КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/4097/2020
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги власника майна ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 червня 2020 року у кримінальному провадженні №0001815, -

ВСТАНОВИЛА:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання заступника начальника третього відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0001815 шляхом заборони на відчуження та розпорядження підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: транспортних засобів: автомобіль марки «MERCEDES-BENZGL450» білого кольору 2011 р.в., державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова,рами) НОМЕР_2 ; автомобіль марки FORDESCAPE, номер шасі НОМЕР_3 , 2013 року державний номерний знак НОМЕР_4 , автомобіль NISSANTEANA номер шасі НОМЕР_5 2008 року випуску НОМЕР_6 , які зареєстровані за ОСОБА_8 .
Згідно ухвали, слідчий суддя погодився з доводами клопотання органу досудового розслідування про те, що зазначене майно належить ОСОБА_10 та ОСОБА_8 у спільній сумісній власності, враховуючи що кримінальним законом за вчинення інкримінованого ОСОБА_10 злочину передбачена конфіскація майна, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність накладення арешту на вказане майно, пославшись на вимоги ст.. 170 КПК України, з метою забезпечення конфіскації майна та спеціальної конфіскації
В апеляційних скаргах апелянти просять скасувати ухвалу слідчого судді, так як вважають її незаконною з огляду на те, що слідчий суддя розглянув клопотання органу досудового розслідування без врахування вимог ст.ст.170, 173 КПК України, не з`ясувавши про цьому дійсних обставин набуття ОСОБА_8 у приватну власність майна. Крім того апелянти вказують на те, що ОСОБА_8 не є підозрюваною у даному кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційних скарг та просив їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно з метою забезпечення: спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання; відшкодування шкоди, завданої в наслідок вчинення кримінального правопорушення. Завданням же арешту такого майна є запобігання можливості його втрати.
Як вбачається з поданого клопотання органом досудового розслідування розслідується кримінальне провадження підозра в якому за ч.2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України повідомлена ОСОБА_10 . В ході розслідування даного кримінального провадження органом досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_10 діючи умисно за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 в період часу з липня 2019 по кінець серпня 2019 року, заволоділи майном (грошовими коштами) ОСОБА_14 в особливо великих розмірах шляхом обману та зловживання довірою останнього. Далі, привласнені підозрюваним ОСОБА_10 грошові кошти в подальшому використані ним в тому числі і на придбання транспортних засобів зокрема, автомобіль марки «MERCEDES-BENZGL450» білого кольору 2011 р.в., державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова,рами) НОМЕР_2 ; автомобіль марки FORDESCAPE, номер шасі НОМЕР_3 , 2013 року державний номерний знак НОМЕР_4 , автомобіль NISSANTEANA номер шасі НОМЕР_5 2008 року випуску НОМЕР_6 .
Враховуючи, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, санкцією якою передбачена конфіскація майна, як вид покарання, орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на 1/2 зазначеного майно, яке зареєстровано за ОСОБА_8 цивільною дружиною ОСОБА_10 . При цьому орган досудового розслідування у клопотанні належним чином обґрунтував необхідність накладення арешту на вказані транспортні засоби.
Перевіривши доводи органу досудового розслідування з приводу необхідності накладення арешту, встановивши достатність даних, які містяться у доданих до клопотання матеріалах, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання органу досудового розслідування та накладення арешту на майно.
З вказаними висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.
Для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.
Таким чином, накладення арешту на майно за наявності для цього підстав, відповідає вимогам КГІК України. Матеріали кримінального провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні, з огляду і на те, що органами досудового розслідування зібрані вагомі докази, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України, за які може бути призначено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна. На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження і забезпечення можливої конфіскації майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170- 173 КПК України, наклав арешт на транспортних засобів: автомобіль марки «MERCEDES-BENZGL450» білого кольору 2011 р.в., державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова,рами) НОМЕР_2 ; автомобіль марки FORDESCAPE, номер шасі НОМЕР_3 , 2013 року державний номерний знак НОМЕР_4 , автомобіль NISSANTEANA номер шасі НОМЕР_5 2008 року випуску НОМЕР_6 , які зареєстровані за ОСОБА_8 , оскільки вона та ОСОБА_10 , спільно проживають з 2017 року однією сім`єю, ведуть спільний побут та згідно свідоцтв про народження мають спільних малолітніх дітей ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дана обставина підтверджується протоколом допиту свідка ОСОБА_17 протоколами негласних слідчих (розшукових) дій та заявою ОСОБА_10 , в якій останній вказує, що дійсно веде спільний побут з ОСОБА_8 .
Згідно ч. 1, ч.2 ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. За таких обставин посилання апелянтів на те, що арешт на майно, яке належить ОСОБА_8 було накладено безпідставно, так як вона не є підозрюваною у даному кримінальному проваджені та не є дружиною ОСОБА_10 колегією суддів не може прийматися до уваги.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянтів стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, слід визнати непереконливими.

Керуючись ст.ст. 98 131, 132, 170 - 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 червня 2020 року, якою задоволено клопотання заступника начальника третього відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0001815 шляхом заборони на відчуження та розпорядження підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: транспортних засобів: автомобіль марки «MERCEDES-BENZGL450» білого кольору 2011 р.в., державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова,рами) НОМЕР_2 ; автомобіль марки FORDESCAPE, номер шасі НОМЕР_3 , 2013 року державний номерний знак НОМЕР_4 , автомобіль NISSANTEANA номер шасі НОМЕР_5 2008 року випуску НОМЕР_6 , які зареєстровані за ОСОБА_8 - залишити без змін, а апеляційні скарги власника майна ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала Київського апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4