Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/1644/20
Провадження № 1-кп/723/2194/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 листопада 2020 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд,

Чернiвецької областi, в складі:

головуючого суддi ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м.Сторожинець кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000227 від 18.03.2020 року щодо обвинуваченого за ч.2 ст. 190 та ч.2 ст. 289 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого

- вироком Сторожинецького районного суду від 15.07.1993 року за ст.ст.102,140 ч.3, 206 ч.2 КК України (в редакції 1960 року) до 2-х років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на два роки;

- вироком Сторожинецького районного суду від 25.08.1994 року за ст.206 ч.2 із застосуванням ст.43 КК України, (в редакції 1960 року) до 3-х років шести місяців позбавлення волі;

- вироком Сторожинецького районного суду від 11.06.1998 року за ст.ст.81 ч.3, 140 ч.3 КК України (в редакції 1960 року) на строк три роки шість місяців позбавлення волі;

- вироком Сторожинецького районного суду від 19.04.2002 року за ст.186 ч.2 КК України до 4-х років, шести місяців позбавлення волі;

- вироком Сторожинецького районного суду від 14.05.2007 року за ст.ст. 395, 185 ч.2 КК України до 2-х років позбавлення волі;

- вироком Сторожинецького районного суду від 09.11.2007 року за ст. 186 ч.3 КК України до 6-ти років позбавлення волі;

- вироком Сторожинецького районного суду від 07.08.2013 року за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до одного року 15 днів позбавлення волі.

- вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 16 червня 2016 року за ч.3 ст. 186 та ч.1 ст. 187, 70 КК України до п`яти років позбавлення волі. Покарання відбув, звільнений умовно достроково на 1 рік 6 місяців 6 днів, судимість не погашена

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_5 , 07 березня 2020 року протягом дня перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , переслідуючи корисливу мету особистого збагачення, діючи умисно, протиправно, повторно, зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_6 під приводом виконання робіт на кладовищі, заволодів бензопилою марки «STIGA SP 386 вартістю 5000 гривень, яку в подальшому продав, спричинивши потерпілому шкоду на вказану суму.

Крім цього обвинувачений ОСОБА_5 17 березня 2020 року біля 10 години 30 хвилин діючи умисно, протиправно, повторно, з прямим умислом направленим на незаконне заволодіння транспортним засобом, підійшов до мопеда марки « Sonik» моделі «S», який знаходився на парковці біля магазину «Зарінок», що по вул. Привокзальній, 2-Д в с. Тисовець Сторожинецького району Чернівецької області, який належав ОСОБА_7 і діючи всупереч волі власника мопеда, скориставшись наявністю ключів в замку запалювання, завів двигун та рушив з місця, поїхавши в с. Снячів де в подальшоу був виявлений тпрацівниками поліції.

Обвинувачений ОСОБА_5 , свою винуватість у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 190 КК України визнав повністю і давши показання, підтвердив всі обставини вчинення ним шахрайства, зазначені в обвинувальному акті та зазначив що злочин цей він вчинив оскільки у нього не було грошей на випивку і він скориставшись виниклими обставинами заволодів бензопилою і продав її невідомому чоловікові, а гроші пропив. В суді клявся що не буде більше вчиняти подібних злочинів.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив всі обставини заволодіння обвинуваченим його бензопилою. Претензій до обвинуваченого він не має так як є достатньо багатою людиною, а покарати обвинуваченого просив на розсуд суду. Повідомив, що 07.03.2020 року обвинувачений, який періодично у нього наймався на роботу, прийшов та повідомив що прийшов на роботу і попросив дати йому бензопилу для обкошування кладовища, а на другий день йому стало відомо, що цю бензопилу обвинувачений продав за 500 гривень стороннім людям, хоча за неї він заплатив 5 тисяч гривень.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у незаконному заволодінні майном потерпілого ОСОБА_6 , а саме бензопили об`єктивно підтверджується послідовним, протягом всього судового розгляду провадження, визнанням своєї винуватості обвинуваченим та показаннями потерпілого ОСОБА_6 , а також протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення згідно якого вбачається, що ОСОБА_6 вказав безпосередньо на ОСОБА_8 як на особу яка викрала його бензопилу та протоколом добровільної видачі, згідно якого громадянин ОСОБА_9 добровільно видав бензопилу та комплектуючі запчастини до неї і пляшки з мастилом які йому продав ОСОБА_5 .

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ст.190 ч.2 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю. Дії обвинуваченого за даною статтею суд кваліфікує, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) вчинене повторно, так як обвинувачений ОСОБА_5 . дiйсно 07 березня 2020 року не маючи на меті виконання будь-яких робіт із бензопилою, заволодів нею, зловживаючи довірою свого роботодавця ОСОБА_6 , та в подальшому використав її на свою користь.

При цьому повторність судом визначається виходячи з того, що обвинувачений вже був засуджений раніше за злочини передбачені ст.ст. 185, 186, 187 КК України і судимості не погашені та не зняті, що у відповідності до Примітки № 1 статті 185 КК України, являється повторністю вчинення злочину

ОСОБА_10 частині обвинувачення в незаконному заволодінні транспортним засобом, ОСОБА_5 вину не визнав посилаючись на те, що ОСОБА_11 , який в той день керував цим транспортним засобом дозволив йому покористуватися ним. Він відчуває свою вину тільки в тому, що він несвоєчасно повернув мопед так як просив на 20 хвилин, а був відсутній значно довше і що перешкодою для своєчасного повернення стало його затримання працівниками поліції. Він розуміє, що ОСОБА_12 не дав би йому мопед бо він був нетверезий але так як ОСОБА_13 знав, що він посварився з жінкою то ця обставина і послужила тому, що він отримав дозвіл на мопед. За вказаною статтею просив його виправдати.

Потерпіла ОСОБА_7 будучи допитаною в судовому засіданні показала, що на початку поточного року вона придбала у ОСОБА_14 мопед, яким користувався також і її брат ОСОБА_11 17.03.2020 року її брат попросив у неї мопед і поїхав в магазин «Зарінок». В подальшому їй зателефонували десь біля 12,00 години та повідомили, що мопед вкрадено. Претензій до обвинуваченого вона не має, а покарати його просила не суворо.

Допитані в суді свідки суду показали:

- свідок ОСОБА_11 , що його сестра ОСОБА_7 купила скутер на якому він поїхав до магазину 17.03.2020 року, де до нього підійшов обвинувачений і попросив дати йому скутер так як він має намір поїхати до своєї дружини. Він не дозволив так як йому передавати скутер іншим особам не дозволяла сестра а ОСОБА_5 до того ж перебував в стані алкогольного сп`яніння. Ключі він залишив в замку запалювання і коли вийшов з магазину то побачив, що скутера немає. Його дядько власник магазину зателефонував до поліції і аж під вечір було виявлено скутер, яким керував ОСОБА_5

-свідок ОСОБА_6 , що 17 березня 2020 року до нього прийшли найматися на роботу ОСОБА_5 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Побачивши що ОСОБА_5 п`яний він відмовив йому в роботі, а пізніше йому повідомили що ОСОБА_5 без дозволу взяв мопед на якому приїхав ОСОБА_17 і поїхав в невідомому напрямку.

-свідок ОСОБА_18 , що 17.03.2020 року він прийшов до магазину «Зарінок», найматися на роботу. Там він зустрів свого знайомого ОСОБА_19 , який приїхав на мопеді і до них підійшов дядя ОСОБА_20 , який був п`яний. В цей час йому зателефонували і він відійшов але коли знову підійшов то чув що ОСОБА_13 відмовляв ОСОБА_21 в тому щоб дати скутер. В подальшому коли вони повернулися з магазину, скутера вже не було і вони про це повідомили сестру ОСОБА_13 та дядю ОСОБА_22 власника магазину, який їм давав роботу.

Таким чином із показань потерпілої ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_18 вбачається підтвердження винуватості ОСОБА_5 в незаконному заволодінні транспортним засобом.

При цьому суд враховує також і те, що винуватість ОСОБА_5 в цій частині обвинувачення, підтверджується також і письмовими доказами по справі, а саме протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення за яким працівники поліції зафіксували заяву ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_5 заволодів її мопедом, який був залишений на території ресторану «Зарінок» що в с. Тисовець її неповнолітнім братом ОСОБА_11 ; - рапортом оперуповноваженого СКП Григоряком Броніславом із чотирма фотознімками, згідно яких було виявлено обвинуваченого ОСОБА_5 в межах села Глибочок Снячівської сільської ради, на скутері, який належав потерпілій ОСОБА_7 і який у неї пропав про що вона повідомила в поліцію; - протоколом огляду вказаного скутера із фототаблицями, за керування яким було виявлено ОСОБА_5 із яких слідує, що це саме той мопед яким незаконно заволодів ОСОБА_5 .

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ст.289 ч.2 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю. Дії обвинуваченого за даною статтею суд кваліфікує, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, так як обвинувачений ОСОБА_5 . дiйсно не маючи відповідного дозволу від власника транспортного засобу ОСОБА_7 , а також від тимчасового користувача мопеда ОСОБА_11 , незаконно заволодів мопедом ОСОБА_7 .

При цьому повторність судом визначається виходячи з того, що обвинувачений вже був засуджений раніше за злочини передбачені ст.ст. 185, 186, 187 КК України і судимості не погашені та не зняті, що у відповідності до Примітки № 2 статті 289 КК України, являється повторністю вчинення злочину.

Аналізуючи аргументи на які посилається сторона захисту, як на підтвердження невинуватості ОСОБА_5 у вчиненні заволодіння транспортним засобом, суд знаходить, що такі аргументи є неспроможними.

Згідно примітки 1 до ст. 289 КК України під незаконним заволодінням транспортним засобом слід розуміти вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі, що і підтверджено в суді.

За версією обвинуваченого, він вступив у домовленість із неповнолітнім користувачем транспортного засобу на тимчасове користування цим засобом. При цьому обвинувачений розумів, що з огляду на стан алкогольного сп`яніння в якому він перебував, ОСОБА_11 звичайно ж не дасть йому мопед але з огляду на те, що він посварився із своєю співмешканкою і хоче помиритися з нею все ж таки дасть.

Вказане, на думку суду, позбавлене логіки, оскільки обвинувачений не врахував, що аргумент щодо примирення із дружиною не міг вплинути на неповнолітнього ОСОБА_11 так як вони взагалі були малознайомими, а саме аргумент щодо стану алкогольного сп`яніння мав переважну силу для користувача мопедом, що і було доведено в суді показаннями цього та інших допитаних в суді свідків, які підтвердили, що заволодіння транспортним засобом мало місце всупереч волі власника та користувача.

Жодних інших аргументів стороною захисту суду не надавалось, а тому, суд знаходить, що заперечення своєї винуватості ОСОБА_5 є надуманим і не підтвердженим. В даному випадку, на думку суду, невизнання ОСОБА_5 своєї винуватості у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, є способом захисту і пов`язано із бажанням ухилитись від відповідальності за незаконне заволодіння транспортним засобом.

Обираючи вид та мiру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує суспiльну небезпеку скоєних обвинуваченим злочинів, які класифікуються як нетяжкий та тяжкий злочини. Суд також враховує, що обвинувачений вчинив два злочини в стані алкогольного сп`яніння, а по мiсцю проживання характеризується посередньо, ранiше неодноразово судимий, судимості не погашені і не зняті. Свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.289 КК України безпідставно не визнав, а відповідно відсутнє каяття у вчиненому незаконному заволодінні транспортним засобом.

До обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_5 обставин, суд вiдносить вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

Обставин, які б пом`якшували вину обвинуваченого судом не встановлено. При цьому суд не вважає, що обвинувачений розкаявся у вчиненому шахрайстві оскільки таке каяття, на думку суду не було дійове. Обвинувачений в даному випадку обмежився тільки категоричним визнанням своєї винуватості в цій частині, а питання про відшкодування нанесеної шкоди не ставив і не цікавився такою шкодою та її розміром

З урахуванням вказаних обставин та особи обвинуваченого який є неодноразово судимою особою, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів і небажання стати на шлях виправлення, суд знаходить можливим призначити обвинуваченому покарання пов`язане з позбавленням волi та iзоляцiею вiд суспільства, що на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і недопущення в подальшому скоєння ним нових злочинів.

Долю речових доказів суд вирішує, у відповідності до положень ст. 100 КПК України, а саме повертає їх потерпілим особами

Керуючись ст.ст.367-371, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим в скоєннi злочинів передбачених ч.2 ст. 190 та ч.2 ст.289 КК України та призначити йому покарання:

за ч.2 ст.190 КК України у видi двох років позбавлення волі.

за ч.2 ст.289 КК України у виді шести років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 , покарання у виді шести років позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з 23 березня 2020 року з 16,00 години, тобто з часу його затримання.

Обрати, щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання його під вартою у Чернівецькому слідчому ізоляторі до набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі, а саме: - бензопилу та дві пляшки з мастилами, які зберігаються в камері схову речових доказів Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області повернути потерпілому ОСОБА_6 , що проживає в АДРЕСА_3 ; - мопед марки «Sonik» моделі «S», який знаходиться на відповідальному зберіганні Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області, повернути потерпілій ОСОБА_7 , що проживає в АДРЕСА_1 .

На вирок суду може бути подана апеляцiйна скарга до Чернівецького апеляційного суду через Сторожинецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 , який перебуває під вартою в тому ж порядку і в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

СУДДЯ