Ухвала

16 грудня 2019 року
м. Київ
Провадження № 51-5669 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 травня 2019 року та ухвалу Луганського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року,
встановив:
Ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 листопада 2019 року касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 залишена без руху, у зв`язку з невідповідністю вимогам статей 427, 433, 436, 438 КПК України та надано п`ятнадцятиденний строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги.
У вказаній ухвалі суду касаційної інстанції було наголошено засудженому, крім іншого, що його доводи щодо незаконності, на його думку, оскаржуваного судового рішення стосуються статей 410, 411 КПК України, що згідно з вимогами ст. 438 КПК України,не є підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції. Крім того засудженим не було наведено в касаційній скарзі конкретних порушень закону, допущених апеляційним судом при розгляді даного кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, які були б підставами для скасування ухвали вказаного суду.

У межах наданого судом строку, засуджений надіслав до суду касаційної інстанції повторну касаційну скаргу, проте її недоліків не усунув.
Як убачається зі змісту повторної касаційної скарги, засуджений так і не вказав, які саме істотні порушення кримінального процесуального закону чи неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність допущено судами при розгляді кримінального провадження щодо нього, які були б підставами для скасування оскаржуваних судових рішень, відповідно до вимог ст. 438 КПК України. Зокрема, при обґрунтуванні незаконності, на думку засудженого, оскаржуваних судових рішень, він повторно наводить доводи щодо неповноти судового розгляду і заперечує правильність установлення фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК України, не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім того засуджений так і не навів у повторній касаційній скарзі конкретних порушень закону, допущених апеляційним судом при розгляді кримінального провадження щодо нього з огляду на положення статей 412, 419 КПК України, у зв`язку з якими ухвала апеляційного суду підлягала скасуванню.
Також, як убачається із змісту прохальної частини повторної касаційної скарги, засуджений знову не формулює чіткі вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувались з положеннями ст. 436 КПК України щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Отже, враховуючи відсутність у повторній касаційній скарзі засудженого ОСОБА_4 належного обґрунтування вимог касаційної скарги із зазначенням того, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень з огляду на положення, передбачені ст. 438 КПК України, на яких було наголошено засудженому в ухвалі від 14 листопада 2019 року, суд касаційної інстанції приходить до висновку про необхідність повернення касаційної його скарги.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 травня 2019 року та ухвалу Луганського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року, разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_5