Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 499/976/19
Номер провадження: 1-кп/511/53/20

17.06.2020 року Роздільнянський районий суд Одеської області в складі колегії суддів :
судді- доповідача - ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7

розглянувши в закритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області Іванівського району , смт.Іванівка, громадянина України , українця , не одруженого, офіційно не працюючого, освіта неповна середня, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.15 ч.4 ст.152, п.п.2,9 ч.2 ст.115, ч.1 ст.297 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26.11.2019 року до Роздільнянського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.15 ч.4 ст.152, п.п.2,9 ч.2 ст.115 , ч.1 ст.297 КК України. Відомості по вказаному факту, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000126 від 14.06.2019 року.Ухвалою суду призначено провадження до розгляду по суті.

В закритому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном на 2 місяці (60 діб) на період судового розгляду справи враховуючи тяжкість висунутого обвинувачення та те, що ризики, передбачені ч.1 п-1-5 ст. 177 КПК України та встановлені при обранні та продовженні запобіжного заходу на стаді судового розслідування не відпали та продовжують існувати, а більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

На думку прокурора ОСОБА_6 , обвинувачується у скоєнні ряду злочинів, два з яких особливо тяжкі, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, або довічним позбавленням волі, які викликали значний суспільний резонанс, а тому маються достатні підстави вважати, що обвинувачений з метою уникнення кримінальної відповідальності може здійснити спроби переховуватися від суду, що підтверджується обставинами, що обвинувачений ОСОБА_6 , не працює, не одружений. Також ОСОБА_6 достеменно відомі свідки та потерпілі по даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим останній може незаконно впливати на потерпілих, свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, факт вчинення ОСОБА_6 ряду тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень в невеликий проміжок часу свідчить про те, що останній схильний до вчинення кримінальних правопорушень та може повторно вчинити нове кримінальне правопорушення при обранні йому більш м`якого запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 проти задоволення вказаного клопотання заперечували, просили обрати домашній арешт за місцем фактичного проживання обвинуваченого , тобто в смт. Іванівка Одеської області..

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора належить задовольнити, а обвинуваченому належить продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу обвинуваченого, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа, міцність соціальних зв`язків, репутацію обвинуваченого, наявність судимостей, постійного місця роботи.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком понад п`ять років.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 звинувачується у вчиненні середньої тяжкості та особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я людини, а тому суд має право на підставі п.4 ч.2 ст.183 КПК України обрати відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 неодружений, офіційного місця роботи не має, не навчається , не має сім`ї , а отже не має міцних соціальних зв`язків Крім того обвинувачений не проживає за місцем реєстрації .

Суд вважає, що обрання саме такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою ОСОБА_6 відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченому і враховуючи дані про його особу не дасть можливості обвинуваченому зокрема під час слухання справи у суді перешкоджати інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченого від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Кримінальні правопорушення вчинені з застосуванням насилля , а тому судом встановлена відсутність підстав для застосування застави , як альтернативного запобіжного заходу. Інші запобіжні заходи на думку суду не забезпечать належну поведінку обвинуваченого, що є підставою для відмови в задоволенні клопотання захисника в застосуванні домашнього арешту.

Наявні наведені ризики передбачені ч.1 п.1-5 , ст.177 КПК України є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість обрання обвинуваченому іншої міри запобіжного заходу, стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, а відтак підстави для обрання запобіжного заходу - тримання під вартою існують. Цього вимагає також справжній інтерес суспільства, який незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу.

Так Європейський суд з прав людини у своєму рішення «Холодков і Холодкова проти України» зазначив, що обов`язок охороняти право на життя за статтею 2 Конвенції, взятий у поєднанні із загальним обов`язком держави за статтею 1 Конвенції «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені в ... Конвенції», за своїм змістом вимагає проведення ефективного офіційного розслідування, якщо осіб було вбито у результаті застосування сили.

Головна мета такого розслідування полягає у забезпеченні ефективного виконання положень національного законодавства, яке охороняє право на життя. Форми розслідування, які забезпечать досягнення цих цілей, можуть бути різними залежно від обставин. Однак, незалежно від того, яка з форм розслідування застосовується, органи державної влади, як тільки їм стало відомо про відповідне питання, повинні діяти за власною ініціативою.

Будь-який недолік у розслідуванні, який підриває його здатність встановити причину смерті або винних осіб, ставитиме під сумнів дотримання цього стандарту ( рішення у справі «Гонгадзе проти України»).Враховуючи, тяжкість та ступінь суспільної небезпеки, наслідки у вигляді смерті малолітньої дитини, обставини, за яких ймовірно було вчинено викладені у клопотанні кримінальні правопорушення, ті обставини, що обвинуваченому відомі особи потерпілих та свідків, а також з огляду на ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_6 після ймовірного вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень вживав всіх заходів, спрямованих на приховання його можливих кримінально протиправних дій, суд приходить до переконання, що ризики, які існували на момент застосування та продовження строку дії запобіжного заходу, існують у вигляді можливого переховування обвинуваченого від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілих та свідків в рамках даного кримінального провадження, знищення обвинуваченим речей та документів, які мають значення для кримінального провадження, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином не зменшилися та продовжують існувати.

На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою підлягає задоволенню, так як є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого залишилися з огляду на серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправних діянь, їх тяжкості з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а також тим завданням, які має гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. В задоволенні клопотання сторони захисту : захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на домашній арешт - відмовити , як заявленого безпідставно.

На підставі викладеного і керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 - задовольнити. В задоволенні клопотання захисника відмовити.

Продовжити відносно ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.15 ч.4 ст.152, п.п.2,9 ч.2 ст.115 , ч.1 ст.297 КК України, запобіжний захід - у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України на строк 60 (шістдесят) діб з 17.06.2020 року - до 15.08.2020 року включно.

Копію ухвали направити в Державну установу "Одеський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України для виконання, прокурору і обвинуваченому ОСОБА_6 , його захиснику - для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду в строки відповідно до чинного законодавства

Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2