ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №641/6393/19 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/862/20 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

в режимі відеоконференції - засудженої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 22 листопада 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 19.09.2016 року ОСОБА_8 засуджена за ч.1 ст.115 КК України до 9 років позбавлення волі.
Згідно ухвали апеляційного суду м.Києва від 01.03.2017 року, вищевказаний вирок змінено на підставі Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26.11.2015 та ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 27.12.2014 по 01.03.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В іншій частині вирок залишено без змін.
Початок строку 27.12.2016 року, кінець строку 24.10.2021 року.
З 27.12.2016 року ОСОБА_8 перебуває в місцях позбавлення волі.
Під час тримання в Київському слідчому ізоляторі характеризувалася негативно, мала дев`ять стягнень, які погашені у встановленому законом порядку, заохочень не мала. До праці не залучалась.
З 19.06.2017 року відбуває строк в Качанівській ВК № 54, за час відбування покарання.
Начальник державної установи «Качанівська виправна колонія № 54» ОСОБА_9 та голова спостережної комісії в Слобідському районі ОСОБА_10 звернулись до Комінтернівського районного суду м.Харкова з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_8 .
Ухвалою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 22 листопада 2019 року відмовлено в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_8 від відбування покарання.

Суд обґрунтував прийняте рішення тим, що на даний час засуджена ОСОБА_8 на даний час стає на шлях виправлення, але не довела свого виправлення, а також факту недоцільності подальшого виконання призначеного покарання внаслідок досягнення цілей покарання в процесі його відбування.
Не погодившись з рішенням районного суду засуджена ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 22 листопада 2019 року та застосувати до неї положення ст.81 КК України. В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_8 посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки вона режим не порушує, працює, підтримує соціальні зв`язки, із засудженими підтримує дружні стосунки, виконує обов`язки покладені адміністрацією установи. Також звертає увагу на те, що всі порушення погашені. При цьому просить не брати до уваги думку прокурора про те, що вона то визнавала вину, то відмовлялась, оскільки це позиція її захисту, а при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення враховується поведінка та ставлення до праці при відбуванні покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженої та її захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З характеристики Качанівської виправної колонії № 54 від 07.08.2019 року, де ОСОБА_8 перебуває з 19.06.2017 року, вбачається, що в місцях позбавлення волі остання знаходиться з 27.12.2014 року.
Під час перебування в Київському слідчому ізоляторі характеризувалася негативно, мала дев`ять стягнень, які погашені у встановленому законом порядку, заохочень не мала. До праці не залучалась. В Качанівській ВК № 54, за час відбування покарання, з 19.06.2017 року, характеризується добре. Три рази заохочувалась адміністрацією установи, має дев`ять стягнень, яке погашено у встановленому законом порядку. В установі працевлаштована черговим по гуртожитку СПС. До виконання поставлених завдань ставиться добре. Порушень правил техніки безпеки не допускає. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктна, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. До виконання робіт із благоустрою ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Вину за вироком суду у скоєному не визнала, але на даний час розкаюється.
При детальному дослідженні матеріалів особової справи суд встановив, що враховуючи особу засудженої ОСОБА_8 , яка, будучи засудженою за вчинення, злочину, що відноситься до категорії особливо тяжкого, відбула частину строку покарання, а також зважаючи на її відношення до вчиненого злочину, яке змінилось лише незадовго до розгляду питання про направлення матеріалів для розгляду питання про умовно-дострокове звільнення, враховуючи, що згідно особової справи вона лише стає на шлях виправлення, за весь час відбування покарання характеризується неоднозначно, як задовільно, так і добре, у зв`язку з чим всі вказані обставини в їх сукупності не свідчать про глибокі зміни у свідомості засудженої, стійке становлення її на шляхи виправлення, усунення з її психіки порочних нахилів, що сприяли вчиненню злочину, та одночасне прищеплення їй таких поглядів і звичок в дисципліні праці і поведінки, у побуті, колективі, суспільстві, які виключають можливість вчинення нових злочинів.
Отже, при наявності інших позитивних відомостей про засуджену, підстав вважати, що остання довела своє виправлення, судом не встановлено, виходячи з наступного.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.
Як вбачається з матеріалів особової справи на засуджену, відповідно до рішення комісії виправної колонії від 06.07.2017 року засудженій ОСОБА_8 відмовлено в зміні умов тримання за відбуттям призначеного строку покарання, як особі яка не стає на шлях виправлення.
Відповідно до рішення комісії виправної колонії від 31.10.2018 року засудженій ОСОБА_8 відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким за відбуттям 2/3 призначеного строку покарання, як особі яка не стає на шлях виправлення.
Поряд з цим до суду апеляційної інстанції надійшло повідомлення в.о. начальника ДУ «Качанівська ВК № 54» від 19.10.2020 року про поміщення до дисциплінарного ізолятору ДУ засуджену ОСОБА_8 строком на 10 діб з 06.10.2020 року, у зв`язку із порушенням правил внутрішнього розпорядку.
Отже, матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженої на протязі всього періоду відбування нею покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Святошинського районного суду м. Києва від 19.09.2016 року.
З огляду на наведене, матеріали особової справи на засуджену не містять об`єктивних даних, які б давали безсумнівні підстави колегії суддів вважати, що засуджена сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення.
Зазначені вище дані про особу засудженої та її поведінка за період відбування покарання у Державній установі «Качанівська ВК № 54» свідчать лише про те, що на час звернення із поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, засуджена почала ставати на шлях виправлення, але не довела свого остаточного виправлення.
Таким чином, висновки суду на час розгляду подання, що засуджена ОСОБА_8 своєю поведінкою не довела своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від покарання, є обґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 22 листопада 2019 року про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: