УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.02.2020 Справа №607/12518/14-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, розглянувши клопотання прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.191 КК України, в кримінальному провадженні №0000652, -

встановив:
Прокурор Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , звернулась до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.191 КК України, в кримінальному провадженні №0000652.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 грудня 2019 року надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою приводу до суду для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 грудня 2019 року працівниками відділу кримінальної поліції Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області 21.02.2020 року о 05:45 год. затримано громадянина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.191 КК України, в кримінальному провадженні №0000652.

У клопотанні прокурора ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , зазначено наступне: «В період з грудня 2012 року по січень 2014 року ОСОБА_5 , який попередньо вчинив злочин майнового характеру, будучи матеріально відповідальною особою, перебуваючи на посаді експедитора ПП «Аріол - Тернопіль», яке згідно договору на надання логістичних послуг від 02.01.2013 займається доставкою товару ФОП ОСОБА_6 , привласнив грошові кошти в сумі 5224, 58 гривень.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000652 від 11.03.2014, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191 КК України.

23.07.2014 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України.

23.07.2014 обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000652 від 11.03.2014 направлено для розгляду до Тернопільського міськрайонного суду.

В ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів для обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано Франківськ, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, непрацюючого, раніше судимого:

- 13.08.2014 року Тернопільським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185, ч.ч. 1,2 ст. 190 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком терміном 3 роки.

у вчиненні зочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

Згідно договору про надання логістичних послуг від 02.01.2013, укладеного між ФОП ОСОБА_7 (замовником) та ПП «Аріол Тернопіль» (виконавцем), замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання протягом всього строку дії договору організовувати виконання логістичних послуг, пов`язаних із прийманням, сортуванням, маркуванням, пакуванням, зберіганням, відбором, навантажуванням та доставкою товарів, організацію перевезень вантажів замовника, реалізацію товару покупцям замовника.

Відповідно до розділу 5 вищезазначеного договору, виконавець несе повну матеріальну відповідальність за ввірений йому товар. Крім цього, згідно п. 2.2.17 договору, виконавець зобов`язаний незалежно від вини відшкодувати замовнику збитки, пов`язані з втратою, пошкодженням, недостачею вантажу, організацію перевезення якого він здійснює.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в середині грудня 2013 року у ОСОБА_5 , який перебував на посаді експедитора ПП «Аріол-Тернопіль», що по вул. Фабрична 24А в м. Тернополі, з яким укладено договір про повну матеріальну відповідальність № 26 від 13.12.2013, будучи матеріально відповідальною особою, та який попередньо вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ст. 185, 190 КК України, виник злочинний намір направлений на привласнення грошових коштів, отриманих внаслідок реалізації товару, які були йому ввірені та які належать ПП «Аріол Тернопіль».

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 , виконуючи обов`язки експедитора, в період часу з 18.12.2013 по 03.01.2014 привласнив грошові кошти ПП «Аріол Тернопіль» в сумі 4177,02 гривень шляхом невнесення грошових коштів у касу підприємства, отриманих як оплату за поставлений товар за наступними накладними: №181992 від 18.12.2013 в сумі 135,00 гривень, №182174 від 18.12.2013 в сумі 135,00 гривень, № 181999 від 18.12.2013 в сумі 135,00 гривень, № 182002 від 18.12.2013 в сумі 154,25 гривень, № 181997 від 18.12.2013 в сумі 80,00 гривень, № 181815 від 18.12.2013 в сумі 381,00 гривень, № 181795 від 18.12.2013 в сумі 383,39 гривень, № 182916 від 19.12.2013 в сумі 151,51 гривень, № 183657 від 20.12.2013 в сумі 779,81 гривень, № 186677 від 26.12.2013 в сумі 572,58 гривень, № 187523 від 27.12.2013 в сумі 226,50 гривень, № 48678 від 27.12.2013 в сумі 179,06 гривень, № 187201 від 27.12.2013 в сумі 231,08 гривень, № 188015 від 28.12.2013 в сумі 163,32 гривень, №188014 від 28.12.2013 в сумі 259,88 гривень, № 121 від 03.01.2014 в сумі 209,64 гривень.

Привласнивши в такий спосіб грошові кошти за період з 18 грудня 2013 року по 03 січня 2014 року, ОСОБА_5 спричинив матеріальну шкоду ПП «Аріол-Тернопіль» на загальну суму 4177,02 гривень.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою до застосування відносно ОСОБА_5 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_5 злочину передбаченого ч.3 ст.191 КК України повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам переховуватися від суду та перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином.

Зокрема, ризиком того, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду та, в такий спосіб перешкоджати розумним строкам судового розгляду є те, що він усвідомлюючи міру покарання за інкримінований йому злочин може й надалі навмисно переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності, оскільки, як встановлено, останній упродовж періоду з серпня 2014 року по даний час неодноразово не з`являвся у судові засідання при цьому не повідомивши про причини неявки, хоча про дату й час їх проведення був у належний спосіб повідомлений безпосередньо судом.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів»

Із врахуванням наведеного, існують підстави вважати, що інший більш м`який запобіжний захід а ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується та обсягу пред`явленого йому обвинувачення.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Таким чином, в даному кримінальному провадженні наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію не винуватості, переважає принципу поваги до особистої свободи обвинуваченого ОСОБА_5 , а тому вважаю, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам».
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 пояснила, що клопотання підтримує повністю із мотивів наведених у ньому.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши зміст клопотання та наявні матеріали судового провадження, суд прийшов до переконання про підставність та обґрунтованість клопотання, та вважає за доцільне його задовольнити із наступних підстав:

Згідно із ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

ОСОБА_5 є раніше судженою особою та обвинувачується у кримінальному правопорушенні передбаченому ч.3 ст.191 КК України, санкція якої передбачає відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Зібрані в ході досудового розслідування докази стороною обвинувачення свідчать про обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.191 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1, статті 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 , без повідомлення причини не з`являвся на судові засідання, будучи повідомленим про час і дату судового розгляду, стосовно ОСОБА_5 неодноразово застосовувались приводи, а також оголошення у розшук.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 грудня 2014 року постановлено здійснити привід ОСОБА_5 .

Згідно рапорту о/у Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_8 від 12.01.2015 року встановлено що ОСОБА_5 відсутній за місцем проживання, контактні дані відсутні.

Ухвалою Тернопільського міскрайонного суду Тернопільської області від 17 грудня 2015 року оголошено у розшук обвинуваченого ОСОБА_5 та зупинено провадження у справі.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 березня 2016 року відновлено судовий розгляд стосовно ОСОБА_5 , оскільки працівниками Національної поліції України ОСОБА_5 знайдено та доставлено до суду.

Тернопільський міськрайонним суд Тернопільської області постановив ухвалу від 06 липня 2016 року про привід ОСОБА_5 та накладення на нього грошового стягнення.

У зв`язку із неможливістю виконання приводу ОСОБА_5 ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 вересня 2016 року його було оголошено у розшук.

ОСОБА_5 з`явився до суду 28.08.2017 року та був повідомлений під розписку про час та дату наступного судового засідання.

В подальшому ОСОБА_5 неодноразово надавав суду заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням на амбулаторному лікуванні у Галицькій ЦРЛ в Івано-Франківській області, про те жодного разу не надав документів на підтвердження обставин.

У відповідь на запит Тернопільської місцевої прокуратури надійшло підтвердження від Галицької центральної районної лікарні про те що гр. ОСОБА_5 дійсно звертався за медичною допомогою.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 червня 2018 року зупинено судове провадження відносно ОСОБА_5 у зв`язку із тривалою хворобою обвинуваченого.

У зв`язку із повідомленням про закінчення лікування Тернопільський міськрайонним суд Тернопільської області постановив ухвалу від 15 березня 2019 року про відновлення раніше зупиненого судового розгляду.

Після відновлення судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 на судові засідання не

з`являється без повідомлення причин.

Вищенаведене у сукупності дає підстави вважати, що ОСОБА_5 усвідомлюючи міру покарання за інкримінований йому злочин з метою уникнення відповідальності, має на меті переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

Враховуючи вищенаведене суд відзначив що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігти спробам переховуватися від суду та перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином.

Крім того, згідно вимог ч.3 ст. 183 КПК України, суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ч. 4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається суддею, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який не працює та підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, його вік, стан здоров`я, сімейний та майновий стан, суддя приходить до висновку про необхідність визначення застави відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, сума якої не буде непомірною для нього, яка достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись статтями 3, 28, 176, 177, 183, 309 КПК України, суд, -

постановив:
Клопотання задовільнити.

ОСОБА_5 обрати та застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою на два місяці до 20 квітня 2020 року, який обчислювати з моменту фактичного затримання - 21 лютого 2020 року 05 год. 45 хв.

ОСОБА_5 визначити заставу в розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 42040 (сорок дві тисячі сорок) гривень, яку можна внести до постановлення ухвали про зміну чи скасування запобіжного заходу.

Після внесення застави ОСОБА_5 звільнити з-під варти і з цього часу на нього покладаються обов`язки: носити електронний засіб контролю; не відлучатися з місця проживання без дозволу суду; повідомляти суду про зміну місця проживання; з`являтися за першою вимогою до суду; утримуватися від спілкування з свідками у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, на строк два місяці до 20 квітня 2020 року.

ОСОБА_5 роз`яснити, що у випадку не виконання покладених обов`язків внесена застава буде звернута в дохід держави.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення, строк дії ухвали закінчується 20 квітня 2020 року в 05 год. 45 хв.

Копію ухвали негайно вручити ОСОБА_5 і надіслати до Державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№26)» Міністерства юстиції України.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий суддяОСОБА_1