Дата документу 19.02.2020 Справа № 310/1911/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/580/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 310/1911/19
Категорія ст. 296 ч.4 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, дистанційно, в режимі відео конференції, матеріали кримінального провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сиктивкар, Республіки Комі, Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, з професійно технічною освітою, не одруженого, військовозобов`язаного, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого за українським законодавством,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_9 , перекладача ОСОБА_10 ,

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_9 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 вересня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вказує, що він не згоден з вироком суду, оскільки він є занадто суворим. Вважає, що суд не об`єктивно підійшов до оцінки підстав та мотиву скоєння ним протиправних дій у відношенні охоронця ОСОБА_11 , та як наслідок його протиправних дій. Зауважує, що охоронець ОСОБА_11 увірвався до суспільного туалету без попередження, без будь-яких підстав почав його бити на очах свідка ОСОБА_12 і з підстав, що він є фізично безпорадною людиною йому прийшлось захищатися від охоронця спортивним пістолетом Флобер. Цей факт підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 34 від 01.02.2019 року про наявність на нього тілесних ушкоджень та показами свідка ОСОБА_12 , який підтвердив протиправність дій охоронцем ОСОБА_11 . Також це підтверджується записом з відеокамер, цей запис ставить під сумнів правдивість показів свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та самого потерпілого ОСОБА_11 . З відеозапису вбачається агресивні наміри охоронця ОСОБА_11 а також його наміри спричинити фізичну силу. Час знаходження охоронця в приміщенні туалету всього 18 секунд, що підтверджує той факт, що часу на будь-які сварки в приміщенні туалету не було, що охоронець вбіг в туалет та безпідставно без всіляких слів почав бити його. Зауважує, що всі перелічені ним факти вказують та підтверджують те, що у нього будь-якого заздалегідь придуманого умислу скоювати хуліганські дії не було, він не бажав протистояти себе суспільству. Охоронець раптово почав його бити, він впав, відчув сильний фізичний біль, був в шоковому стані та вимушений був застосувати пістолет Флобер, так як в коридорі лікарні йому прийшлось вистрелити вздовж стіни тільки з метою захистити себе від охоронця, а не з хуліганських мотивів. При затриманні біля лікарні він одразу ж кинув пістолет на землю поруч з собою, показуючи своїми діями, що він не бажає нікому зла. Також зауважує, що після ДТП, при якому він отримав тяжкі травми правої ноги, переніс чотири операції, після чого, відчуваючи фізичну безпорадність, він придбав пістолет Флобер для самозахисту, особливо від собак. Вважає, що до показів свідка ОСОБА_15 необхідно відноситись критично, оскільки у нього з нею не склалися відносини. Заперечує проти висновку суду з приводу того, що він знаходився в стані алкогольного сп`яніння, оскільки він о 10 годині ранку з ОСОБА_12 вжив 0,5 горілки на двох, ним особисто була випита невелика кількість спиртного, щоб вгамувати біль в нозі, тому вважає, що він в нормальному тверезому стані. Вважає, що висновок щодо знаходження його в алкогольному сп`янінні не може слугувати доказом по справі. Вважає, що суд не повинен був спиратися в вироку суду на інформацію від 09.08.2019 року, яку надав прокурор, оскільки ставить під сумнів справжність цієї інформації. Також судом не врахований стан його здоров`я, оскільки у нього хвора нога і що він фізично безпорадний чоловік, в 2020 році йому планується операція по видаленню металоконструкції з голені та дві операції на коліні. Зауважує, що ним в судовому засіданні визнана вина в нанесенні тілесних ушкоджень охоронцю ОСОБА_11 з підстав захисту від його протиправних дій та він виплачує призначений судом позов. Просить призначене судом покарання пом`якшити, додатково дослідити матеріали справи.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 вважає вирок суду незаконним. Вважає, що залишилися недослідженими обставини щодо механізму, способу, характеру тілесних ушкоджень, отриманих ОСОБА_6 , відповідно до висновків експерта. Не прийнято взагалі до уваги, що причиною стрілянини, злочину з боку ОСОБА_6 стався конфлікт, який виник у громадському туалеті міськлікарні між потерпілим - охоронцем КУ «Бердянська міська лікарня» ОСОБА_8 та ОСОБА_6 . Під час зварки першим наніс удари ОСОБА_6 потерпілий - охоронець ОСОБА_8 , а саме у підборіддя, справа в плече та грудну клітину. Від зазначених ударів ОСОБА_6 , який має післяопераційну травму на правій нозі, в суглобі зламаний металевий штифт, впавши на кахель у туалеті, захищаючись здійснив постріл із спортивного пістолету «Флобер».

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані, як хуліганство із застосуванням револьверу системи «Флобер», тобто за ч.4 ст.296 КК України, вважає, що дії ОСОБА_6 помилково кваліфіковані за ч.4 ст.296 КК України, що підтверджується наступними доводами.

До зазначеної сварки, ОСОБА_8 наніс ОСОБА_6 удари в область обличчя, правого плеча, передній поверхні грудної клітини справа (за цим фактом розпочато кримінальне провадження №000646 від 19.03.2019 за ч.1 ст.125 КК України, досудове розслідування по якому триває).

За клопотанням слідчого на підставі ухвал слідчого суді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області було проведено судово-медичну експертизу ОСОБА_6 №34 від 01.02.2019р., №202 від 18.06.2019р. ОСОБА_6 дійсно спричинено легкі тілесні ушкодження, які утворились від дій тупого предмета в строк та обставин, на які вказує ОСОБА_6 , а саме мали місця синці на правій верхній та ніжній кінцівках, на передній поверхні грудної клітини справа, на передній поверхні правого плеча, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, ксерокопія висновків містяться у матеріалах справи.

Вважає, що тілесні ушкодження у ОСОБА_6 , які зазначені у висновках експерта від 01.02.2019р. №34, від 18.06.2019р. №202 у вигляді синців невизначеної форми, розміром 4,0x3,0см. та 3,0x2,0см. на передній поверхні грудної клітини справа, на передній поверхні правого плеча в верхній третині, згідно вищезазначених висновків експерта, не могли бути отримані ОСОБА_6 під час падіння в приміщенні туалету та падіння при затриманні санітаром ОСОБА_16 , оскільки як свідчив ОСОБА_6 та потім свідчили свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 впав на сідниці, від такого падіння не могло бути отримано зазначених тілесних ушкоджень. Під час досудового розслідування також встановлено, що ОСОБА_6 не оказував опір при затриманні.

Таким чином, як зазначено у висновках експерта вказані ушкодження утворились від дій тупого предмета, з обмеженою травмуючою поверхнею в строк, та за обставин, на які вказує ОСОБА_6 , та кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Вказане підтверджується допитом ОСОБА_6 в якості потерпілого у кримінальному провадженні №000646. який надав свідчення про те, що навесні 2017 року він став постраждалим від ДТП отримав травму ноги і після чого постійно страждає від болі, переніс 4 складні операції. З метою знеболення ОСОБА_6 вимушений постійно робити ін`єкції знеболювального. 26.01.2019р. він разом зі своїм племінником ОСОБА_12 прийшли до КУ БМР «Бердянське ТМО» для покупки препарату знеболюючого, купивши необхідне разом пішли до туалету лікарні для того щоб вколоти ліки. Через декілька хвилин в двері туалету хтось постукав та грубо вимагав вийти. Коли ОСОБА_12 відчинив двері ї зробив 1-2 кроки на вихід, то на нього накинувся невідомий чоловік, потім стало відомо, що охоронець лікарні ОСОБА_8 , який обома руками штовхнув ОСОБА_12 в груди, від чого ОСОБА_12 позадкував на ОСОБА_6 , який стояв одразу за ним. Після чого охоронець ОСОБА_8 закрив за собою двері, наніс ОСОБА_6 2 удари кулаком в праве плече і груди, удар в область обличчя, після чого ОСОБА_6 впав на сідницями на підлогу з кахлю та вдарився травмованою ногою об кут стіни. Після цього, піднявшись ОСОБА_6 дістав з за поясу належний йому револьвер під патрон «Флобер» та двічі, не цілячись, вистрелив нападнику в голову. Допитаний в якості свідка ОСОБА_12 надав аналогічні ОСОБА_6 показання.

Тобто, причиною застосування ОСОБА_6 пістолету системи «Флобер» до ОСОБА_8 стали агресивні дії та фізичне насилля ОСОБА_8 до ОСОБА_12 та одразу до ОСОБА_6 .

Вважає, що обстановка й обставини подій, динаміка їх розвитку й об`єктивні ознаки насильницької поведінки ОСОБА_6 свідчать про те, що вона була зумовлена особистою неприязню до ОСОБА_8 , яка виникла раптово через конфлікт у туалеті та у відповідь на агресивні дії потерпілого ОСОБА_8 , а також прагненням помститися ОСОБА_8 , а не бажанням протиставити себе суспільству і продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Зазначене дає підстави для висновку про відсутність у діях ОСОБА_6 мотиву явної неповаги до суспільства, що є обов`язковою юридичною ознакою злочину, передбаченого ст. 296 КК України.

Дії ОСОБА_6 зумовлені наміром завдати шкоди здоров`ю потерпілого ОСОБА_8 і безпосередньо спрямовані на досягнення цього результату, а тому містять об`єктивні та суб`єктивні ознаки злочину проти особи і підлягають кваліфікації за наслідками, що настали, як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, - за ч.2 ст. 125 КК України.

Зібраними доказами, допитами свідків підтверджено, що удари ОСОБА_6 спричинені охоронцем КУ БМР «Бердянське ТМО» ОСОБА_8 . Свідчення свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 є суперечливими, щодо часу тривалості подій, тому є необхідність їх додаткового допиту.

Разом з тим, ухвалою Запорізького апеляційного суду від 20 серпня 2019 року скасовано ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08.07.2019 року, якою у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_9 , в інтересах ОСОБА_6 , на постанову старшого слідчого СВ Бердянского ВП ГУНП в Запорізькій області від 18.06.2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного 19 березня 2019 року до ЄРДР за №0000646, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України відмовлено (досудове розслідування триває).

При призначенні покарання судом не враховано, що обвинувачений ОСОБА_6 є не судимим відповідно до довідки про наявність судимостей, виховує сина, допомагає йому у навчанні у Бердянському державному педагогічному університету. Потерпілому ОСОБА_8 частково відшкодовано матеріальну шкоду, ксерокопія розписки буде надано до апеляційного суду додатково. Разом з тим, не враховано стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , який потребує постійно у медичної допомоги, потребує в медичної операції по видаленню металоконструкції, ксерокопія медичної довідки директора К ПБМР «БПТМ від 19.03.2019р. №858 додається.

Просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати обвинуваченого ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: захисника та обвинуваченого, у тому числі і в останньому слові, які просили задовольнити їх апеляційні скарги, прокурора та потерпілого, які вважали, що судове рішення слід залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_9 задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 вересня 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. Початок строку відбуття покарання обвинуваченому обчислювати з моменту його затримання - 26.01.2019 р. Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у виді триманні під вартою в Державній установі «Вільнянська установа виконання покарань» залишено незмінним до набрання вироком законної сили. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати пов`язані із залученням експерта на загальну суму 1716 грн. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 майнову шкоду, завдану злочином, в сумі 10 346,68 гривень та моральну шкоду в сумі 30 000 гривень. В вироку вирішена доля речових доказів по справі.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, 26 січня 2019 року приблизно о 15 годині 15 хвилин, знаходячись в приміщенні громадського туалету приймального відділення комунальної установи Бердянської міської ради «Бердянського територіального медичного об`єднання», за адресою: Запорізька область, місто Бердянськ, вулиця Консульська, будинок № 23-л, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, безпідставно вчинив сварку з охоронцем КУ БМР «Бердянського ТМО» ОСОБА_8 . Під час сварки, приблизно о 15 годині 17 хвилин, ОСОБА_6 продовжуючи свої злочинні дії, направлені на грубе порушення громадського порядку, діючи умисно, в присутності сторонніх громадян, проявляючи особливу зухвалість дістав з-за поясу, принесений ним із собою, револьвер «Stalker R1-F 2,5» калібру 4 мм Флобера заводський номер НОМЕР_1 . Після чого, діючи безпричинно, ОСОБА_6 здійснив один постріл в обличчя - ОСОБА_8 , завдавши йому згідно висновку експерта №35 від 01.02.2019 р. тілесне ушкодження у вигляді кульового поранення області підборіддя зліва, із раною десни в області 5 зуба на нижній щелепі зліва.
Отримавши вказане тілесне ушкодження потерпілий ОСОБА_8 спробував втекти від ОСОБА_6 у той же час ОСОБА_6 продовжуючи свої злочинні дії, діючи з мотивів явної неповаги до суспільства, навздогін здійснив ще два постріли в потерпілого, завдавши йому тим самим згідно висновку експерта № 35 від 01.02.2019 р. тілесні ушкодження у вигляді: «Сліпого кульового поранення потиличної області з переломом зовнішньої пластинки потиличної кістки. Забій головного мозку I ступеня (легкого ступеня). Отримані потерпілим тілесні ушкодження в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Одразу після цього ОСОБА_6 продовжуючи свої злочинні дії, направлені на грубе порушення громадського порядку, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, залишаючи приймальне відділення Комунальної установи
Бердянської міської ради «Бердянського територіального медичного об`єднання» використовуючи принесений ним із собою револьвер «Stalker R1-F 2,5» калібру 4 мм Флобера (заводський номер НОМЕР_1 ) здійснив приблизно 2 постріли в бік присутніх на той час працівників та відвідувачів «Бердянського територіального медичного об`єднання».

За наслідками розгляду апеляційної скарги колегією суддів встановлено наступне.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_9 про недоведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Висновки районного суду про наявність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, за вказаними у вироку обставинами, підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема:

- показаннями потерпілого ОСОБА_8 про те, що він є охоронцем КУ БМР «БТМО» та 26.01.2019 року після обіду санітарка лікарні попрохала його допомогти відчинити двері у громадський туалет, так як на її прохання відчинити двері не було ніякої реакції. Після того як він підійшов та постукав у двері туалету, почув звідти нецензурну лайку, він попередив, що буде ламати двері. Двері відкрились і ОСОБА_8 перегородив шлях особам, які перебували в туалеті, не штовхаючи та не торкаючись їх. Зробив він це з метою переконатися, що в приміщенні туалету нічого не пошкоджено. Двері за собою прикрив та в узькому проході залишилися троє: ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , а за ним ОСОБА_6 . Почалася словесна перепалка і ОСОБА_6 практично одразу дістав пістолет та здійснив постріл в обличчя ОСОБА_8 , майже в упор. Вказав, що повернувся, щоб відкрити двері та вискочити в коридор, але одразу отримав ще два вистріли в потилицю. Другий вистріл дотичний справа зверху. Він вискочив у коридор, ОСОБА_6 біг за ним та ще стріляв і потрапив в куртку, на якій залишився слід. Після цього забіг у приймальне відділення, сказав, що в нього стріляли та зачинив двері. Додав, що в коридорі було багато людей. Внаслідок дій ОСОБА_6 протягом 2 годин йому діставали кулі, через 2 дні розрізали десна. Здоров`я значно погіршилось, отримав ІІІ групу інвалідності. Наразі не має змоги працювати у нічний час. Втрата працездатності складає 40%;
- показаннями свідка ОСОБА_13 про те, що вона працює санітаркою травмпункту КУ БМР «Бердянського ТМО». В травмпункті перебувала хвора, їй було погано, а двері в туалет були зачинені протягом 10-15 хвилин. Неодноразово стукала у двері, проте ніхто не відчиняв. Двері зачиняються з іншої сторони на клямку. В туалеті вузький коридор у вигляді літери «Г», туалет одномісний. Охоронець почав стукати у двері та попрохав тих, хто був в туалеті пройти всередину, щоб перевірити приміщення вбиральні. Почався шорах та вистріли. Сама ОСОБА_13 була в 1,5 метрах від туалету. Після того як охоронець зайшов, двері прикрилися, пройшло хвилин 3-5 і почалися вистріли. Охоронець перегородив шлях, а люди, які були всередині вбиральні, обурилися. Хто саме відкрив двері не пам`ятає. Вистріли не рахувала, бо було дуже страшно. Першим з туалету вийшов потерпілий, потім чоловік маленького зросту, а потім ОСОБА_6 та разом із другим чоловіком пішов по коридору. Якийсь чоловік зробив йому зауваження та обвинувачений почав стріляти в їх сторону, після чого люди замкнулися у травмпункті. Поранених окрім ОСОБА_8 не було, обличчя у ОСОБА_18 було в крові;
- показаннями свідка ОСОБА_16 про те, що він працює санітаром КУ БМР «Бердянського ТМО» та був на зміні у той день, коли відбулися вищезазначені події. Коли виходив з буфету, який знаходиться на 1 поверсі лікарні, почув хлопки. Потім побачив, що обвинувачений стріляв в коридорі лікарні, після чого вибіг на вулицю. Було десь 5-6 хлопків, а вистрілів сам бачив 2-3. Обвинувачений стріляв прямо по коридору по ходу руху до виходу на боковий вихід. У відділенні було приблизно 5 осіб хворі та відвідувачі. У зв`язку з чим була стрілянина не знає, чув нецензурну лайку. Обвинувачений стріляв на рівні голови, але не вгору. ОСОБА_6 та іще один чоловік, молодший за нього, вийшли через центральний вихід. Вказує, що побіг на боковий вихід та затримав ОСОБА_6 , який сказав молодшому чоловікові, щоб той тікав. Повалив ОСОБА_6 на землю, а той викинув пістолет. Інший чоловік обвинуваченому не допомагав, стояв осторонь, а потім втік. Тілесних ушкоджень обвинуваченому не завдавав. Останній кульгав. Пам`ятає, що раніше ОСОБА_6 лежав у лікарні. Після цього приїхала поліція, співробітникам якої ОСОБА_16 передав пістолет. Був один цілий патрон та приблизно 6 стріляних гільз;
- показаннями свідка ОСОБА_19 про те, що він працює в Державній службі охорони, в цей день перебував на службі в наряді, спрацювала тривожна кнопка в приймальному відділенні хірургії. Приїхавши, побачив обвинуваченого та медичних працівників, розповіли, що були вистрілили у співробітника лікарні. Обвинувачений не заперечував, що стріляв. Пояснив, що зайшов в туалет, а його почали виганяти, тому і стріляв. Після цього зателефонували у чергову частину Бердянського ВП ГУНП і приїхала слідчо-оперативна група. Обвинувачений був сам на ганку між моргом та лікарнею, сказав, що був із племінником, але той втік. Вийшов санітар та передав пістолет, який до приїзду слідчо-оперативної групи не оглядали. Обвинувачений пояснив, що його начебто виганяли з туалету і штовхали його племінника, за якого він начебто заступився. Потерпілого не бачив, йому надавали медичну допомогу. Туалет в його присутності не оглядали. Натільні камери були увімкнені;
- показаннями свідка ОСОБА_20 про те, що є колішнею цивільною дружиною обвинуваченого. Про події 26.01.2019 року дізналася спочатку від поліції, а потім із інтернету. Із ОСОБА_6 не спілкувалася і не спілкується. Вказала, що обвинувачений погрожував їй та її сину. Йому встановлювали час спілкування з сином. Близько 5-7 разів ОСОБА_6 приходив та погрожував словесно в різний час. Сину 18 років. Знає, що обвинувачений любив вживати алкогольні напої. По відношенню до неї та сина поводився грубо. Разом із ним не проживав, оскільки ОСОБА_6 перебував у місцях позбавлення волі;
- показаннями свідка ОСОБА_14 про те, що 26.01.2019 року близько 14-30 годин останній привіз свою матір в травмпункт Бердянської міської лікарні по вул. Комунарів. Очікуючи біля кабінету травмпункту, звернув увагу, що медсестра протягом 5- 10 хвилин декілька разів намагалася потрапити в туалет, який розташований навпроти травмпункту, але там було зайнято. Потім медсестра підійшла до охоронця, який перебував в коридорі (біля центрального входу) та повідомила, що в туалеті замкнулися дві особи. Після цього чоловік у формі із надписом «Охорона» підійшов до двері туалету, постукав та вимагав відкрити двері. У відповідь на це чоловічий голос став грубо відповідати нецензурною лайкою. Потім охоронець попередив, що має намір виламати двері. Після цього двері відчинилися і охоронець, виставивши руку вперед, не випускаючи чоловіка, зайшов у приміщення туалету. Сам перебував в цей час в коридорі на відстані 2 - х метрів від входу в туалет і чув нецензурну лайку з боку чоловіків, які закрились в туалеті, по голосам зрозумів, що їх двоє. Що в цей момент відбувалося у приміщенні туалету не бачив, оскільки двері були трохи прикриті, але по звукам бійки або сутички якоїсь не чув, а лише словесну перепалку. Далі під час словесного конфлікту почув 2 голосних хлопка, схожих на вистріли. Одразу після цього з туалету вибіг охоронець, за ним молодий чоловік невисокого зросту, худорлявої статури, а за ним чоловік віком біля 35 років, худорлявої статури із предметом, схожим на пістолет, у руці. Молодий чоловік одразу вибіг через центральні двері, а чоловік із пістолетом вистрілив в напрямок охоронця, який втікав, ще 2-3 рази. В той час як охоронець вибіг з туалету, встиг помітити у нього на потилиці кров. Далі охоронець забіг в один з кабінетів в коридорі та зачинив за собою двері. Хтось із присутніх в коридорі людей гукнув чоловіка зі зброєю, у відповідь на що той здійснив ще 2-3 вистріли в сторону, де стояв ОСОБА_14 , медсестра та інший чоловік (також охоронець), всі сховались за відкритими дверми. Після цього за вказаним чоловіком побігли співробітники лікарні та привели його через декілька хвилин. Під час очікування приїзду співробітників поліції даний чоловік поводився агресивно, нецензурно виражався, погрожував, а також перебував у стані алкогольного сп`яніння. В його присутності до обвинуваченого заходів фізичного впливу ніхто не застосовував;
- протоколом огляду місця події від 26.01.2019 року, а саме приміщення вбиральної кімнати (туалету), розміщеного на першому поверсі будівлі КУ «БТМО» в м. Бердянськ;
- протоколом огляду чоловічої куртки з надписом «Охорона», з якого вбачається, що вона має пошкодження діаметром 2-3 мм та довжиною 2см;
- висновком судово-медичної експертизи № 35 від 19.02.2019 року, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді: тілесного ушкодження у вигляді кульового поранення області підборіддя зліва, із раною десни в області 5 зуба на нижній щелепі зліва» , а також «сліпого кульового поранення потиличної області з переломом зовнішньої пластинки потиличної кістки. Забій головного мозку I ступеня (легкого ступеня)». Отримані потерпілим тілесні ушкодження в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 26.02.2019 року за участю потерпілого ОСОБА_8 де останній показав, як вчиняв проти нього обвинувачений ОСОБА_6 злочин;
- оглянутими в судовому засіданні речовими доказами - відеозапису від 26.01.2019 з камер відеоспостереження, що розташовані на першому поверсі хірургічного корпусу Комунальної установи Бердянської міської ради «Бердянського територіального медичного об`єднання» та відеозапису з нагрудної камери поліцейського СРПП Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області.

Колегія суддів вважає, що показання потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , висновки експерта, протоколи слідчих дій, є належними, допустимими та достовірними, а у своїй сукупності достатніми для визнання обвинуваченого ОСОБА_6 винним у вчиненні ним злочину, передбачених ч. 4 ст. 296 КК України, оскільки вони співпадають між собою, як в деталях, так і в цілому щодо обставин вчинення останнім вищевказаного злочину.

Колегія суддів вважає доводи ОСОБА_6 та його захисника про недоведеність вини обвинуваченого у вчиненні ним хуліганства, є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 95 КПК України, показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи вищевказані вимоги закону, а також те, що із матеріалів кримінального провадження вбачається, що показання потерпілого ОСОБА_8 , зокрема про те, що після обіду санітарка лікарні попрохала його допомогти відчинити двері у громадський туалет, так як на її прохання відчинити двері не було ніякої реакції, після того як він підійшов та постукав у двері туалету, почув звідти нецензурну лайку, він попередив, що буде ламати двері, коли двері відкрились він перегородив шлях особам, які перебували в туалеті, з метою переконатися, що в приміщенні туалету нічого не пошкоджено, двері він за собою прикрив в узькому проході був ОСОБА_12 , а за ним ОСОБА_6 , після словесної перепалки ОСОБА_6 практично одразу дістав пістолет та здійснив постріл йому в обличчя майже в упор, коли він повернувся, щоб відкрити двері та вискочити в коридор, але одразу отримав ще два вистріли в потилицю, другий вистріл дотичний справа зверху, коли він вискочив у коридор, ОСОБА_6 біг за ним та ще стріляв і потрапив в куртку, на якій залишився слід;
які узгоджуються, як з показаннями свідка ОСОБА_13 зокрема про те, що вона працює санітаркою, двері в туалет були зачинені протягом 10-15 хвилин, неодноразово стукала у двері, проте ніхто не відчиняв, тоді став стукати в двері охоронець, після того як двері відкрилися, охоронець зайшов, двері прикрилися, через деякий час почалися вистріли, першим з туалету вийшов потерпілий, потім чоловік маленького зросту, а потім ОСОБА_6 та пішов по коридору, якийсь чоловік зробив йому зауваження тоді обвинувачений почав стріляти в його сторону;
так і з показаннями свідка ОСОБА_16 про те, що він працює санітаром, коли виходив з буфету, почув хлопки, потім побачив, що обвинувачений стріляв в коридорі лікарні, після чого вибіг на вулицю, було десь 5-6 хлопків, а вистрілів сам бачив 2-3, обвинувачений стріляв прямо по коридору по ходу руху до виходу на боковий вихід, стріляв на рівні голови, але не вгору;
колегія суддів вважає ці докази несуперечливими та конкретними, тобто належними, допустимими та достовірними, які прямо підтверджують існування обставин, що підлягали доказуванню у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України), та які у сукупності з іншими доказами, зокрема:
- протоколом огляду чоловічої куртки з надписом «Охорона», з якого вбачається, що вона має пошкодження діаметром 2-3 мм та довжиною 2см;
- висновком судово-медичної експертизи № 35 від 19.02.2019 року, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді: тілесного ушкодження у вигляді кульового поранення області підборіддя зліва, із раною десни в області 5 зуба на нижній щелепі зліва» , а також «сліпого кульового поранення потиличної області з переломом зовнішньої пластинки потиличної кістки. Забій головного мозку I ступеня (легкого ступеня)». Отримані потерпілим тілесні ушкодження в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 26.02.2019 року за участю потерпілого ОСОБА_8 де останній зокрема показав, що зайшов до туалету, ударів нікому не наносив, між ним та чоловіками виникла словесна перепалка, після чого, ОСОБА_6 практично одразу дістав пістолет та здійснив постріл приблизно з 1 метру йому в обличчя ОСОБА_8 , майже в упор, коли він повернувся, щоб відкрити двері та вискочити в коридор, але одразу почув постріл у потилицю;
- висновком судово-медичної експертизи № 67 від 28.02.2019 року, з якого вбачається, що експерт не виключає можливість отримання тілесних ушкоджень за обставин на які вказав потерпілий під час слідчого експерименту,
свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_6 відносно потерпілого ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 296 КК України.

При оцінки доказів, колегія суддів звертає увагу на те, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії", 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх ( 2 рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії").

Доводи сторони захисту про те, що потерпілий ОСОБА_8 неправомірно застосував фізичне насилля до ОСОБА_6 , є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Колегія суддів відноситься критично до показань обвинуваченого ОСОБА_6 в судовому засіданні про те, що потерпілий ОСОБА_8 в туалеті наніс йому удар кулаком в щелепу, а коли він впав, ще два удари кулаком в плече та грудну клітку (т. 1 а.с. 113), оскільки, на відміну від послідовних показань потерпілого ОСОБА_8 , з метою пом`якшення кримінальної відповідальності, на протязі досудового розслідування і судового провадження обвинувачений давав суперечливі показання по цим обставинам, по-перше, із відеозапису від 26.01.2019 року (в день вчинення злочину) з нагрудної камери поліцейського СРПП Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області, вбачається, що ОСОБА_6 пояснює працівникам поліції, що він став стріляти після того, як охоронець двічі вдарив його племінника (т. 1 а.с. 72), крім того, такі пояснення, що поводом застосування зброї стало те, що охоронець штовхнув його племінника, обвинувачений в той же день давав і свідку ОСОБА_19 , який є працівником державної служби охорони і розмовляв з останнім після, його затримання, по-друге, під час слідчого експерименту ОСОБА_6 дав показання про те, що потерпілий ОСОБА_8 наніс всі три удари йому кулаками тоді коли він вже лежав (т. 3 а.с. 51).
Колегія суддів також критично відноситься і до показань свідка ОСОБА_12 , зокрема про те, що охоронець в приміщенні туалету вдарив в обличчя ОСОБА_6 внаслідок чого останній впав, оскільки останній є племінником обвинуваченого, а тому зацікавлений у тому, щоб ОСОБА_6 не був притягнутий до кримінальної відповідальності.
У зв`язку з цим, колегія суддів вважає показання обвинуваченого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_12 в цій частині недостовірними.

Не приймає до уваги колегія суддів доводи сторони захисту про підтвердження застосування фізичного насильства з боку потерпілого ОСОБА_8 до ОСОБА_6 наявність висновків СМЕ№ 34 від 01.02.2019 р. та № 202 від 18.06.2019 р. відносно ОСОБА_6 про те, що останньому спричинені легкі тілесні ушкодження, а саме синці на правій верхній та ніжній кінцівках, на передній поверхні грудної клітини справа, на передній поверхні правого плеча, оскільки вони суперечать не тільки показанням потерпілого ОСОБА_8 , а також показанням обвинуваченого, по перше, згідно показань останнього потерпілий наніс перший удар кулаком в шелепу, від чого ОСОБА_6 впав на підлогу, між тим, згідно висновків експерта слідів нанесення удару на обличчі у останнього з невідомих причин не має, по друге, згідно висновків експерта у обвинуваченого є синці на правій верхній та ніжній кінцівках, які утворилися в цей строк, але згідно показань ОСОБА_6 потерпілий ОСОБА_8 ударів йому по кінцівкам не наносив, тобто це означає, що обвинувачений в цей строк міг отримати в іншому місці всі ці тілесні ушкодження.

У зв`язку з цим, не заслуговують доводи сторони захисту і про те, що в даний час відносно потерпілого ОСОБА_8 здійснюється досудове розслідування за ст. 125 ч. 1 КК України, оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 62 Конституції України та ч. 1 ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Враховуючи вищевказане, а також те, що потерпілий ОСОБА_8 був попереджений судом про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань, у нього відсутні причини для обумовлення ОСОБА_6 , оскільки раніше вони не були знайомі, він позитивно характеризується (т. 3 а.с. 70-71), колегія суддів приходить до висновку, що відсутні підстави вважати показання потерпілого ОСОБА_8 недостовірними чи неналежними.

Не заслуговують уваги доводи сторони захисту і про те, що потерпілий ОСОБА_8 незаконно застосував фізичне насилля і до свідка ОСОБА_12 , оскільки, зміст показань потерпілого ОСОБА_8 , зміст відеозапису від 26.01.2019 з камер відеоспостереження, що розташовані на першому поверсі хірургічного корпусу Комунальної установи Бердянської міської ради «Бердянського територіального медичного об`єднання» (т. 1 а.с. 72) та зміст п.п. 2.12 та 2.13 «Робочої інструкції охоронника приймально-діагностичного відділення з діагностичними ліжками та палатами інтенсивної терапії» (т. 1 а.с. 184-185), зокрема про те, що одними із завдань охоронника є виявлення осіб, які підозріло себе ведуть, при виявленні порушень з боку відвідувачів, які можуть привести до матеріальної шкоди, негайно вживати заходів щодо їх усунення, свідчать про те, що потерпілий ОСОБА_8 діяв правомірно в межах інструкції, оскільки, получивши інформацію від санітарки ОСОБА_13 , про те, що невідомі особи тривалий час (10-15 хвилин) знаходяться в туалеті і нікому не відкривають, постукав в двері, однак почув звідти нецензурну лайку, тоді він попередив, що буде ломити двері, і тільки після цього двері відчинилися і вийшов свідок ОСОБА_12 , якого охоронець ОСОБА_8 завів назад в туалет.
Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно змісту відеозапису від 26.01.2019 з камер відеоспостереження, потерпілий ОСОБА_8 знаходився в туалеті всього 18 секунд ( з моменту як туди увійшов і до моменту, коли звідтіля вибіг). Невелика тривалість знаходження потерпілого ОСОБА_8 в туалеті, як раз і підтверджує його показання про швидкість збігу подій, які відбулися між ним та обвинуваченим і суперечать показанням ОСОБА_6 про ці ж обставини, оскільки для цього потрібно гаразду більше часу, чим 18 секунд.

Доводи сторони захисту про те, що в діях обвинуваченого ОСОБА_6 відсутні ознаки хуліганства, також є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Основними критеріями відмежування хуліганства від злочинів проти здоров`я, між іншим, є об`єкт злочину і така ознака суб`єктивної сторони, як його мотив.

Так, зі змісту ст. 296 КК України, вбачається, що об`єктом захисту цієї норми є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, який відображається у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.

Мотивом хуліганства є неповага до суспільства, однак, причини вчинення таких дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, фактичною підставою кваліфікації кримінального правопорушення ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 296 КК України, стали об`єктивні дані (обставини), досліджені в судовому засіданні й зазначені у вироку. Під час юридичної оцінки цих даних були з`ясовані: природа взаємин, які склалися між обвинуваченим та потерпілим ОСОБА_8 ; причина виникнення діяння; місце вчинення протиправних дій, обстановка та обставини, за яких відбувався перебіг посягання; характер та динаміка дій ОСОБА_6 , який здійснив постріли з револьверу «Stalker R1-F 2,5» калібру 4 мм Флобера не тільки в потерпілого ОСОБА_8 , а також приблизно 2 постріли в бік присутніх на той час працівників та відвідувачів «Бердянського територіального медичного об`єднання»; властивості використаного ним знаряддя посягання; характер наслідків та причинний зв`язок між ними та діями останнього.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що в діях обвинуваченого ОСОБА_6 є грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, які супроводжувались особливою зухвалістю та бажанням протиставити себе суспільству і продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки, а не зумовлені наміром завдати лише шкоди здоров`ю потерпілого та безпосередньо спрямовані на досягнення цього результату, тобто злочину проти особи.
При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до встановлених обставин неправомірні дії обвинуваченого ОСОБА_6 були скоєні у громадському місці, куди останній прийшов в стані алкогольного сп`яніння, маючи при собі револьвер «Stalker R1-F 2,5» калібру 4 мм Флобера, були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, та супроводжувалося особливою зухвалістю, яка виразилася у нехтуванні існуючими правилами поведінки у суспільстві, неповагою до особи, нехтування її правом на здоров`я та особисту недоторканість, супроводжувались активними діями, спрямованими на умисне спричинення потерпілому тілесних ушкоджень без будь-яких очевидних причин, фактично в присутності працівників та відвідувачів «Бердянського територіального медичного об`єднання», при тому, що поштовхом до заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому жодним чином не була неправомірна поведінка потерпілого.

З огляду на ці обставини та їх кримінально-правове значення, судом першої інстанції було зроблено правильний висновок про наявність у діях ОСОБА_6 ознак хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, із застосуванням предмету, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Приймаючи до уваги вищевказане, колегія суддів вважає безпідставними наступні доводи захисника та обвинуваченого, зокрема про те, що:

- суд не об`єктивно підійшов до оцінки підстав та мотиву скоєння ним протиправних дій у відношенні охоронця ОСОБА_11 , та як наслідок його протиправних дій;

- у нього будь-якого заздалегідь придуманого умислу скоювати хуліганські дії не було, він не бажав протистояти себе суспільству, охоронець раптово почав його бити, він впав, відчув сильний фізичний біль, був в шоковому стані та вимушений був застосувати пістолет Флобер, так як в коридорі лікарні йому прийшлось вистрелити вздовж стіни тільки з метою захистити себе від охоронця, а не з хуліганських мотивів;

- придбав пістолет Флобер для самозахисту, особливо від собак;

- висновок суду з приводу того, що він знаходився в стані алкогольного сп`яніння, є необґрунтованими, оскільки він з ОСОБА_12 вжив 0,5 горілки на двох, ним особисто була випита невелика кількість спиртного, щоб вгамувати біль в нозі, тому вважає, що він в нормальному тверезому стані;

- обстановка й обставини подій, динаміка їх розвитку й об`єктивні ознаки насильницької поведінки ОСОБА_6 свідчать про те, що вона була зумовлена особистою неприязню до ОСОБА_8 , яка виникла раптово через конфлікт у туалеті та у відповідь на агресивні дії потерпілого ОСОБА_8 , а також прагненням помститися ОСОБА_8 , а не бажанням протиставити себе суспільству і продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки, зазначене дає підстави для висновку про відсутність у діях ОСОБА_6 мотиву явної неповаги до суспільства, що є обов`язковою юридичною ознакою злочину, передбаченого ст. 296 КК України;

- дії ОСОБА_6 зумовлені наміром завдати шкоди здоров`ю потерпілого ОСОБА_8 і безпосередньо спрямовані на досягнення цього результату, а тому містять об`єктивні та суб`єктивні ознаки злочину проти особи і підлягають кваліфікації за наслідками, що настали, як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, - за ч.2 ст. 125 КК України.

Разом з тим, колегія суддів, керуючись вимогами ч. 2 ст. 404 КПК України, вважає, що протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 05.02.2019 року, є недопустимим доказом, оскільки врахування його серед доказів, які підтверджують винуватість ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України (т. 3 а.с. 41- 41 об) суперечить вимогам ч. 4 ст. 95 КПК України, про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає необхідним виключити із вироку посилання суду на протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 05.02.2019 року, як на доказ винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 .

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що виключення цього доказу, ніяким чином не впливає на доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки його вина підтверджується іншими доказами по справі і не впливає на законність та обґрунтованість судового рішення.

Таким чином, всі доводи сторони захисту про недоведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні ним хуліганства із застосуванням предмету, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, є необґрунтованими, а дії останнього правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 4 ст. 296 КК України.

Не знаходить колегія суддів і правових підстав для задоволення клопотання сторони захисту про повторне дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, зокрема повторно допитати свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. ч. 2, 6 ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що внесені на розгляд сторонами та віднесені до їх компетенції цим Кодексом.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що відповідно до вимог ст. ст. 22, 26, 404 КПК України, умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків місцевим судом були створенні, ніяких перешкод у збиранні, перевірці доказів під час судового розгляду з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, судом першої інстанції не створювалось, підстави для повторного дослідження обставин відсутні, оскільки вони були досліджені судом першої інстанції повністю і без порушень КПК України.

Таким чином, клопотання прокурора про повторне дослідження вищевказаних доказів, є необґрунтованими, оскільки по суті, сторона захисту наводить власну оцінку доказам на користь невинуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, відмінну від оцінки доказів судом, і замість правової аргументації застосування апеляційним судом ч. 3 ст. 404 КПК України, викладає свою позицію, щодо невинуватості останнього.

Доводи сторони захисту про пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 є необґрунтованими, з огляду на наступне.

При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції була врахована ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного, зокрема те, що останній відшкодував шкоду «Бердянському територіальному медичному об`єднанню» в розмірі 4077 грн. 71 коп., у зв`язку з чим суд прийшов до висновку, що його виправлення можливо лише при ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, тобто не максимального покарання передбаченого санкцією ч. 4 ст. 296 КК України.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він під час вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння не знаходився, є необґрунтованими, оскільки згідно висновку № 65 щодо результатів медичного огляду ОСОБА_6 26.01.2019 року знаходився у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів не вбачає правових підстав для подальшого пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_6 призначеного судом першої інстанції покарання, зокрема у зв`язку з тим, що у нього хвора нога і йому необхідна операція, він матеріально допомагає сину у навчанні в університету, частково відшкодував шкоду потерпілому, так як останній вчинив умисний тяжкий злочин у стані алкогольного сп`яніння, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав обставиною, що обтяжує його покарання, потерпілий ОСОБА_8 став інвалідом 3 групи, втратив 40 % працездатності і просив суд призначити ОСОБА_6 суворе реальне покарання, а тому призначене судом першої інстанції обвинуваченому реальне покарання у виді 5 років позбавлення волі, є необхідним та достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 вересня 2019 року відносно ОСОБА_6 , змінити.

В порядку ч. 2 ст. 404 КПК України виключити із вироку посилання суду, як на доказ вини обвинуваченого ОСОБА_6 , протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 05.02.2019 року.

В решті вирок залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.
Судді: