Справа № 461/9697/20
Провадження № 1-кс/461/7956/20
УХВАЛА

11.12.2020 року суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши заяву слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід,

встановив:

У провадження слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_3 надійшли матеріали скарги ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора, у якій остання просить визнати дії чи бездіяльність прокуратури протиправними та зобов`язати прокурора вжити заходи щодо реєстрації у Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань заяви ОСОБА_4 про кримінальне правопорушення, вчинене суддею Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_5 (справа №461/9697/20)

Слідчий суддя ОСОБА_3 подала заяву про самовідвід, оскільки подана скарга стосується слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_5 , з якою суддя є колегами по роботі та працює в одному і тому ж суді. Слідчий суддя вважає, що наведені обставини, можуть викликати сумнів в учасників справи в неупередженості суду.

Заявник та особи які беруть участь у розгляді скарги в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у порядку, визначеному ч.1 ст.135 КПК України. Відповідно до наявної у матеріалах справи розписки, ОСОБА_4 повідомлена про дату судового засідання, що підтверджується її особистим підписом.

Відповідно до положень КПК України, неявка вищезазначених осіб не є перешкодою для розгляду заяви.

Статтею 75 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні зокрема за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» встановлює право на справедливий судовий розгляд. Кожна людина при визначенні її громадських прав та обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого обвинувачення, має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід.

За практикою Європейського суду з прав людини важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Зважаючи на наведене, а також те, що слідчий суддя ОСОБА_3 перебуває на посаді судді Галицького районного суду м. Львова, а подана скарга стосується та має безпосереднє відношення до судді цього ж суду ОСОБА_5 , з якою суддя є колегами по роботі, з метою усунення всіх сумнівів щодо неупередженості судді під час розгляду справи, вважаю за необхідне задовольнити заяву про самовідвід у справі за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора.

Керуючись ст.ст. 76, 80, 81 КПК України,
постановив:

Заяву слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід задовольнити.
Відвести слідчого суддю ОСОБА_3 від участі у розгляді справи №461/9697/20 за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1