ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 659/1137/19 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/751/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст. 125 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
особи, відносно якої
вирішується питання
про застосування
примусових заходів
медичного характеру: ОСОБА_7
адвоката: ОСОБА_8
потерпілої: ОСОБА_9
законного представника
потерпілої: ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000273 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Іванівського районного суду Херсонської області від 21 травня 2020 року, якою закрито кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Білозірка, Василівського району, Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-
за фактом вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Іванівського районного суду Херсонської області від 21 травня 2020 року закрито кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , за фактом вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, у зв`язку з відмовою законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 , та потерпілої ОСОБА_9 від обвинувачення.
Суд виходив із того, що вчинене ОСОБА_7 суспільно небезпечне діяння підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, який є злочином невеликої тяжкості та згідно положень ст. 477 КПК України належить до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, та з урахуванням позиції потерпілої та її законного представника, які відмовилися від обвинувачення, суд дійшов висновку про можливість закриття кримінального провадження.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Свої вимоги мотивує тим, що в ході досудового розслідування кримінального провадження слідчим та прокурором встановлено відсутність в діях ОСОБА_7 ознак суспільно-небезпечного діяння, таких як суб`єкт та суб`єктивна сторона, зокрема відсутній умисел, через неосудність ОСОБА_7 .

У зв`язку з тим, що ОСОБА_7 не висунуто жодного обвинувачення, відсутні підстави для закриття кримінального провадження відповідно до п.7 ч.1 ст. 284 КПК України.

Посилається також і на те, що згідно ч.2 ст. 512 КПК України судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

В порушення вимог вказаної статті, яка є імперативною, судом винесено ухвалу про закриття кримінального провадження.

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.
Прокурор підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.
Захисник ОСОБА_8 та ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційних вимог прокурора.
Потерпіла ОСОБА_9 та її законний представник ОСОБА_10 заперечували проти задоволення апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Мотиви суду.
Як видно із матеріалів кримінального провадження 20.08.2019 року до ЄРДР були внесені відомості за ч 1 ст. 125 КК України за фактом заподіяння ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень.
За приписами ч.1 ст. 477 КПК України кримінальне провадження, передбачене ст. 125 КК є провадженням у формі приватного обвинувачення, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого.
Обираючи спосіб реагування на злочин, потерпілий, користуючись свободою розсуду, самостійно вирішує питання про те, наскільки це протиправне діяння зачіпає його інтереси, наскільки ефективним для їх захисту буде звернення до процедури кримінального судочинства, а в разі початку такої процедури - чи доцільно її продовжувати.
Волевиявлення потерпілого про притягнення винного до кримінальної відповідальності є необхідною підставою здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, яке відповідно до частини першої статті 477 КПК може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого, а в разі його відмови від обвинувачення згідно із частиною четвертою статті 26, пунктом сьомим частини першої статті 284 цього Кодексу підлягає безумовному закриттю (за винятком кримінальних проваджень щодо злочинів, пов`язаних з домашнім насильством).
Заява потерпілого свідчить про його рішення захистити власні інтереси шляхом здійснення кримінального провадження.
За приписами п. 7 ч. 1 ст. 284 КУпАП кримінальне провадження закривається у разі, якщо потерпілий, його представник відмовиться від обвинувачення.
Системний аналіз положень ст. 110, 290, 292, 314 , 284 , 477, 503, 504 КПК України дає підстави дійти висновку, що форма вираження поведінки потерпілого, який відмовляється від обвинувачення, для суду є визначальною, оскільки відмова потерпілого від обвинувачення слугує безумовною підставою, за винятком випадків прямо передбачених у законі, для закриття кримінального провадження, що здійснюється як у загальному порядку, так і в кримінальному провадженні щодо окремої категорії осіб, відносно яких порушується питання про застосування примусових заходів медичного характеру.
З матеріалів провадження вбачається, що під час судового розгляду потерпіла та її законний представник відмовилися від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення і суд на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КУпАП закрив кримінальне провадження.
Колегія суддів вважає, що процесуальне рішення суду першої інстанції відповідає вимогам КПК, оскільки зазначеними вище нормами КПК не передбачено, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення щодо застосування примусових заходів медичного характеру не може бути закрито з підстав, передбачених ст. 284 КПК України.
Посилання прокурора на те, що судовий розгляд клопотання про застосування відносно особи примусових заходів медичного характеру, має завершуватися виключно прийняттям судом рішення у формі ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру чи відмову у їх застосуванні, не ґрунтується на законі.
Зазначені процесуальні рішення приймаються судом за результатами розгляду такого клопотання по суті.
Для розгляду судом клопотання по суті має бути наявним волевиявлення потерпілого на продовження здійснення кримінального провадження.
Проте, як вбачається, потерпіла та її законний представник відмовилися від обвинувачення і така позиція потерпілої є визначальною для суду.
Під час апеляційного розгляду потерпіла та її представник підтвердили добровільність такої позиції і розуміння її наслідків у виді закриття кримінального провадження.
Встановлення будь-яких перешкод щодо можливості реалізації потерпілим свого права на відмову від обвинувачення є недопустимим.

Та обставина, що відносно ОСОБА_7 було складено не обвинувальний акт, а клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, не свідчить про те, що потерпілий не вправі відмовитися від обвинувачення, оскільки клопотання про застосування таких заходів, тобто заходів кримінально- правового характеру розглядається судом виключно в межах певного кримінального провадження, на яке поширюються, як загальні правила щодо закриття кримінального провадження, визначені ст. 284 КПК України так і спеціальні норми, що регулюють порядок здійснення такого провадження, визначені главою 39 КПК України.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду про наявність підстав для закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 за фактом вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, у зв`язку з відмовою потерпілої та її законного представника від обвинувачення.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали не встановлено.
Керуючись ст. 404, 407, 419, 376 ч. 2 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Іванівського районного суду Херсонської області від 21 травня 2020 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом 3-х місяців може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного суду.
Судді: ( три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4