Справа № 509/3222/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2020 року.Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
Слідчого судді ОСОБА_1 ,
При секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Овідіополь клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:
08 липня 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним клопотанням в якому просив суд скасувати арешт з належному йому автомобіля марки «Тойота» р.н. НОМЕР_1 , який накладений на підставі ухвали слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 06.11.2019 року.

Слідчий надав заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти скасування арешту з автомобіля так як при проведенні досудового розслідування вже проведені всі необхідні експертизи з вказаним автомобілем.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього письмовими доказами, вважаю клопотання таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 06 листопада 2019 року в рамках кримінального провадження № 0001763 від 01.11.2019 року, був накладений арешт на транспортний засіб марки «Тойота» р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 та зберігається на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів з позбавленням власника права користуватися та розпорядження вказаним транспортним засобом.

09 січня 2020 року ухвалою слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області вказаний транспортний засіб марки «Тойота» р.н. НОМЕР_1 , передано ОСОБА_3 на відповідальне зберігання з позбавленням власника права користування та розпорядження вказаним транспортним засобом.

Власником вказаного транспортного засобу являється ОСОБА_3 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ).

Згідно вимог ст. 321 ЦПК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

При вирішенні питання про арешт майна або його скасування для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст.94,132,173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно з п. 7 ч. 2ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Основною метою ст.. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини ( рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «новоселець кий проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

Як встановлено слідчим суддею, наданий час усі слідчі дії у кримінальному провадженні проведені, у зв`язку з чим, суд вважає за доцільне скасувати арешт на майно, зокрема транспортний засіб марки «Тойота» р.н. НОМЕР_1 не вбачаючи потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

На підставі вище викладеного, враховуючи норми Конституції України, ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2016 року №5 " Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», дослідивши надані матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до задоволення.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст.170,171,174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_3 задовольнити.
Скасувати арешт з автомобіля марки «Тойота» р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , накладений на підставі ухвали слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 06.11.2019 року в рамках кримінального провадження № 0001763 від 01.11.2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1