Справа № 303/2594/20
Провадження № 1-кп/303/142/21
ряд. стат. звіту № 197
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2021 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мукачево кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.05.2020 року за № 0000122, по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Зняцево Мукачівського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 01 жовтня 2019 року о 07 годині 30 хвилин, під час проведення на підставі ухвали слідчого судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 18.09.2019 року санкціонованого обшуку за місцем його проживання - АДРЕСА_1 , в одній з кімнат даної квартири, облаштованої під робочий кабінет, виявлено і вилучено 9 (дев`ять) набоїв до вогнепальної зброї калібру 5,45 мм, які згідно висновку експерта є бойовими автоматними патронами центрального бою, калібру 5,45х39 мм, споряджені трасуючою кулею (7ТЗМ), призначені для стрільби із зброї калібру 5,45х39 мм та являються боєприпасами, які виготовлені промисловим способом та придатні для стрільби.
Дані боєприпаси, а саме 9 (дев`ять) бойових автоматних патронів центральною бою, калібру 5,45х39 мм, споряджених трасуючою кулею (7ТЗМ), ОСОБА_5 , всупереч ст. 68 Конституції України та законів України, зокрема п.п.1,2 Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, п.п.12.1, 12.2, 12.13 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу, спорядженими гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними знаряддями несмертельної дії, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, відповідно до норм яких продаж бойових боєприпасів, які споряджені трасуючими кулями заборонений, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не маючи на це передбаченого законом дозволу, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, умисно придбав, після чого, без передбаченого законом дозволу, переніс їх до місця свого проживання, де в подальшому умисно зберігав їх за місцем свого проживання, а саме в квартирі АДРЕСА_1 до моменту виявлення та вилучення їх працівниками поліції, що мало місце 01.10.2019 року о 07 годині 30 хвилин під час проведення обшуку за вказаною адресою.
Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 263 КК України, як зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та пояснив, що ніякого злочину чи інших незаконних дій він не вчиняв, бойові припаси не придбавав, їх не зберігав і не мав наміру цього робити. У власності він має мисливську зброю, а саме мисливський карабін «Вулкан», калібру 5,45х39 мм., яка зареєстрована у встановленому законом порядку і на яку має відповідний дозвіл. До даної зброї він придбавав набої, які могли в нього зберігатися, лише у офіційних магазинах, однак це ніяк не могли бути бойовими набоями. Відповідно, ті набої, які були вилучені в нього під час проведення обшуку, бойовими бути не могли. Набої, які визнані експертом як бойові, не його, як вони потрапили до нього, не знає, і чи були вони взагалі вилучені в його квартирі під час обшуку, не впевнений. Перед проведенням обшуку, в ході якого були вилучені набої, в нього кілька разів проводилися інші обшуки, в тому числі і за його відсутності. Коли набої та інші речі були виявлені в столі, він не заперечував, що це його речі, оскільки був впевнений, що це мисливські набої, на які він має дозвіл, про що на місці говорив працівникам поліції. При цьому, скільки саме набоїв було виявлено і вилучено в нього, не знає, оскільки працівники поліції їх не перераховували і не оглядали, ніхто манкіровку набоїв не озвучував, не говорив, що вони можуть бути бойовими, в його присутності їх не опечатували, а тільки склали все в один пакет, який сам і надав працівникам поліції. На це тоді він не звертав увагу, оскільки думав, що набої мисливські, тому ніяких зауважень до протоколу обшуку не робив. В ході самого обшуку він повідомляв працівників поліції про те, що виявлені речі знаходяться в нього на законних підставах, вони не є забороненими, як набої, так інші речі є комплектуючими до офіційно наявної в нього зброї, тому для чого їх вилучати, однак вони наполягали на необхідності їх вилучення. Чи є якась візуальна різниця між бойовими та мисливськими набоями, він не знає, оскільки не є експертом з даного питання. Факт того, що в його квартирі могли знаходитися бойові набої, навіть не припускає, оскільки завжди купляв їх лише в офіційних магазинах.
Перед початком обшуку йому дійсно було оголошено відповідну ухвалу суду, сам обшук проводили троє працівників поліції в присутності двох понятих, яких він запросив особисто. Про події, які вказані в ухвалі суду, йому нічого не відомо і до того він не має ніякого відношення.
В ході допиту обвинувачений ОСОБА_5 надав суду для огляду дозвіл на зброю № НОМЕР_1 від 24.06.2019 року (бланк серії НОМЕР_2 ), дійсний до 24.06.2022 року, згідно якого він є власником мисливського карабіну «Вулкан», калібру 5,45х39 мм.
Таким чином, обвинувачений в судовому засіданні повністю заперечив факт придбання ним та зберігання за місцем проживання бойових набоїв, а також ствердив, що обшук в його квартирі було проведено трьома працівниками поліції, виявлені та вилучені в нього речі не оглядалися, не описувалися, в його присутності не опечатувалися.

Захисник обвинуваченого просив виправдати свого підзахисного, посилаючись на те, що стороною обвинувачення не доведено в законний спосіб вину ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину. Звертає увагу на те, що обшук в квартирі обвинуваченого було проведено 01.10.2019 року і в цей час слідчим були виявлені обставини, що могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України. В зв`язку з цим слідчий зобов`язаний був невідкладно, але не пізніше 24 годин, внести відомості до ЄРДР і тільки після цього розпочати досудове розслідування. Однак, цього зроблено не було, відомості щодо злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, внесені до ЄРДР тільки 14.04.2020 року, фактично слідчі дії проводилися до внесення таких відомостей, а тому такі докази є недопустимими. Крім того, захисник вказує на грубі порушення під час проведення обшуку, що тягне за собою визнання протоколу обшуку недопустимим доказом.

Перевіривши та дослідивши всі матеріали кримінального провадження суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні за обставин, вказаних в обвинувальному акті.

Зокрема, прокурор, як на докази вини обвинуваченого, посилається на покази свідків, допитаних в судовому засіданні, а саме свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що працює на посаді старшого слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області. Восени 2019 року, точну дату вже не пам`ятає, як слідчий, який був включений в групу по розслідуванню кримінального провадження, він на підставі ухвали слідчого судді проводив обшук по місцю проживання ОСОБА_5 . Приїхавши за адресою, яка була вказана в ухвалі, він подзвонив в домофон, обвинувачений відкрив двері і вони повідомили його про наявність підстав для проведення обшуку. Після того, як підійшли поняті, було проведено обшук в квартирі обвинуваченого, в ході якого, на другому поверсі квартири в одній з кімнат було виявлено та виучено рації, оптичний приціл до мисливської зброї та патрони. Обвинувачений говорив, що всі ці речі його, оскільки він являється власником мисливської зброї, було складено відповідний протокол обшуку, жодних зауважень від учасників слідчої дії не поступало. Весь процес проведення обшуку фіксувався на відеокамеру, під час його проведення всі учасники слідчої дії перебували разом, окремо в різні приміщення не заходили. Чи відразу він упаковував речі, що вилучалися, не пам`ятає, опечатував їх на першому поверсі квартири.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що працює начальником сектору УКР ГУНП в Закарпатській області. Приблизно в кінці осені 2019 року, точну дату не пам`ятає, разом з слідчим ОСОБА_8 і ще одним працівником поліції на прізвище Банк, брав участь у проведенні обшуку в квартирі ОСОБА_5 . В даній слідчій дії він приймав участь як оперуповноважений працівник поліції, на залучення його до обшуку був усний наказ його керівника. Весь процес обшуку фіксувався за допомогою відеокамери. Під час обшуку він особисто здійснював пошук речей, вказаних в ухвалі, а працівник поліції Банк здійснював відеофіксацію. В одній з кімнат на другому поверсі квартири були виявлені рація, рукоятка до зброї та кілька патронів. Ці патрони були виявлені ним особисто в шухляді робочого столу. Чи були в учасників обшуку під час та після його проведення якісь зауваження, не пам`ятає.
З показів даних свідків вбачається, що обшук в квартирі ОСОБА_5 було проведено трьома працівниками поліції, а саме, слідчим ОСОБА_8 , оперуповноваженим ОСОБА_9 та працівником поліції Бан. В ході обшуку ними були виявлені та вилучені ряд речей, серед яких і патрони, при цьому, як ці речі упаковувалися, чи зазначалися ідентифікаційні ознаки виявлених та вилучених речей, свідки не пояснили.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав суду, що з обвинуваченим ОСОБА_5 перебуває в дружніх відносинах. Під час проведення обшуку в квартирі останнього брав участь в якості понятого. Точну дату вже не пам`ятає, обвинувачений йому зателефонував і попросив приїхати до нього. Коли він приїхав, слідчі були вже під дверима, було оголошено ухвалу суду і почався сам обшук.
В ході обшуку, в одній з кімнат на другому поверсі квартири були виявлені та вилучені рукоятки до зброї, приціл та патрони. Після виявлення вказаних речей слідчий поклав їх на столик в кімнаті, а обшук продовжувався в гардеробній. Через деякий час слідчий оголосив про закінчення проведення обшуку і всі учасники спустилися вниз для складання протоколу. В цей час виявлені під час обшуку речі залишилися на другому поверсі, хто їх звідти забирав і як вони пакувалися, він не бачив. Йому було надано для підпису вже запечатаний пакет.
Обшук проводили троє працівників поліції, вони не перебували весь час разом, могли заходити один в одну кімнату квартири, а другий в іншу.
Особисто він жодних зауважень до проведення обшуку не робив.
Відповідно, даний свідок показав, що обшук було проведено трьома працівниками поліції, під час обшуку були виявлені ряд речей, в тому числі і патрони, однак в його присутності, як понятого, вказані речі не упаковувалися, йому було надано для підпису вже опечатаний пакет.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що з обвинуваченим ОСОБА_5 знайомий, проживають по сусідству в одному будинку. Він був присутнім в якості понятого під час обшуку, який проводився у квартирі ОСОБА_5 . Точну дату проведення обшуку вже не пам`ятає, оскільки пройшов тривалий час і таких обшуків було кілька. Сам обшук проводили троє працівників поліції, які до початку оголосили відповідну ухвалу суду, здійснювалась відеофіксація. Зокрема, присутніми були слідчий, особа, яка безпосередньо проводила обшук, та особа, яка здійснювала відео фіксацію. В ході обшуку в робочому столі були виявлені набої та інші речі, однак вони ніким не оглядалися, кількість набоїв та їх маркування не озвучувалося. Після закінчення обшуку слідчим було складено протокол, який він підписав, а також йому було надано на підпис пакети. При цьому, виявлені в ході обшуку речі в його присутності не упаковувалися, відео фіксація в той час не проводилась. Ніяких зауважень до протоколу він особисто не робив.
Відповідно, даний свідок також підтвердив, що обшук було проведено трьома працівниками поліції, під час обшуку були виявлені ряд речей, в тому числі і патрони, однак в його присутності, як понятого, вказані речі не оглядалися, їх кількість та маркування не озвучувалась, вони не упаковувалися, йому було надано для підпису вже опечатаний пакет.

Крім показів вищевказаних свідків стороною обвинувачення на підтвердження вини ОСОБА_5 надано ряд письмових доказів, які досліджені в судовому засіданні.

Так, відповідно до протоколу обшуку від 01.10.2019 року (а.с.124-128) слідчим ОСОБА_8 в присутності понятих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 01.10.2019 року в період часу з 07 год. 30 хв. до 08 год. 05 хв. проведено обшук в квартирі АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 . Даний обшук проведено на підставі ухвали слідчого судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 18.09.2019 року (а.с. 121-123), яка постановлена за результатами розгляду клопотання слідчого про проведення обшуку у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000022 від 07.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 та ч.4 ст. 296 КК України (а.с. 117-120).
Як вбачається з протоколу обшуку, такий було проведено лише слідчим в присутності понятих та обвинуваченого ОСОБА_5 . Відомості про інших працівників поліції, які брали участь у проведенні обшуку, в протоколі не зазначено, хоча, крім слідчого, він підписаний також начальником сектору УКР ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 . Разом з тим, всі допитані в судовому засіданні свідки, в тому числі працівники поліції, а також обвинувачений ОСОБА_5 , показали, що обшук проводили троє працівників поліції.
В судовому засіданні досліджено відеозапис проведення обшуку в квартирі за місцем проживання обвинуваченого. На даному відеозаписі чітко зафіксовано, що обшук проводить слідчий ОСОБА_8 та ще один працівник поліції, анкетні дані якого не оголошувалися. Крім того, третій працівник поліції здійснював відео фіксацію, що підтвердили всі допитані в судовому засіданні свідки.
Таким чином, судом встановлено, що в досліджуваному протоколі обшуку відсутні відомості про оперативних працівників, які брали у ньому участь.
Згідно ч. 3 ст. 104 КПК України вступна частина протоколу повинна містити відомості зокрема про всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії (прізвища, імена, по батькові, дати народження, місця проживання).
За таких обставин суд приходить до висновку, що фактичні дані, які зазначені в протоколі обшуку, є недопустимим доказом, оскільки вони були отримані з порушенням вимог ч.3 ст. 104 КПК України.
Така позиція щодо недопустимості протоколу обшуку у випадку відсутності в ньому відомостей про оперативних працівників, які брали у ньому участь, висловлена і Верховним Судом у справі № 591/4742/16-к (провадження № 51-1733км19), постанова від 02.09.2020 року.

Крім цього, з переглянутого в судовому засіданні відеозапису проведення обшуку за місцем проживання обвинуваченого вбачається, що в одній із кімнат, в столі, слідчим виявлено ряд речей, які він вийняв із столу і поставив на нього. При цьому, слідчий не озвучував, які саме речі виявлені, а присутній на місці обшуку обвинувачений пояснив, що на все у нього є відповідний дозвіл. Серед вказаних речей було виявлено і поставлено на стіл пакет, в якому знаходилися патрони. Обвинувачений також пояснив, що це патрони до зброї, на яку в нього є дозвіл. Про те, що в покладеному на стіл пакеті знаходяться боєприпаси, слідчим не озвучувалося, вони не перераховувалися і їх кількість та манкіровка не фіксувалася. Слідчий тільки повідомив, що всі ці речі будуть вилучатися і попросив у обвинуваченого пакет для складання виявлених предметів, які були залишені на столі, а обшук продовжувався в іншій кімнаті. Через деякий час обвинувачений надав слідчому пакет (паперовий, подарунковий), слідчий повернувся в кімнату, де були виявлені вищевказані речі, склав їх в той пакет і відніс на перший поверх квартири. В подальшому працівники поліції продовжили проведення обшуку на першому поверсі квартири, де в цей момент знаходився пакет з вилученими речами, на відеозаписі не зафіксовано. О 08 год. 05 хв. слідчий, зайшовши в кухонну кімнату квартири, оголосив присутнім учасникам про завершення обшуку, оголосив, що в ході обшуку виявлено мобільний телефон, складові до вогнепальної зброї та дві курточки, які будуть вилучатися, і повідомив про припинення відео зйомки для складання протоколу.
Як вбачається з даного відеозапису, в ході проведення обшуку слідчим не було оголошено про виявлення яких-небудь боєприпасів, їх кількість та маркування, жодні з виявлених речей слідчим не оглядалися і не опечатувалися під час проведення даної слідчої дії. Цим самим повністю підтверджуються покази свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про те, що в їх присутності виявлені та вилучені під час обшуку речі не оглядалися, не упаковувалися, через якийсь час їм для підпису було надано вже опечатаний пакет.
Таким чином, незважаючи на те, що в протоколі обшуку зазначено перелік речей, які вилучалися, його зміст суперечить тим даним, які зафіксовані на відеозаписі. В зв`язку з цим суд вважає, що в ході обшуку не було перераховано речі, які вилучалися, зокрема, не зафіксовано кількість боєприпасів, їх ознаки, маркування, а тому вказаний протокол обшуку слід вважати недопустимим доказом у справі.
Аналогічна позиція висловлена і Верховним Судом у постанові від 24.09.2020 у справі № 306/2629/17 (провадження № 51-2353км20).

З врахуванням наведених обставин суд приходить до висновку, що протокол обшуку в квартирі АДРЕСА_1 , за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_5 , є недопустимим доказом, оскільки такий обшук проведено з грубими порушеннями закону, в ході його проведення не фіксувалися ідентифікаційні ознаки виявлених та вилучених речей, в протоколі відсутні відомості про оперативних працівників, які брали участь у проведенні слідчої дії.

Як на доказ вини ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення прокурор посилається також на висновок експерта № 1/468 від 13.12.2019 року, згідно якого надані на дослідження предмети в кількості 9 шт. є бойовими автоматними патронами центрального бою, калібру 5,45х39 мм, споряджені трасуючою кулею (7ТЗМ), призначені для стрільби із зброї калібру 5,45х39 мм та являються боєприпасами, які виготовлені промисловим способом та придатні для стрільби.
Даний висновок не може бути прийнятим до уваги судом, як допустимий доказ, з наступник підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Таким чином, будь-яке порушення органом досудового розслідування конституційних прав громадян, що навіть має не безпосередній, а лише опосередкований зв`язок із самим процесом виявлення, вилучення і фіксації доказів, призводить до втрати ними юридичної сили. У такому разі «отруйне дерево» породжує «отруйні плоди». Отримання доказів на підставі інформації, отриманої з недопустимого доказу, тягне за собою їхню безумовну недопустимість. Така недопустимість доказів не залежить від характеру та ступеня того чи іншого порушення кримінально-процесуального закону.
Для проведення вказаної експертизи слідчим були надані експерту на дослідження предмети, вилучені в ході обшуку 01.10.2019 року за місцем проживання обвинуваченого. Оскільки протокол обшуку від 01.10.2019 року судом визнано недопустимим доказом, тому висновок експерта № 1/468 від 13.12.2019 року, відповідно до якого досліджувалися лише предмети, вилучені під час цього обшуку, також слід вважати недопустимим доказом у справі.

Крім того, дослідивши надані стороною обвинувачення письмові докази у справі, судом встановлено, що обшук житла ОСОБА_5 проводився 01.10.2019 року в межах кримінального провадження № 0000022 за правовою кваліфікацією по ч.2, ч.4 ст. 296 КК України. Під час проведення даної слідчої дії слідчим самостійно були виявлені обставини, що могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України. Згідно з вимогами ст.. 214 КПК України слідчий зобов`язаний був невідкладно, але не пізніше 24 годин після цього внести відповідні відомості до ЄРДР і тільки після цього розпочинати розслідування.
Однак, як вбачається з дослідженої судом постанови про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження, лише 14.05.2020 року, тобто майже через сім місяців після виявлення обставин, що можуть свідчити про вчинене кримінальне правопорушення, слідчим прийнято рішення про виділення матеріалів в окреме провадження, а внесено до ЄРДР відомості щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України 14.04.2020 року, тобто більше ніж через п`ять місяців після цього (а.с. 163). При цьому, ще до внесення відповідних відомостей до ЄРДР, а саме 03.12.2019 року слідчим призначалася балістична експертиза щодо вилучених боєприпасів, така експертиза була проведена 13.12.2019 року. Навіть після отримання відповідного висновку експерта слідчий ніяких відомостей до ЄРДР щодо вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, не вносив, а зробив це через чотири місяці.
Згідно з вимогами закону, а саме ч.1 ст. 214 КПК України, слідчий зобов`язаний був невідкладно, але не пізніше 24 годин після самостійного виявлення ним обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести відповідні відомості до ЄРДР і тільки після цього розпочати розслідування. Однак, цього слідчим зроблено не було, в межах іншого кримінального провадження та до внесення відомостей до ЄРДР в даному кримінальному провадженні була проведена експертиза і отримано висновок експерта. За таких обставин цей доказ, а саме висновок експерта № 1/468 від 13.12.2019 року є недопустимими, оскільки він був отриманий органом досудового розслідування до внесення відомостей до ЄРДР в даному кримінальному провадженні, з порушенням вимог статей 84, 86, 93 та ч.3 ст.214 КПК.
Вказана позиція узгоджується з висновком Верховного Суду, який викладено в постанові від 10.12.2020 року у справі № 339/136/17.

Яких-небудь інших доказів на підтвердження обставин, зазначених у висунутому ОСОБА_5 обвинуваченні, прокурором в судовому засіданні не надано.

Всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що їх не можна покласти в основу обвинувачення, оскільки вони здобуті з грубим порушенням норм чинного законодавства.
У відповідності до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства України, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюррей проти Сполученого Королівства).
Такий же принцип закріплений у статті 17 КПК України, відповідно до якої ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватості особи поза розумним сумнівом.
У відповідності до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, крім іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Як передбачено ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя, і суд встановлюють наявність або відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Отже, джерелами доказів, на підставі яких можуть бути встановлені фактичні дані про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, винуватість цієї особи та інші обставини, які мають значення для встановлення істини у справі є протоколи з відповідними додатками, складені уповноваженими органами за результатами проведення слідчих дій.
Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Яллог проти Німеччини» (11 липня 2006 року), «Шабельник проти України» (19 лютого 2009 року), зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя, на недоторканість житла тощо.
Суд зазначає, що відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Згідно зі ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Як вбачається з документів, на які посилається сторона обвинувачення та які були досліджені судом, всі докази вини обвинуваченого ґрунтуються на протоколі обшуку від 01.10.2019 року. Однак, яка зазначено вище, вказаний протокол не є допустимим доказом, що тягне за собою визнання недопустимими і інших доказів, які на ньому грунтуються.
Отже, докази, визнані судом недопустимими, підлягають виключенню з кримінального процесу. В такий спосіб забезпечується гарантований Конституцією захист особи від порушення її прав.
Відповідно з ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Згідно з ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Така позиція також знаходить своє відображення і в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку». Відповідно до п. 23 вказаної постанови, є недопустимим обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли всі зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
Згідно ст. 373 ч. 1 п.3 КПК України коли не доведено що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, суд ухвалює виправдувальний вирок.
Оцінюючи докази, суд за внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, дійшов висновку, що доказів вини ОСОБА_5 не було здобуто, а обсяг обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні.
Оскільки при розгляді кримінального провадження в суді стороною обвинувачення не доведено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263 КК України, вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 , суд вважає, що його слід визнати невинуватим у вчиненні даного кримінального правопорушення та виправдати.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у виді домашнього арешту було обрано на стадії досудового розслідування, який діяв до 12.06.2020 року. Під час судового розгляду жодних клопотань про продовження строку дії даного запобіжного заходу, його зміни чи обрання іншого, не поступало, відповідно судом такий запобіжний захід не продовжувався, його дія закінчилась у вказаний час, інший запобіжний захід не обирався.
Судові витрати у справі складають 314,02 грн. за проведення судової експертизи зброї і дані витрати слід прийняти на рахунок держави.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України. Питання щодо скасування арешту суд вирішує відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України.
На підставі вищенаведеного, керуючись Конституцією України, Конвенцією Ради Європи від 04.11.1950 року «Про захист прав людини і основоположних свобод», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», ст.373, 376 КПК України України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 263 КК України та виправдати через недоведеність вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

Речові докази по справі - 6 (шість) патронів калібру 5,45х39 мм, три гільзи калібру 5,45х39 мм, які упаковані до спеціального пакету № 3707307 і знаходяться в камері зберігання речових доказів Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області знищити.
Інші речові докази, а саме:
-збільшену шахту до магазину, яка також упакована до спеціального пакету № 3707307,
-дві рації чорного кольору, поміщені до спеціального пакету № INZ203199,
-мобільний телефон марки Самсунг, IMEI НОМЕР_3 , білого кольору, поміщений до спеціального пакету № 7153938,
-рукоятку до мисливської зброї, магазин для набоїв до зброї, глушник до зброї, поміщені до спеціального пакету № INZ2032905,
-два оптичні приціли до зброї, поміщені до спеціального пакету № 7260367,
які знаходяться в камері зберігання речових доказів Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області повернути ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України арешт вказані речові докази скасувати.

Судові витрати в розмірі 314,02 грн. за проведення судової експертизи прийняти на рахунок держави.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Мукачівського міськрайонного суду ОСОБА_1