Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/650/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2020 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому Кіровоградської області, апеляційні скарги захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 липня 2020 р.

Цією ухвалою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, а саме до 13.09.2020, включно.
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8
захисника-адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 липня 2020 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, а саме до 13.09.2020, включно.
Своє рішення суддя мотивував тим, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк від трьох до шести років, вчинені в період іспитового строку. ОСОБА_7 суспільно-корисною працею не займається, неодружений, тобто не має міцних соціальних зв`язків, неодноразово судимий за аналогічні злочини проти власності.
За таких обставин суд прийшов до переконання про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення. Враховуючи зазначене, суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе запобігти ризикам кримінального провадження.
Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б на даний час унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.
Судовий розгляд у вищевказаному кримінальному провадженні розпочався, однак не допитаний обвинувачений, потерпілий, свідки, не досліджені матеріали кримінального провадження.
З метою забезпечення належної поведінки та виконання покладених процесуальних обов`язків на обвинуваченого ОСОБА_7 , суд продовжив тримання обвинуваченого під вартою на строк шістдесят днів.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції захисник-адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.07.2020 та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт.
Обґрунтовує свої вимоги тим, що законних підстав для затримання ОСОБА_7 без ухвали слідчого судді, суду в порядку ст. 208 КПК України, у старшого слідчого ОСОБА_9 не було, оскільки з моменту скоєння правопорушення до фактичного затримання ОСОБА_7 пройшло більше доби.
Вказує, що ОСОБА_7 частково заперечує обставини, які викладені в обвинувальному акті від 29.02.2020 стосовно події 05.02.2020, а саме ОСОБА_7 звинувачують у грабежі, але обвинувачений стверджує, що він проник до будинку, але з будинку потерпілого нічого не викрав, а лише хотів поїсти.
Вважає, що докази існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України відсутні, оскільки доказів, крім показів потерпілого ОСОБА_10 та його матері ОСОБА_11 , які є сусідами обвинуваченого і між ними склалися неприязні стосунки, слідством не надано та твердження про викрадення майна нічим не підтверджено.
Зазначає, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, зареєстрований та проживає з матір`ю похилого віку, яку доглядає та підтримує родинні стосунки, що свідчить про міцність соціальних зв`язків та відсутність потреби переховуватись від слідства та суду.
Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу у якій просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.07.2020 та обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. У разі відмови в задоволенні призначення запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, у відповідності до ч. 3 ст. 183 КПК України, призначити грошову заставу в розмірі 10 000 грн., яка є максимально можливою з огляду на його матеріальне становище та зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.
Обґрунтовує свої вимоги тим, прокурор не надав жодного доказу на підтвердження наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та висловив лише міркування щодо їх наявності, а суд у своєму рішенні також не навів жодного доказу існування зазначених ризиків та безпідставно не застосував альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, прокурора ОСОБА_8 , яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з таких підстав.
У провадженні Ленінського районного суду м. Кіровограда перебуває кримінальне провадження № 0009517 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України.
Згідно матеріалів кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, постановлено ухвалу про продовження останньому строку тримання під вартою на 60 днів.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.06.2019 визнано неконституційним закріплене статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження щодо окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягає перегляду в апеляційному порядку.
Разом з тим, на даний час, нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, керуватись загальними засадами кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.
Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд першої інстанції повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
Перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані в повному обсязі.
З огляду на наявні матеріали кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції відносно наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вказані ризики не зменшились та запобігти їм неможливо в разі не продовження тримання під вартою або в разі застосування іншого менш суворого запобіжного заходу. Судовий розгляд кримінального провадження не закінчений.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 України, які, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжкими злочинами та за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України
ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за аналогічні злочини проти власності, суспільно-корисною працею не займається. При цьому злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , вчинені в період іспитового строку, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Враховуючи вказане колегія суддів визнає за реальну можливість ухилення ОСОБА_7 від правосуддя у разі зміни на більш м`який, ніж обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду не отримано відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Зважаючи на наявність суспільного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
З урахуванням зазначеного, безпідставними є доводи апелянтів про відсутність доказів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Не заслуговують на увагу аргументи захисника-адвоката ОСОБА_6 щодо відсутності законних підстав для затримання ОСОБА_7 без ухвали слідчого судді, суду в порядку ст. 208 КПК України, а також заперечення ОСОБА_7 обставин події злочинів, викладених в обвинувальному акті та, відповідно, кваліфікації його дій, оскільки зазначене не є предметом розгляду при продовженні строку тримання під вартою.
Інших доводів щодо незаконності рішення суду в апеляційній скарзі не наведено та не надано під час апеляційного розгляду скарги.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.
Апеляційним судом не встановлено істотних порушень приписів КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, та задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 331, 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 липня 2020 року, якою стосовно ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, а саме до 13.09.2020 залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4