Справа № 694/415/20 1-кс/694/163/20
У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

про застосування запобіжного заходу - домашній арешт

30.03.2020 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника Корсунь-Шевченківського відділу Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000142 від 27 березня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Буй, Костромської області, Російської федерації, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,

з участю обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

в с т а н о в и в:

30.03.2020 начальник Корсунь-Шевченківського відділу Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання вказує, що в провадженні Корсунь-Шевченківського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області знаходяться матеріали кримінального провадження за № 0000142 від 27.03.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України. Вході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , 27 березня 2020 року, близько 16:40 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, через відчинені двері, зайшов до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », власником якого являється фізична особа підприємець ОСОБА_7 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де умисно, демонструючи предмет схожий на пістолет, шляхом спрямування його в бік ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який остання, сприйняла як вогнепальну зброю, чим вчинив психічне насильство, що виразилося в погрозі застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я продавця та заволодів грошовими коштами в сумі 11380 гривень, з якими з місця події зник.

27.03.2020 ОСОБА_5 о 20:20 години затримано в порядку ст. 208 КПК України.

27.03.2020 ОСОБА_5 оголошено повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.

Крім того вказує, щовідповідно до вимог п.4 ч.1ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1ст.177 КПК України, які прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 , може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, шо обумовлюється тяжкістю вчиненого правопорушення та покарання, яке може бути до нього застосоване у випадку доведеності його вини; незаконно впливати на потерпілого чи свідків, у цьому кримінальному провадженні. Враховуючи особливості вчиненого злочину та значення показань таких осіб для повноти та об`єктивності досудового розслідування має вкрай важливе значення.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 підтримав дане клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 просив застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_6 також просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Зазначив про недопустимість доказів, які обґрунтовують підозру.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши зміст та мотиви клопотання і додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії передбачені частиною першою цієї статті.
В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення є обґрунтованою, в матеріалах справи є здобуті у визначеному законом порядку достатні дані, які свідчать про наявність ознак злочину, а саме: протоколу огляду місця події від 27.03.2020, відповідно до якого проведено огляд місця вчинення кримінального правопорушення; акту про застосування службового собаки від 27.03.2020; протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 27.03.2020; протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 27.03.2020; протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 27.03.2020; протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 27.03.2020; протоколу проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 від 27.03.2020; протоколу огляду місця події від 27.03.2020 відповідно до якого проведено огляд прибережної зони в ході якого виявлено та вилучено предмет схожий на пістолет; протоколу пред`явлення особи для впізнання від 27.03.2020 відповідно до якого свідок впізнав особу, яка вчинила розбійний напад.

Разом з цим сам підозрюваний не заперечує своєї причетності до інкримінованого йому правопорушення.
При цьому надаючи оцінку обґрунтованості підозри, варто звернути увагу, що згідно практики Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» залежить від усіх обставин справи (рішення від 22.10.1997р. у справі «Ердагоз проти Туреччини», № 21890/93, §51; рішення від 30.08.1990р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», серія A № 182, § 32).
Надаючи оцінку ризикам наведеним у клопотанні слідчий суддя приходить до наступних висновків.
У клопотанні не наведено достатніх підстав вважати, що перебуваючи на волі, особа може переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, вчинятиме дії, спрямовані на знищення, спотворення та приховування доказів, які викривають його у вчиненні злочину, перешкоджатиме досудовому розслідуванню у кримінальному провадженні, шляхом здійснення незаконного впливу на свідків, змушуючи їх свідчити на його користь, вчинюватиме інші кримінальні правопорушення.
Враховуючи наведене, можна стверджувати, що подане клопотання є формальним без зазначення будь-яких доводів і без посилання на докази, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти таким ризикам.
Матеріали клопотання не містять даних про те, що підозрюваний чинить перешкод слідству, навпаки підозрюваний не заперечує своєї причетності до вчиненого. Поведінка підозрюваного не дає підстав вважати, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а прокурором протилежного не наведено.
Частиною 1 ст. 29 Конституції України, передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
У справі «Луценко проти України» Європейський суд з прав людини у остаточному рішенні від 19.11.2012 в п. 62 зазначив: «Суд наголошує, що ст. 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у зазначеному вище положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04).
ЄСПЛ визнає, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою. Але Суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі «Єчюс проти Литви» (Jecius v. Lithuania), заява № 34578/97, п. 94, ECHR 2000-IX).
Згідно практики ЄСПЛ існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення у справі «Смирнова проти Росії» (Smirnova v. Russia), заяви №№ 46133/99 і 48183/99, п. 63, ECHR 2003-IX (витяги)). У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії» (Vrenсev v. Serbia), заява № 2361/05, п. 76).
Статті 183-184 КПК України покладають саме на прокурора обов`язок обґрунтовувати наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також доводити, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Проте, на порушення процесуальних норм в клопотанні вказане не доведено. Доводи прокурора зводяться виключно до припущень, що не може слугувати підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Беручи до уваги вищевикладене, відсутні підстави для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурор не довів наявності таких підстав.
Крім того слідчим суддею взято до уваги, що ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце проживання де він зареєстрований і зможе перебувати під домашнім арештом. Також слідчий суддя не погоджується з доводами прокурора про відсутність міцних соціальних зв`язків, оскільки ОСОБА_5 має батьків і сестру в чиїй квартирі і проживає. Має нейтральну характеристику.
У відповідності до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, який може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу пересування, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає та можливе застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово за адресою проживання.
Окрім цього, відповідно до норм ст. 181 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Запобіжний захід обирається в межах строку досудового розслідування.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 32, 131, 132, 176 - 178, 181, 183, 184, ч. 2 ст. 187, 188 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції «Про захист прав та основоположних свобод»,-

у х в а л и в:

клопотання начальника Корсунь-Шевченківського відділу Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000142 від 27 березня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково. Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Буй, Костромської області, Російської федерації, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:
- прибувати до Корсунь-Шевченківського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області, прокурора та суду за першою вимогою;
- заборонити підозрюваному залишати місце свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання;
Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівниками органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою мають право з`явитися у житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.
Строк запобіжного заходу рахувати протягом 59 діб з 30.03.2020 по 27.05.2020 включно.
ОСОБА_5 звільнити негайно з-під варти у залі суду.
Строк дії ухвали - до 27.05.2020 р. включно.
Виконання ухвали покласти на начальника Корсунь-Шевченківського відділу Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 .
Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається підозрюваному після її оголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1