1 , вказав коли і як саме він відкрито заволодів майном потерпілої ОСОБА_10 .
Встановивши фактичні обставини, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, надавши їм належну оцінку, за правилами статті 94 КПК України з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності і взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Отже, доводи захисника відносно того, що ОСОБА_6 вчинив не грабіж, а крадіжку не є слушними та не підтверджуються матеріалами провадження.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» зверталась увага судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.ст. 65-67 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчинених злочинів, які є тяжкими, особи обвинуваченого, який характеризується позитивно за місцем проживання, не працює, постійних джерел для існування не має, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра та на військовому обліку не перебуває, раніше судимий за злочин проти власності.

Врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд призначив ОСОБА_6 покарання в межах санкцій ч.3 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України .

Окрім того, суд першої інстанції обґрунтовано на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань остаточно призначив ОСОБА_6 покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

В апеляційній скарзі захисника порушується питання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.
Статтею 75 КК України передбачено, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Загальні засади призначення покарання (ст.65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду. Тому, рішення суду щодо визнання обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному акті обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
На переконання апеляційного суду, покарання, яке призначене судом першої інстанції ОСОБА_6 відповідає вимогам ст..ст. 50, 65 КК України, принципам індивідуалізації, справедливості та співмірності, є необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження нових злочинів.
Правових підстав вважати таке покарання явно несправедливим через суворість не вбачається.
Суд першої інстанції врахувавши вищезазначені дані про особу, а саме відсутність постійних джерел доходу, наявність судимості за аналогічні злочини проти власності дійшов вірного висновку, що виправлення обвинуваченого не можливо без ізоляції від суспільства.
Вчинення обвинуваченим декількох злочинів проти власності вказують на ризик повторного вчинення ним кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства і окремих осіб.
З огляду на наведене, підстав для пом`якшення призначеного судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд апеляційної інстанції не вбачає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження й постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення у

матеріалах провадження не встановлено, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника не вбачається .

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.06.2020р. відносно ОСОБА_6 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: