У Х В А Л А
про повернення апеляційної скарги

07 лютого 2020 року м. Рівне

Суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду ОСОБА_1 , у ході вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 05 лютого 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на автомобіль марки BMW 640D, д.н.з. НОМЕР_1 , -

ВСТАНОВИВ:
Згідно оскаржуваної ухвали слідчого судді, задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_4 , яке погоджено із прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_5 про накладення арешту на легковий автомобіль «BMW», модель «640D», ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_2 , який належить на праві власності: ОСОБА_6 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погодившись із ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , подав на неї апеляційну скаргу.

Проаналізувавши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 , вважаю, що її слід повернути апелянту, виходячи з наступного.

У відповідності до п.10 ч.1 ст.309 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому.

Згідно ч.1 ст.393 КПК України, апеляційну скаргу мають право подати: 1) обвинувачений, стосовно якого ухвалено обвинувальний вирок, його законний представник чи захисник - в частині, що стосується інтересів обвинуваченого; 2) обвинувачений, стосовно якого ухвалено виправдувальний вирок, його законний представник чи захисник - в частині мотивів і підстав виправдання; 3) підозрюваний, обвинувачений, його законний представник чи захисник; 4) законний представник, захисник неповнолітнього чи сам неповнолітній, щодо якого вирішувалося питання про застосування примусового заходу виховного характеру, - в частині, що стосується інтересів неповнолітнього; 5) законний представник та захисник особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного характеру; 6) прокурор; 7) потерпілий або його законний представник чи представник - у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції; 8) цивільний позивач, його представник або законний представник - у частині, що стосується вирішення цивільного позову; 9) цивільний відповідач або його представник - у частині, що стосується вирішення цивільного позову; 9-1) представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, - у частині, що стосується інтересів юридичної особи; 9-2) фізична або юридична особа - у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про долю речових доказів, документів, які були надані суду; третя особа - у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про спеціальну конфіскацію; 9-3) викривач - у частині, що стосується його інтересів під час вирішення питання виплати йому винагороди як викривачу; 10) інші особи у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 7 ст.173 КПК України передбачено, що право на оскарження судового рішення щодо арешту майна мають: підозрюваний, обвинувачений та треті особи.

Вивченням матеріалів судового провадження не вдається можливим встановити, який процесуальний статус має ОСОБА_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , у даному кримінальному провадженні (підозрювана, обвинувачена чи третя особа). До того ж, як зазначено в ухвалі слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 05 лютого 2018 року, задоволено клопотання слідчого і накладено арешт на легковий автомобіль «BMW», модель «640D», ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_2 , який належить на праві власності: ОСОБА_6 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Яке відношення до вказаного транспортного засобу має ОСОБА_3 ні в матеріалах судового проваддження, ні в апеляційній скарзі не зазначено. Крім того, як убачається з акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 05.01.2020 р., в ньому не має посилання на будь-яке судове рішення, в тому числі і на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 05.02.2018 р.

Тому вважаю, що ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не має права подавати апеляційну скаргу.

Згідно п.2 ч.3 ст.399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо її подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Оскільки, апеляційна скарга адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , подана в інтересах особи, яка не має права на оскарження ухвали про арешт майна, то вважаю за необхідне повернути апелянту подану апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 05 лютого 2018 року.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.395, п.4 ч.3 ст.399 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу подану адвокатом ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 05 лютого 2018 року йому повернути.

Копію цієї ухвали разом з апеляційною скаргою надіслати адвокату ОСОБА_2 на адресу: 03083, м.Київ, проспект Науки, 61.

Ухвала про повернення апеляційної скарги може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя-доповідач ОСОБА_1