ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/8169/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/1667/20 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.263 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , який взяв захист своїх інтересів на себе, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 01 2020 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою повернуто прокурору військової прокуратури Харківського гарнізону обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001736 від 27 09 2019 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачуваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263-1, ч.2 ст.263-1, ч.1 ст.263 КК України, для приведення його у відповідність з вимогами КПК України.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам, передбаченим статтею 291 КПК України, оскільки не містить окремої правової кваліфікації кожного кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення щодо кожного епізоду злочинної діяльності (а.с.38-39).

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог зазначив про те, що за вказаних в оскаржуваній ухвалі суду про повернення обвинувального акту прокурору обставин, порушень норм ст.291 КПК України не вбачається, формулювання дій обвинуваченого за ч.1 ст.263-1, ч.2 ст.263-2, ч.1 ст.263 КК України у провадженні відповідає вчиненому ним діяння та відповідає висновкам повідомлення про підозру і не виходить за її межі (а.с.42-44).

Позиції учасників апеляційного провадження.

Прокурор у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Обвинувачений, який взяв захист своїх інтересів на себе, у вирішенні питання про задоволення вимог апеляційної скарги прокурора поклався на розсуд суду.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, думку обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

При підготовчому судовому засіданні суд зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, передбачених ч.3 ст.314 КПК, вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду, у тому числі, визначити дату, час та місце судового розгляду, форму проведення судового засідання, склад суду тощо.

У підготовчому провадженні не вирішується питання про доведеність вини обвинуваченого, наявність складу злочину, правильність кваліфікації його дій, оскільки це прерогатива суду під час судового розгляду справи по суті. Завданням цього етапу провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду. На стадії підготовчого провадження виконується функція контролю за досудовим розслідуванням, відповідність вимогам КПК України обвинувального акта та організаційна (підготовча) функція до наступної стадії судового провадження - судового розгляду з метою створення належних умов для успішного виконання завдань кримінального судочинства.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Таким чином, закон уповноважує прокурора (процесуального керівника) на викладення в обвинувальному акті обставин справи так, як вони ним встановлені.

Разом з тим, суд, при розгляді справи по суті, має право самостійно та безпосередньо дослідити надані сторонами докази, надати їм відповідну правову оцінку, виклавши висновки у прийнятому рішенні.

За змістом ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити певні дані, серед яких виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України, суд першої інстанції дійшов до висновку, що пред`явлене обвинувачення є некоректним, зокрема кожне діяння не отримало окремо правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Проте, на думку колегії суддів, такі неточності носять формальний характер, не несуть визначального правового змісту, а тому не можуть слугувати перешкодами для призначення кримінального провадження до судового розгляду.

За даними кримінального провадження, зокрема, обвинувального акту щодо ОСОБА_7 , на переконання колегії, прокурором дотримано вимоги ст.291 КПК України, тобто обвинувальний акт містить як формулювання обвинувачення, так і правову кваліфікацію кожного кримінального правопорушення.
Мотиви, з яких обвинувальний акт повернутий прокурору, не свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України. Як вірно зазначив апелянт, викладення в обвинувальному акті формулювання кваліфікації дій у спосіб обраний прокурором не може розцінюватися як відсутність кваліфікації дій обвинуваченого.

Суд не є стороною кримінального провадження і не може давати вказівки прокурору щодо того як необхідно викласти формулювання обвинувачення або поліпшити якість обвинувального акту, тим самими проявляючи упередженість, яка виражається у наданні вказівок прокурору як краще викласти обвинувачення.

Суд не вправі спонукати прокурора до уточнення обвинувального акту, внесення до нього змін, у тому числі щодо фактичних обставин скоєння злочину, його правової кваліфікації, тощо. В обвинувальному акті викладене те обвинувачення, яке прокурор вважає встановленим.

Зважаючи на наведене, вказівки суду про те, що ці недоліки унеможливлюють судовий розгляд кримінального провадження за цим обвинувальним актом, є безпідставними.

За таких обставин апеляційні вимоги прокурора є слушними і судове рішення підлягає скасуванню з призначенням по кримінальному провадженню нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 01 2020 року про повернення обвинувального акту прокурору по справі щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.1 ст.263-1, ч.2 ст.263-1, ч.1 ст.263 КК України, скасувати.

Апеляційну скаргу прокурора, - задовольнити.

Призначити новий розгляд даної справи в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ________________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4