Справа № 199/2499/20
УХВАЛА
Іменем України

16 квітня 2020 року місто Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000583, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.04.2020 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
16 квітня 2020 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000583, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.04.2020 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що 12.04.2020 співробітником УПП м. Дніпро по вул. Моторній, 38, в м. Дніпро, зупинено транспортний засіб «Опель Вектра» д.з. НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час перевірки документів свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу викликало сумнів у дійсності. (ЖЄО № 11750).

13 квітня 2020 року відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000583, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

В ході досудового розслідування проведено огляд автомобіля «Опель Вектра», д.н. НОМЕР_1 , зеленого кольору, під час якого було вилучено вказаний автомобіль, свідоцтво про реєстрацію т/з НОМЕР_2 та ключі від нього.

Вказаний транспортний засію визнаний речовин доказом у кримінальному провадженні та залишений на території Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, вул. Новоселівська, 15.

Підставою для арешту згідно зі ст. 170 КПК України автомобіля слідчий зазначає те, що автомобіль є майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Метою арешту відповідно до положень статті 170 цього Кодексу є збереження вказаного автомобіля, як речового доказу та його подальше експертне дослідження з метою встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи вище викладене, а також те, що тимчасово вилучені речі і документи мають суттєве доказове значення у кримінальному провадженні для підтвердження або спростування факту вчинення невстановленими особами злочину, відповідальність за яке передбачена ст. 290 КК України, виникла об`єктивна необхідність у накладенні арешту з метою позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування майно, а саме: автомобіля марки «Опель Вектра», д.н. НОМЕР_1 , зеленого кольору, та свідоцтва про реєстрацію т/з НОМЕР_2 .

В судове засідання слідчий не з`явився, надавши заяву про розгляд заявленого клопотання про арешт майна без його участі.

Вивчивши подане клопотання та додатки до нього, докази, якими обґрунтовується необхідність накладення арешту на майно, суд вважає необхідним у задоволенні поданого клопотання відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Як вбачається із матеріалів справи, 12.04.2020 року під час огляду, проведеного за адресою: м. Дніпро, вул. Моторна, 38, було оглянуто та тимчасово вилучено автомобіль марки «Опель Вектра», д.н. НОМЕР_1 , зеленого кольору, свідоцтво про реєстрацію т/з НОМЕР_2 , та ключі від автомобіля.

Клопотання про арешт майна слідчим було направлено до суду поштою 14.02.2020 року, тобто поза межами строків, встановлених ч. 5 ст. 171 КПК України.

Доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

За ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Як визначено ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати,зокрема:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Слідчим суддею не встановлено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу з огляду на надані до клопотання документи, крім того, слідчим суддею не встановлено можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, з урахуванням того, що клопотання слідчим подано поза межами строків, встановлених ч. 5 ст. 171 КПК України, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 107, 110, 131, 132, 170-173, 369-372 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000583, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.04.2020 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

16.04.2020