КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0006769 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2019 року, яким
ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кіровоград, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурора ОСОБА_8
ОСОБА_9
потерпілого ОСОБА_10
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що заподіяли потерпілому ОСОБА_10 тяжке тілесне ушкодження, за наступних обставин.
Так 19 серпня 2018 року приблизно о 20.55 год. ОСОБА_6 керував технічно справним автомобілем «Chevrolet Lacetti» номерний знак НОМЕР_1 на підставі посвідчення водія серії НОМЕР_2 , виданого 17 жовтня 2008 року ДАІ ГУ УМВСУ м. Кіровограда, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого 2 березня 2006 року Кіровоградським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України, полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/7712311, та рухався по Брест-Литовському шосе (автодорога М-06 Київ-Чоп) зі сторони просп. Перемоги в напрямку с. Катеринівка в м. Києві, зі швидкістю приблизно 101.67-106.48 км/год.
У цей же час попереду автомобіля «Chevrolet Lacetti» номерний знак НОМЕР_1 по проїзній частині Брест-Литовського шосе (автодорога М-06 Київ-Чоп), навпроти зупинки громадського транспорту «Катеринівка» в м. Києві, розпочав рух пішохід ОСОБА_10 , який рухався у першій правій смузі руху зліва направо по ходу вищевказаного автомобіля.
Під`їжджаючи до зупинки громадського транспорту «Катеринівка», водій ОСОБА_11 , керуючи автомобілем «Chevrolet Lacetti» номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись з перевищенням максимально допустимої швидкості на даній ділянці дороги, не вибрав безпечну швидкість керованого ним автомобіля, проявив неуважність, відповідно не відреагував на зміну дорожньої обстановки, чим порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме не виконав вимоги Правил порожнього руху України, які діють з 1 січня 2002 року (зі змінами):
- п. 1.5, відповідно до якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
- пп. «б» п. 2.3, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
- п. 12.1, згідно з яким під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним
- п. 12.4, відповідно до якого у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.;
- пп. «б» п. 12.9, згідно з яким, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 цих Правил, внаслідок чого передньою частиною керованого ним автомобіля здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який рухався по проїзній частині Брест-Литовського шосе навпроти зупинки громадського транспорту «Катеринівка» в м. Києві зліва направо по ходу автомобіля «Chevrolet Lacetti» номерний знак НОМЕР_1 .
У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 заподіяні тілесні ушкодження легкі, середньої тяжкості та тяжкі (ушкодження органів черевної порожнини, з розвитком загрозливих для життя явищ - крововтрати).
Відповідно до висновку експерта № 12-1/1903 від 23 листопада 2018 року в даній дорожній обстановці експертом, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля «Chevrolet Lacetti» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам пп. «б» п. 12.9 Правил дорожнього руху України, які знаходяться у причинному зв`язку із виникненням даної ДТП. У даній дорожній обстановці водій автомобіля «Chevrolet Lacetti» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6 з моменту, коли сприйняв обстановку, як небезпечну, та застосував гальмування, при максимально дозволеній швидкості руху на даній ділянці дороги (50 км/год.), мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_12 .

Порушення водієм ОСОБА_6 Правил дорожнього руху України та заподіяння пішоходу ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень перебувають між собою у прямому причинному зв`язку.

Вироком суду вирішено питання речових доказів та судових витрат.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить дослідити письмові докази, скасувати вирок суду, кримінальне провадження закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник посилається на те, що неможливо погодитись з рішення суду першої інстанції про те, що вина ОСОБА_13 підтверджена зібраними доказами, та звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що досудове розслідування та судове слідство проведено не повно, не об`єктивно, не всебічно, всупереч вимогам ст. 18,20, 22 КПК України, оскільки оформлення протоколу огляду місця ДТП та складання схеми пригоди проводилось без участі ОСОБА_6 , а місце наїзду на пішохода не з`ясовувалось.
Крім того апелянт наголошує на тому, що ОСОБА_6 укладена угода з захисником 24 серпня 2018 року, проте, слідчим було допущено захисника тільки 18 січня 2019 року вже після того, як з ОСОБА_6 було проведено всі слідчі дії, а під час проведення слідчого екперементу 23 вересня 2018 року слідчий позбавив ОСОБА_6 можливості скористатись правовою допомогою та порушив права останнього, передбачені ст. 63 Конституції України, а саме, не давати свідчень проти себе. Окрім того, слідчим не долучено фото- та відеофіксацію вказаної процесуальної дії.
Щодо проведення судової автотехнічної експертизи, то апелянт зазначає про те, що експерт без дозволу слідчого судді, власника транспортного засобу, за власною ініціативою виїхав за адресою: АДРЕСА_3 , та провів незаконний огляд автомобіля «Шевроле Лачетті». Під час огляду експерт не зазначає, чи був опечатаний даний автомобіль, чи був сторонні доступ до даного автомобіля, хто був присутній. Окрім того, у кримінальному провадженні замість судової інжерно-транспортної експертизи призначена автотехнічна експертиза. При цьому, в основу вказаної експертизи покладені вихідні дані, які були зазначені слідчим, а не в ухвалі слідчого судді. За вказаних обставин апелянт вважає висновок експерта упередженим, необґрунтованим, невмотивованим.
Одночасно захисник звертає увагу на те, що органом досудового розслідування фактично не встановлено місце наїзду на потерпілого, що має істотне значення для кримінального провадження, хоча з показань потерпілого, свідків та обвинуваченого
Також апелянт зазначає, що повідомлення про підозру від 17 січня 2019 року не містить кваліфікуючих ознак злочину, дана підозра не відповідає фактичним обставинам справи. Окрім того, апелянт посилається, що без належного реагування залишись обставини того, що ОСОБА_6 , обвинувачується у наїзді на потерпілого, який рухався по нерегульованому пішохідному переходу.
Обвинувальний акт, направлений до суду, не містить формулювання обвинувачення, а лише вказує на те, що особа підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, що, на думку захисника, свідчить про те, що обвинувачення ОСОБА_6 не було висунуто у встановленому порядку.
На переконання сторони захисту, стороною обвинувачення не було зібрано достатніх доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді, захисника, обвинуваченого, потерпілого, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурорів, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження та за клопотанням сторони захисту письмові докази, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до положень ст.. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частиною 2 статті 94 КПК України визначено, що жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції згідно з положеннями ст. 337 КПК України всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясував усі обставини кримінального провадження, перевірив їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, які досліджені в судовому засіданні та оцінені з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, у зв`язку з чим дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, і з таким висновком суду першої інстанції погоджується й колегія суддів.

Так під час розгляду справи в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав та показав, що 19 серпня 2019 року він керував автомобілем «Chevrolet Lacetti» номерний знак НОМЕР_1 . В автомобілі разом з ним на передньому пасажирському сидінні перебувала знайома ОСОБА_14 . Вони рухалися по Житомирській трасі в напрямку виїзду з м. Києва з увімкненим ближнім світлом фар, з його боку вулиця не освітлювалася. Дорога в цьому напрямку має по дві смуги руху в кожному напрямку та розділена металевим парканом. Коли вони під`їжджали до зупинки громадського транспорту «Катеринівка», автомобіль, який рухався попереду нього на відстані менше 40 м, не ввімкнувши покажчику повороту, різко здійснив маневр ліворуч. Після чого він побачив постать пішохода, яка рухалася зліва направо, трохи в зустрічному йому напрямку. Побачивши пішохода, який перебував трохи правіше центру правої смуги, у якій він рухався, на відстані менше 10 м, він одночасно натиснув на гальма та викрутив кермо праворуч, оскільки ліворуч від нього рухалися інші автомобілі. Все це відбулось у лічені секунди. Чоловік, якій перебігав дорогу, був у камуфляжному костюмі з наплічником на плечах, опинився у нього на капоті та розбив лобове скло. Подальший рух транспортного засобу після зіткнення став неконтрольований, автомобіль вдарився об бордюр і змінив напрямок руху. Зіткнення з пішоходом відбулось до початку заїзду, відведеного для зупинки громадського транспорту «Катеринівка». В цей день проїжджа частина була сухою, від керування його ніхто не відволікав. Коли автомобіль зупинився, він одразу викликав швидку медичну допомогу та працівників поліції. Швидка медична допомога забрала потерпілого до лікарні. На місті події до приїзду працівників поліції, котрих він чекав близько 2-х годин, нічого не змінювалось, предмети не переміщувались. Працівники поліції приїхали близько 23 год., всі слідчі дії вони проводили після півночі, тобто 20 серпня 2018 року. Участі у замірах і встановленні фактичних обставин ДТП він не приймав, працівники поліції посадили його до автомобіля і наказали чекати. На його бажання показати працівникам поліції фактичні обставини та механізм ДТП, вони сказали сидіти у автомобілі, де він сидів біля 2 год. Також працівники поліції на його зауваження, що вони не давали йому змоги прийняти участь у встановленні обставин вчинення ДТП, відповіли, що їм байдуже, і вони самі розберуться. Місце зіткнення працівники поліції у нього не з`ясовували. Потім йому запропонували розписатися у протоколі та схемі, що він зробив. Проїжджа частина в заїзді була вкрита піском чи мілким відсівом, і тому гальмівний шлях був великим. Швидкість автомобіля, яким він керував, була такою самою, як у інших автомобілів у потоці, але якою саме, він точно сказати не може, оскільки не слідкував за швидкістю на момент зіткнення з пішоходом. Він намагався зробити все можливе, щоб уникнути ДТП, але все відбулось у лічені секунди, і він не міг передбачити, що там може бути пішохід. Слідчий експеримент за його участю проводився, але, де фактичне місце наїзду та як розгорталися обставини дорожньо-транспортної пригоди, його не запитували. Слідчий під час проведення слідчого експерименту не допустив його захисника ОСОБА_15 , з яким він уклав угоду через 2-3 доби після вчинення ДТП. Всі документи під час слідчого експерименту слідчий заповнював сам після проведення слідчого експерименту. Він розписався на чистому аркуші паперу. Коли йому повідомляли про підозру, його захисник ще не був допущений до участі у справі, тобто його позбавили можливості скористатися правовою допомогою.

Вказані обставини обвинувачений підтвердив і під час апеляційного розгляду.

Судом першої інстанції допитані потерпілий, свідки, досліджені письмові докази у справі, надані сторонами.

Так відповідно до показань потерпілого ОСОБА_10 , наданих в суді першої інстанції, він є військовим. Відповідно до поданого ним рапорту від 17 серпня 2019 року на вихідні приїхав додому. 19 серпня 2019 оку біля 19.00-20.00 год. він повертався до військової частини. Спочатку доїхав на метро до станції метро «Житомирська», потім пересів на маршрутне таксі, щоб виїхати за межі міста, де сподівався зупинити попутний автомобіль, який довезе його до місця призначення. Водій маршрутного таксі довіз його до населеного пункту «Катеринівка», де висадив на зупинці громадського транспорту. Вже темніло. Він спочатку стояв в кармані зупинки та намагався зупинити попутний транспорт, але через те, що його не було видно, він вийшов на край проїзної частини дороги та частково перебував у межах правої смуги руху. Перед зіткненням він стояв на місці, можливо, почав різкий рух до узбіччя, однак, точно не пам`ятає. Стояв обличчям до автомобілів, що рухались йому на зустріч. Останнє, що він пам`ятає, це те що він розмовляв з дружиною по телефону. Після зіткнення він був без свідомості, отямився у лікарні після операції. Претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, оскільки ОСОБА_6 оплачував операції та медикаменти. Просив не застосувати до обвинуваченого суворе покарання та не позбавляти його волі.
Під час апеляційного розгляду потерпілий вказав на те, що він 19 серпня 2018 року рухався від місця проживання до місця проходження служби в військовій частині НОМЕР_4 . У зв`язку з недостатньою кількістю грошей він хотів доїхати до військової частини попутним транспортом. До зупинки під`їхав громадським транспортом. Спочатку він стояв на самій зупинці, коли вже почало темніти, то почав виходити ближче до заїзду на зупинку. Біля зупинки є заїзний карман. Освітлення не було, так вийшло, що він почав виходити на проїзну частину. На проїзній частині перебував приблизно на відстані одного метра від узбіччя. Спочатку він стояв обличчям до автомобіля, на момент ДТП він був спиною до автомобіля. Стояв на зупинці побачив, що їдуть дві машини, і вирішив швидко повернутись на зупинку, але далі фактів вже нема. машини їхали із-за повороту, який по відношенню до зупинки був досить близько, метрів 50. Не освітлена дорога, зупинка одразу за поворотом, там не видно зовсім нічого. Дуже малий час був на реакцію. Він пам`ятає, що вийшов на самий край карману, можливо, він зробив ще якійсь рух на зустріч транспорту. На другу полосу він точно не виходив. Він не перебував в межах заїзду в карман. Наскільки йому відомо, перша машина об`їхала його, але він цього не пам`ятає. Побачивши машини, він встиг зробити декілька кроків до зупинки. Останнє, що він пам`ятає, що він почав рухатися не до узбіччя, а до зупинки по діагоналі. На другу полосу він точно не виходив. Він почав рухатись назад тому, що здалось, що заважає транспорту. Повноцінно прийшов до тями вже в лікарні після операції. У нього були переломи обох ніг, перелом передпліччя, розірвана селезінка, точно не пам`ятає. Де відбулося зіткнення, не пам`ятає. Останнє, що пам`ятає, що вискочило дві машини, і він подумав, що потрібно повертатись назад. Якщо виходити з того, що зупинка має трапецевидну форму, то по відношенню до дороги, якщо стояти обличчям до проїзної частини, він стояв ближче до лівого кута, тобто, до ближчого кута до транспортного засобу. Він був на першій смузі дорожнього полотна. Вважає, що не пробіг 7 метрів десять сантиметрів. Припускає, що міг знаходитись на проїзній частині на відстані 1,6 метра від узбіччя і 0,4 метра за зупинкою. Він не пам`ятає, щоб автомобіль був праворуч. Йому здається, що він вийшов за зупинку, і наїзд відбувся в місці, де починається гальмівний шлях автомобіля.

Згідно з показаннями свідка ОСОБА_16 , наданими в суді першої інстанції, з обвинуваченим ОСОБА_6 вони знайомі більше десяти років, так як з одного міста. 19 серпня 2019 він керував автомобілем «Seat Leon» та рухався по Брест-Литовському шосе позаду приблизно за 30 м від автомобіля «Chevrolet Lacetti» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 . Дорога, по якій вони рухалися, має по дві смуги руху в кожному напрямку. Праворуч від нього освітлення не було, ліхтарі не працювали, ліворуч знаходився відбійник, попереду наземний пішохідний перехід у виді мосту. Перед зупинкою громадського транспорту «Катеринівка» автомобіль, який рухався попереду автомобіля під керуванням ОСОБА_6 , почав різко повертати ліворуч, а автомобіль «Chevrolet Lacetti» повернув праворуч та збив пішохода у камуфляжному костюмі з наплічником. Даний пішохід перебігав дорогу зліва, з проїзної частини правої смуги руху, направо, до обочини. Автомобіль, яким керував ОСОБА_6 , рухався зі швидкістю 50-60 км/год., вдарив пішохода правою передньою частиною, протягнувши його до зупинки, після чого вдарився у бордюр. Дорога була суха, біля карману зупинки громадського транспорту «Катеринівка» на дорозі був пісок, дощу не було. Потім приїхали працівники поліції, яким він надав свої свідчення.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_14 , наданих останньою у судовому засіданні в суді першої інстанції, вони з ОСОБА_6 знайомі близько 4-5 років. 19 серпня 2019 року близько 20.55 год. на автомобілі «Chevrolet Lacetti», номерний знак НОМЕР_1 вони рухались разом з ОСОБА_6 . Вона знаходилась на передньому пасажирському сидінні. ОСОБА_6 керував автомобілем та йому нічого не заважало, в салоні музика не грала. Вони рухались у крайній правій смузі руху в бік виїзду з міста в потоці автомобілів. Ділянка дороги в тому місці, де вони рухались, була погано освітлена, автомобіль, який рухався перед ними, почав різко гальмувати, не ввімкнувши жодних попереджуючих сигналів. ОСОБА_6 , у свою чергу, різко повернув кермо праворуч та загальмував. У цю мить їм під колеса потрапив пішохід у камуфляжному костюмі та з великим наплічником. Даний пішохід з`явився раптово, він перебігав дорогу. Внаслідок зіткнення було розбито лобове скло. Коли вони зупинились, та вона вийшла з автомобіля і почала очищувати свої речі від розбитого скла, їй здалось, що дорожнє покриття було вкрите піском, який прилипав до ніг, було темно і роздивитись більше не було змоги. ОСОБА_6 викликав швидку допомогу та поліцію, до приїзду якої ніхто нічого не чіпав та не переміщав, виставили тільки знак з багажника. З якою точно швидкістю вони рухалися, сказати не може, оскільки не дивилась на спідометр, але як вона розуміє, швидкість була невелика.

Згідно з протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 20 серпня 2018 року та схеми до нього, в присутності водія ОСОБА_6 проводився огляд місця дорожньо-транспортної пригоди Брест-Литовське шосе, 15 км, під час якого було встановлено, що +20о, проїзна частина горизонтальна, пряма в плані; покриття асфальтобетонне, сухе, чисте, нерівностей не виявлено; загальна ширина 7,2 м; число смуг для руху в одному напрямку дві; наявна дорожня розмітка 1.1 та 1.5; до проїзної частини примикають бордюрний камінь висотою 0,2 м, узбіччя шириною 7,3 м та тротуар; за тротуаром праворуч зелена зона, паркан, ліворуч - металевий відбійник; рух на даній ділянці дороги не регулюється; пора доби темна, на момент огляду освітлений міським електроосвітленням; загальна видимість з робочого місця водія з увімкненим ближнім світлом фар приблизно 120 м та з дальнім світлом фар приблизно 200 м; об`єктів, що обмежують оглядовість з робочого місця водія у напрямку руху, не виявлено; локалізація пошкоджень автомобіля «Chevrolet Lacetti», номерний знак НОМЕР_1 , -деформація капота (вм`ятина посередині), даху, розбите лобове скло (павутина навпроти місця пасажира), вм`ятина на передній правій стійці, решітка радіатора, тріщина переднього бампера посередині, права передня фара, зміщена ліва передня фара, витікання техрідини, зміщене з осі праве переднє колесо, тріщина ковпака правого переднього колеса, передній бампер; пошкоджена передня частина, наявні плями бурого кольору на передньому сидінні та на павутинні лобового скла; наявні сліди гальмування від передніх коліс автомобіля «Chevrolet Lacetti» до контакту з бордюрним камінням: правий 34,2 м, лівий 30,5 м, після бордюрного каміння відповідно 17,1 м та 17 м; інші сліди на дорожньому покритті - ковзання по бордюрному каменю правим переднім колесом; наявний фрагмент переднього бампера, наявні сліди контакту пішохода після наїзду з бетонним парканом, нижня секція якого зламана, на ній наявні плями бурого кольору, схожі на кров
У протоколі в графі «Заяви та зауваження» наявний запис ОСОБА_6 , що на момент ДТП ліхтарі не працювали, на момент оформлення матеріалів справи також не працювали. Заміри проводились без його участі (ас. 51-60 т.1).

Відповідно до протоколу огляду та затримання транспортного засобу від 20 серпня 2018 року автомобіль «Chevrolet Lacetti» номерний знак НОМЕР_1 затриманий у зв`язку з ДТП. В автомобілі пошкоджено капот, передній бампер, дах, лобове скло, передня права стійка, решітка радіатора, передні фари. Транспортний засіб евакуйовано (ас. 61 т.1).

Згідно зі змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 23 вересня 2018 року та схеми до нього, дана слідча дія проводилася зі свідком ОСОБА_6 за участю захисника ОСОБА_15 , двох понятих, статиста. Під час слідчого експерименту ОСОБА_6 на місці вчинення дорожньо-транспортної пригоди показав напрямок руху автомобіля «Chevrolet Lacetti» номерний знак НОМЕР_1 , яким він керував, момент виявлення автомобіля, який рухався попереду нього, момент виявлення пішохода та місце наїзду на нього, яким є межа між смугою для розгону та заїздом для зупинки громадського транспорту. Під час слідчого експерименту були здійснені заміри, які відображені на схема до слідчого експерименту. Протокол та схема підписані ОСОБА_6 його адвокатом, понятими, учасниками слідчого експерименту без будь-яких зауважень (ас. 65-68 т.1).

Відповідно до змісту листа-відповіді Служби автомобільних доріг у Київській області від 19 вересня 2018 року за № 066/3946 та копії схеми організації дорожнього руху на ділянці км 14+350 км 14+750 автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп станом на 23 червня 2018 в межах м. Києва поряд із зупинкою громадського транспорту «Катеринівка» максимально допустима швидкість на даній ділянці 50 км/год. (ас. 102-103 т.1).

Висновком експерта № 12-1/1903 від 23 листопада 2018 року, який проведений на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 20 вересня 2018 року, встановлено, що у даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля «Chevrolet Lacetti» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6 повинен був керуватися вимогами п. 12.2, 12.3 та 12.9 ПДР України. Експертом, з технічної точки зору, невідповідностей вимогам п. 12.2 ПДР України не вбачається. Відповісти на питання стосовно відповідності дій водія ОСОБА_6 вимогам п. 12.3 ПДР України не представляється можливим. Разом з тим в даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Chevrolet Lacetti» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6 , з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам п. 12.9 ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з виникненням досліджуваної ДТП (ас. 82-90 т. 1).

Згідно з висновком експерта № 12-2/100 від 29 січня 2019 року та ілюстрованої таблиці до нього, який проведений на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 17 вересня 2018 року, на момент огляду автомобіля «Chevrolet Lacetti» номерний знак НОМЕР_1 робоча гальмівна система та система рульового керування знаходяться в працездатному стані (ас. 92-101 т.1).

Відповідно до копії карти виїзду швидкої медичної допомоги № 1600А від 19 серпня 2018 року о 20.55 год. зафіксовано виклик за адресою: Житомирська траса біля смт. Катеринівка до потерпілого ОСОБА_10 (ас. 79 т.1).

Висновком експерта № 2201/с від 10 січня 2019 року підтверджується факт виявлення у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень:
а) садна м`яких тканин голови; рана (визначена клінічними лікарями як забійно-рвана) лівої вушної раковини; струс головного мозку;
б) закрита травма грудей та живота: садна та поверхневі рани у ділянці грудної клітки; розриви - селезінки, правої частки печінки, брижі тонкої кишки (сігмоподібної сліпої), брижі тонкої кишки; неповні розриви - правого куполу діафрагми та тонкої кишки; крововиливи у підшлункову залози тау стінки тонкої кишки, яка супроводжувалась розвитком гемоперітопсуму;
в) відкрита травма лівого передпліччя: рана у ділянці тильної поверхні лівого передпліччя, яка сполучається із ділянками уламкових переломів обох кісток лівого передпліччя в середній третині (зі зміщенням уламків).
Характер та відома морфологія виявленого тілесного ушкодження, відомі часові дані та обставини події, дозволяють стверджувати про те, що вказане тілесне ушкодження утворилося за рахунок дії твердих предметів (у тому числі, гострого, по місцю утвореним різаної рани) у строк, вказаний у описовій частині цієї Ухвали, тобто, 19 серпня 2018 року внаслідок автомобільної травми - зіткнення автомобіля (який рухався) з пішоходом, який у момент первинного контакту перебував у вертикальному або наближеному до нього положенні.
Судово-медичним критерієм оцінки ступеню тяжкості тілесного ушкодження є критерії небезпеки для життя (ушкодження органів черевної порожнини, з розвитком загрозливих для життя явищ крововтрати), а тому виявлене тілесне ушкодження відноситься до ТЯЖКОГО тілесного ушкодження..;
Відкрита травма лівого передпліччя: рана у ділянці тильної поверхні лівого передпліччя, яка сполучається із ділянками уламкових переломів обох кісток лівого передпліччя в середній третині (зі зміщенням уламків) відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню, що спричинило тривалий розлад здоров`я (ас. 70-78 т.1).

Оцінюючи наявні у справі докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку, що наявними у справі доказами доведена вина ОСОБА_6 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, а саме п. 1.5, пп. «б» п. 2.3, п. 12.1, 12.4 та пп. «б» п. 12.9 Правил дорожнього руху України, що заподіяли потерпілому ОСОБА_10 тяжке тілесне ушкодження, та кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, і з таким висновком суду погоджується й колегія суддів.

Посилання апелянта на те, що повідомлення про підозру від 17 січня 2019 року не містить кваліфікуючих ознак злочину, дана підозра не відповідає фактичним обставинам справи, є безпідставними, оскільки відповідно до положень ст. 337 КПК України, якою визначаються межі судового розгляду, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Доводи захисника на те, що обвинувальний акт, направлений до суду, не містить формулювання обвинувачення, а лише вказує на те, що особа підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, що, на думку захисника, свідчить про те, що обвинувачення ОСОБА_6 не було висунуто у встановленому порядку, спростовуються змістом обвинувального акта, в якому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, відповідно до якого зазначено, що ОСОБА_6 обвинувачується (ас. 3-8 т.1).

Що стосується доводів захисника про те, що досудове розслідування та судове слідство проведено не повно, не об`єктивно, не всебічно, всупереч вимогам ст. 18, 20, 22 КПК України, оскільки оформлення протоколу огляду місця ДТП та складання схеми пригоди проводилось без участі ОСОБА_6 , а місце наїзду на пішохода не з`ясовувалось, то вони є безпідставними.
Як встановлено під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції, конкретне місце зіткнення потерпілий ОСОБА_10 не пам`ятає внаслідок отриманої травми. Змістом протоколу огляду місця події, у якому ОСОБА_6 зазначив свої зауваження, та схеми ДТП зафіксовані наслідки ДТП.
При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до схеми ДТП, схеми ДТП, складеної під час слідчого експерименту з ОСОБА_6 , копії схеми організації дорожнього руху на ділянці, де відбулась дорожньо-транспортна пригода, дорога має три смуги руху: дві смуги руху - середня та крайня ліва відокремлені розміткою 1.1 від крайньої правої смуги руху, з якої наявний заїзд на зупинку «Катеринівка». Під час апеляційного розгляду потерпілий зазначив, що він на середню смугу руху не вибігав, наїзд на нього відбувся саме у крайній правій смузі руху в напрямку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_6 , що підтверджується і даними, зазначеними ОСОБА_6 під час проведення з ним слідчого експерименту.
Вказані докази у своїй сукупності, зокрема, локалізація - місце виявлених плям темно-бурого кольору, схожих на кров, а також уламків автомобіля, сліди контактування колеса автомобіля під керуванням ОСОБА_6 з бордюрним каменем, на переконання колегії суддів, підтверджують версію сторони обвинувачення щодо руху автомобіля під керуванням ОСОБА_6 та наїзду на потерпілого саме у місці, яке зазначено останнім.

Доводи сторони захисту про те, що з ОСОБА_6 укладена угода з захисником 24 серпня 2018 року, проте, слідчим було допущено захисника тільки 18 січня 2019 року вже після того, як з ОСОБА_6 було проведено всі слідчі дії, а під час проведення слідчого експерименту 23 вересня 2018 року слідчий позбавив ОСОБА_6 можливості скористатись правовою допомогою та порушив права останнього, передбачені ст. 63 Конституції України, а саме, не давати свідчень проти себе, спростовуються наявними у справі доказами.
Відповідно до реєстру матеріалів кримінального провадження та наявних доказів у справі до повідомлення ОСОБА_6 18 січня 2019 року про підозру слідчі дії з останнім виконувались за участю захисника ОСОБА_15 , а, відтак, вищевказані доводи сторони захисту є безпідставними.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що під час розгляду справи судом першої інстанції перевірялись доводи сторони захисту, які викладені і в апеляційній скарзі, про те, що протокол слідчого експерименту з ОСОБА_6 та висновки експертів № 12-1/1903 від 23 листопада 2018 року та № 12-2/100 від 29 січня 2019 року, є недопустимими доказами з тих підстав, що вказані докази були отримані з показань ОСОБА_6 як свідка, а також що висновки експертів не відповідають ч. 4 ст. 69 КПК України, методиці та «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», і суд дійшов висновку про необґрунтованість таких доводів, з чим погоджується й колегія суддів.
Так п. 1 ч. 3 ст. 87 КПК України передбачено, що суд має визнати недопустимими докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.
Як обґрунтовано зазначив суд, зміст цієї норми права вказує на те, що вона має застосовуватися за умови, коли на час отримання показань від свідка уже існували дані, що його буде визнано підозрюваним чи обвинуваченим, але, всупереч наявності у такої особи права на мовчання та свободи від самовикриття, слідчий чи прокурор вчиняє дії, спрямовані на отримання показань від неї. Саме такі дії, а не власне факт отримання показань від свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим, мають визнаватися істотним порушенням прав людини і основоположних свобод.
Вирішуючи питання, чи були відомості про обставини дорожньо-транспортної пригоди, надані ОСОБА_6 як свідком під час проведення слідчого експерименту від 23 вересня 2018 року з його участю, такими, що отримані внаслідок вчинення слідчим діянь, які б мали ознаки істотного порушення права особи на мовчання та свободи від самовикриття, суд першої інстанції врахував, що відомості про ДТП до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені за фактом кримінального правопорушення, а не щодо ОСОБА_6 . Останній, викладаючи власну версію щодо обставин ДТП, стверджував про дотримання ним правил дорожнього руху. Такі його твердження слідчий, відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КПК України, зобов`язаний був всебічно, повно і неупереджено дослідити та, у разі їх підтвердження, прийняти процесуальне рішення про закриття цього кримінального провадження. Саме з метою перевірки й уточнення наданих ОСОБА_6 відомостей щодо обставин ДТП за його згодою та за участю захисника ОСОБА_15 був проведений слідчий експеримент. Жодних зауважень чи заперечень з приводу порушень прав ОСОБА_6 при проведенні вказаної слідчої дії чи після її проведення а ні стороною захисту, а ні жодним з учасників проведення вказаної слідчої дії не висловлювалося.
Також, як обґрунтовано послався суд у вироку, у матеріалах кримінального провадження відсутні дані, які б давали підстави вважати, що при проведенні цього слідчого експерименту слідчим були вчинені діяння, якими були б порушені права чи свободи ОСОБА_6 , або слідчий у будь-якій формі примушував його до визнання своєї винуватості у ДТП. Також на час проведення слідчого експерименту не було достатніх підстав вважати, що ОСОБА_6 надалі буде визнано підозрюваним. Тільки після проведення відповідних експертиз, згідно з якими встановлено наявність у діях останнього порушення правил дорожнього руху та причинно-наслідковий зв`язок між цим порушенням і настанням ДТП, йому було оголошено про підозру. З огляду на встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав вважати протокол слідчого експерименту недопустимим доказом, і з таким висновком погоджується й суд апеляційної інстанції.
Під час розгляду кримінального провадження встановлено, що відповідно до висновку № 12-1/1903 від 23 листопада 2018 року експерту для проведення експертизи надавалися матеріали кримінального провадження, які, у тому числі, містили протокол слідчого експерименту від 23 вересня 2018 року. На підставі перевірки наявних у кримінальному провадженні доказів в їх сукупності експерт дійшов висновку про порушення ОСОБА_17 п. 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з ДТП з викладенням обґрунтування такого висновку.

Доводи захисника про те, що слідчим не долучено фото- та відеофіксацію слідчого експерименту є слушними, проте, не спростовують обставин, які зафіксовані у протоколі проведення слідчого експерименту з ОСОБА_6 , за участю його захисника, якими підписаний вказаний протокол без будь-яких застережень та зауважень.
Вказаними обставинами спростовуються й доводи сторони захисту про те, що під час проведення слідчого експерименту було порушено право на захист обвинуваченого.

Посилання захисника на те, що без належного реагування залишись обставини того, що ОСОБА_6 обвинувачується у наїзді на потерпілого, який рухався по нерегульованому пішохідному переходу, є необґрунтованими, оскільки відповідно до наявних у справі доказів проїзна частина не містить жодного наземного пішохідного переходу.
Водночас, колегія суддів наголошує, що, навіть, у разі наявності в діях потерпілого порушень ПДР України, вказані обставини не виключають наявності вини обвинуваченого, оскільки, незалежно від причин виникнення небезпеки для руху або перешкоди, водій зобов`язаний був виконати вимогу пункту 12.9 (б) Правил, дотримання яких, згідно з висновком експерту, надало можливість водію ОСОБА_6 уникнути наїзду на пішохода.

Що стосується доводів захисника про те, що у кримінальному провадженні замість судової інжерно-транспортної експертизи призначена автотехнічна експертиза, в основу якої покладені вихідні дані, які були зазначені слідчим, а не в ухвалі слідчого судді, а тому висновок експерта є упередженим, необґрунтованим, невмотивованим, то вони, на переконання колегії суддів, є безпідставними.
Згідно з п. 1.2.2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України 8 жовтня 1998 року № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26 грудня 2012 року № 1950/5) (із змінами та доповненнями), одним із основних видів експертиз є дійсно інженерно-технічна. Разом з тим, інженерно-технічна включає у себе: інженерно-транспортну (автотехнічну, транспортно-трасологічну, залізнично-транспортну); дорожньо-технічну; будівельно-технічну; оціночно-будівельну; земельно-технічну; та інші, тобто, автотехнічна експертиза відноситься до інженерно-технічного виду судової експертизи, є різновидністю інженерно-транспортної експертизи, більш вузького направлення.
Окрім того, під час розгляду справи в суді першої інстанції перевірялись доводи сторони захисту, які також викладені в апеляційній скарзі, про те, що експерт без дозволу слідчого судді, власника транспортного засобу, за власною ініціативою виїхав за адресою: АДРЕСА_3 , та провів незаконний огляд автомобіля «Шевроле Лачетті», не вказавши, чи був опечатаний даний автомобіль, чи був сторонні доступ до даного автомобіля, хто був присутній, і вказані доводи судом першої інстанції визнані безпідставними, з чим погоджується й колегія суддів.
Так постановою слідчого від 23 серпня 2018 року автомобіль визнаний речовим доказом (ас. 63 т.1).
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 69 КПК України та положень Інструкції з організації проведення та оформлення експертних проваджень у підрозділах Експертної служби Міністерства внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 17 липня 2017 року № 591, експерт має право заявляти клопотання про надання додаткових матеріалів і зразків та вчинення інших дій, пов`язаних із проведенням експертизи.
Згідно з вступною частиною висновку слідчим органом експерту було надано доступ до автомобіля «Chevrolet Lacetti» номерний знак НОМЕР_1 , який перебував на території зберігання за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Львівська, 3, а відтак, під час огляду транспортного засобу експертом порушень вимог закону допущено не було.

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції правильно встановлено та зазначено у вироку, що показання обвинуваченого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_14 різняться з показаннями потерпілого ОСОБА_10 та матеріалами кримінального провадження, а саме в частині руху потерпілого по проїзній частині (як достовірно встановлено під час судового розгляду потерпілий не перетинав (не перебігав) проїзну частину), перебування потерпілого на проїзній частині (відстань від узбіччя) та моменту наїзду, який відбувся за межами проїзної частини.
Також судом першої інстанції враховано, що свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_14 тривалий час знайомі з обвинуваченим ОСОБА_6 та перебувають з ним у дружніх стосунках, у зв`язку з чим, з урахуванням сукупності інших обставин, встановлених під час розгляду справи, критично оцінив показання вказаних свідків, і з цим погоджується й колегія суддів.
Судом першої інстанції також надана критична оцінка показанням обвинуваченого, з чим погоджується й колегія суддів, оскільки показання обвинуваченого спростовуються сукупністю наявних у справі доказів.

Таким чином, під час розгляду справи в суді першої інстанції судом належним чином з обґрунтуванням прийнятого рішення перевірялись доводи сторони захисту, в т.ч. й ті, на які посилався захисник в апеляційній скарзі, проте, вони не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними у справі та дослідженими доказами в їхній сукупності, які оцінені з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку.

Проаналізувавши доводи та пояснення учасників апеляційного розгляду, доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції відповідає вимогам кримінального процесуального закону, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відповідає обставинам кримінального провадження та ґрунтується на сукупності зібраних та належним чином оцінених судом доказах. При цьому доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду кримінального провадження, а, відтак, апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає.

Покарання обвинуваченому судом першої інстанції призначено у відповідності до вимог ст. 50, 65 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2019 щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 3 місяців з дня її оголошення.

Судді:

_____________________________ _______________________ _________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3