Провадження №11-сс/801/916/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
слідчого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 14.12.2020,
в с т а н о в и в:

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 14.12.2020 задоволено клопотання заступника начальника слідчого управління ГУ ДФС у Вінницькій області ОСОБА_11 , погоджене прокурором Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_12 , та накладено арешт у кримінальному провадженні №0000215 від 22.07.2020 за ч. 1 ст. 212, ч. 1 ст. 209 КК України на майно, вилучене в ході обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 і в автомобілі марки "TOYOTA RAV4" д.н.з. НОМЕР_1 .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати ухвалі слідчого судді про накладення арешту на майно та відмовити в задоволенні клопотання заступника начальника слідчого управління ГУ ДФС у Вінницькій області ОСОБА_11 про арешт майна в повному обсязі.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянти зазначили, що слідчим суддею не досліджувалось клопотання та додані до нього матеріали, оскільки арешт було накладено не лише на майно, яке заявлялось в клопотання, а і на інше майно не зазначено у ньому. Вказують, що ні слідчим, ні слідчим суддею не конкретизовано мету накладення арешту.
Також апелянти переконані, що майно, на яке накладено арешт, було вилучено з порушенням процесуального закону.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи представника апелянтів адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив скасувати ухвалу слідчого судді та призначити новий судовий розгляд, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.
Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, у провадженні СУ ГУ ДФС у Вінницькій області перебуває кримінальне провадження № 0000215 від 22.07.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 212, ч. 1 ст. 209 КК України.
Згідно даних витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у даному кримінальному провадженні, 27.07.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про те, що службові особи ТОВ Вороновицьке ХПП, (код за , Вінницька обл., Вінницький р-н, смт. Вороновиця) шляхом використання підконтрольних суб`єктів господарювання ПП СІС Груп та ПП Престиж сервіс в період 2019-2020 років, ухилились від сплати ПДВ, шляхом проведення фіктивних операцій з купівлі сільськогосподарської продукції та послуг по її перевезенню, безпідставно сформували податковий кредит з ПДВ у сумі 4267 тис. грн., що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів у значних розмірах.
З метою встановлення осіб, причетних до вчинення злочину, виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення і відшукання знарядь кримінального правопорушення, на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 24.11.2020 (справа № 127/25971/20) слідчим 08.12.2020 проведено обшук домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що належать на праві власності ОСОБА_10 , в ході якого виявлено та вилучено речі та документи, на які оскаржуваною ухвалою було накладено арешт.
Окрім того, слідчим суддею накладено арешт на майно, яке вилучено 08.12.2020 під час проведення обшуку у автомобілі марки TOYOTA RAV 4 з д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується старший менеджер ТОВ «Вороновицьке ХПП» ОСОБА_13 (РНОКПП НОМЕР_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ), а саме: 1 (один) аркуш паперу білого кольору формату А-4 на якому з однієї сторони надруковано Реєстр №681 від 01.11.2019 ТОВ Вороновицьке ХПП, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування цим майном.
Постановляючи вказану ухвалу, слідчий суддя мотивував тим, що вказані речі мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки містять відомості, які можуть бути використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Колегія суддів апеляційної інстанції вважає судове рішення незаконним з огляду на наступне.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У своїх висновках Європейський Суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчим суддею під час його розгляду не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Задовольняючи клопотання органу досудового розслідування та приймаючи рішення про накладення арешту на майно, слідчий суддя вийшов за межі поданого клопотання та наклав арешт також на майно, яке вилучено 08.12.2020 під час проведення обшуку у автомобілі марки TOYOTA RAV 4 з д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується старший менеджер ТОВ «Вороновицьке ХПП» ОСОБА_13 (РНОКПП НОМЕР_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ), а саме:1 (один) аркуш паперу білого кольору формату А-4 на якому з однієї сторони надруковано Реєстр №681 від 01.11.2019 ТОВ Вороновицьке ХПП, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування цим майном.
При тому, що органом досудового розслідування в поданому клопотанні обґрунтовувалась необхідність накладення арешту лише на майно вилучене в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а не ставилось питання про накладення арешту на майно вилучене в автомобілі.
За таких обставин, враховуючи, що клопотання слідчого про арешт майна слідчим суддею розглянуто без з`ясування всіх обставин, передбачених ст.ст. 172, 173 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.
Одночасно зі скасуванням ухвали про накладення арешту підлягає скасуванню ухвала про виправлення описки, яка є її невід`ємною частиною.
Керуючись ст.ст. 407, 418, 422 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 та ОСОБА_10 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 14.12.2020 та ухвалу про виправлення описки від 15.12.2020 скасувати.
Призначити новий розгляд клопотання заступника начальника слідчого управління ГУ ДФС у Вінницькій області ОСОБА_11 в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3