Пр. № 1-кп/521/35/20
ВИРОК
4 червня 2020 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:
під головуванням судді - ОСОБА_1 ,
за участі суддів суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
за участю обвинувачених - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
потерпілого - ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого останній раз:
-19.12.2008 року вироком Біляївського районного суду Одеської області по ст. ст. 289 ч. 2, 122 ч. 1, 185 ч. 2, 70 КК України до 5 років позбавлення волі,
у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, -
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, офіційно не працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей 2006 та 2013 років народження, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше неодноразово судимого, останній раз:
-12.02.2015 року вироком Малиновського районного суду м. Одеси по ст. 185 ч. 1 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік із застосуванням ст. 75 з випробуванням на 1 рік,
у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України, -
ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , діючи з прямим умислом, направленим на заволодіння чужим майном із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу, 23.05.2015 року, у період часу з 12 по 13 годину, знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Космонавтів, 21/3, проникли до кв. АДРЕСА_4 , де застосувавши насильство, небезпечне для життя в момент спричинення заволоділи майном ОСОБА_12 , а саме: паспортом на ім`я ОСОБА_12 , пенсійним посвідченням на ім`я ОСОБА_12 , пенсійною банківською карткою «Приват Банк», двома сковородами, двома каструлями, електричним чайником, пластиковими механічними терезами, мобільними телефонами марки «Нокіа-3310» та «Самсунг Ю360», копилкою з грошовими коштами у сумі 300 гривень, які помістили до сумки та з місця скоєння злочину з зазначеним майном зникли, отримавши реальну можливість розпорядитись викраденим майном потерпілої на власний розсуд.
Крім того, в ході нападу ОСОБА_9 діючи з прямим умислом, який був направлений на позбавлення життя з метою заволодіння чужим майном та який не охоплювався спільним з ОСОБА_10 умислом на заволодіння чужим майном, застосував насильство, небезпечне для життя в момент спричинення, наніс удари по голові, шиї та грудної клітки ОСОБА_12 , завдавши їй тяжкі тілесні ушкодження, від яких вона померла.
Крім того, 30.04.2015 року, в проміжок часу з 13 год. 40 хв. до 14 год. 25 хв. ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, знаходячись за адресою: АДРЕСА_5 , визначили об`єктом свого злочинного посягання майно, яке знаходилося у Центрі професійного розвитку персоналу.
У подальшому, ОСОБА_10 разом із ОСОБА_9 , переконавшись, що їх злочинні дії залишаться непоміченими, скориставшись відсутністю робітників Центру за вищевказаною адресою, свідків або осіб, які могли завадити здійсненню їх злочинного діяння, шляхом вільного доступу, проникли до учбово-побутового приміщення, розташованого в Центрі професійного розвитку персоналу, де з пожежних ящиків корпусу таємно викрали 7 (сім) пожежних рукавів, обладнаних гайками та стволами, загальною вартістю 5187 гривень, які належать Центру професійного розвитку персоналу Одеської залізничної дороги. Після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинили потерпілій стороні майнову шкоду на зазначену суму.
Крім того, в період з 28.03.2015 по 03.04.2015 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_10 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, знаходячись за адресою: вул. Люстдорфська дорога, 11/2, в м. Одесі, визначив об`єктом свого злочинного посягання майно, яке знаходилося у офісному приміщенні АДРЕСА_6 .
Обвинувачений ОСОБА_9 , будучи допитаним в ході судового розгляду, свою вину в інкримінованих йому злочинах визнав у повному обсязі та пояснив, що дійсно 23.05.2015 року, він, діючи разом з ОСОБА_10 , у період часу з 12 години по 13 годину, знаходячись за адресою: АДРЕСА_7 , де з застосуванням насильства заволоділи майном ОСОБА_12 , яка від отриманих тілесних ушкоджень померла. Також обвинувачений у повному обсязі підтвердив обставини вчинення злочину, які вказані в обвинувальному акті. У скоєних злочинах щиро розкаявся.
Обвинувачений ОСОБА_10 , будучи допитаним в ході судового розгляду, свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та показав, що дійсно 23.05.2015 року здійснив розбійний напад разом з ОСОБА_9 за вказаних в обвинувальному акті обставин, у скоєному щиро розкаявся.
Обвинувачені, кожен окремо, також повністю підтвердили обставини таємного викрадення майна з проникненням, за обставин, викладених в обвинувальному акті.
Окрім повного визнання своєї вини, вина обвинувачених ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 , в інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях повністю доказана і підтверджується зібраними в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідження яких відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України за згодою учасників кримінального провадження, судом визнано недоцільним щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежено допитом обвинувачених та дослідженням обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинувачених та обтяжують чи пом`якшують покарання.
При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченими обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позицій, та роз`яснено положення ч. 3 ст. 349 КПК України.
Також судом, при оцінці отриманих в ході судового розгляду показів обвинувачених та інших матеріалів, врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978р., «Коробов проти України» від 21.10.2011р., згідно яких вбачається, що «при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення вини та обставин «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків». Зазначені висновки судом зроблені на підставі аналізу показань обвинувачених, які повністю визнали свою вину у вчинених злочинах та добровільно надали суду ґрунтовні показання щодо часу, місця та способу вчинених злочинів які по своїй суті повністю співвідносяться з обставинами викладеними в обвинувальному акті та могли бути відомі лише безпосереднім учасникам подій. Добровільність позиції обвинувачених по визнанню вини, судом була перевірена на предмет можливого незаконного впливу чи примусу в присутності захисників.
На підставі вищевикладеного, суд вважає доказаною вину обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в пред`явленому обвинуваченні поза розумним сумнівом, та кваліфікує дії ОСОБА_9 :
- по ч. 4 ст. 187 КК України, за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із проникненням у житло та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень;
- по п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, за кваліфікуючими ознаками: вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині з корисливих мотивів;
- по ст. 185 ч. 3 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення.
Дії ОСОБА_10 , суд кваліфікує:
-по ч. 4 ст. 187 КК України, за ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із проникненням у житло та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.
-по ч. 3 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.
При визначені виду та міри покарання кожному з обвинувачених, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, данні про особи винних, їх характеристики, вік, майновий, сімейний та соціальний стан, наявність утриманців, стан здоров`я кожного, характер, мотиви та обставини вчиненого, роль та дії кожного при скоєнні злочинів, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.
Вирішуючи питання при обранні покарання обвинуваченим, суд також враховує положення ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження скоєння нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає обставинами які пом`якшують покарання ОСОБА_9 щире каяття та повне визнання своєї вини у скоєних правопорушеннях.
Відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_9 рецидив злочину та вчинення злочинів щодо особи похилого віку.
Відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає обставинами які пом`якшують покарання ОСОБА_10 - щире каяття та повне визнання своєї вини у скоєних правопорушеннях.
Відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_10 рецидив злочину та вчинення злочинів щодо особи похилого віку.
Враховуючи викладене, наведені данні про особу обвинуваченого та обставини вчиненого злочину, його тяжкість, а також з урахуванням того, що один зі злочинів вчинених обвинуваченим є найбільш суспільно небезпечним серед злочинів проти життя та здоров`я особи, які визнані державою найвищою соціальною цінністю (ст. 3 КУ), суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у межах санкцій осудних статей, за сукупністю злочинів, виключно у виді значного терміну позбавлення волі, вважаючи, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, а призначене судом покарання буде достатнім для перевиховання особи та попередження скоєння нових правопорушень.
Враховуючи данні про особу обвинуваченого ОСОБА_10 , його сімейний стан та наявність на утриманні двох малолітніх дітей 2006 та 2013 років народження, тяжкість скоєних злочинів, суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції осудних статей, за сукупністю злочинів, але виключно у вигляді позбавлення волі, вважаючи, що виправлення ОСОБА_10 не можливе без ізоляції від суспільства, а призначене судом покарання буде достатнім для виправлення особи та попередження скоєння ним нових правопорушень. Також при призначенні покарання у відношенні обвинуваченого підлягають застосування положення ст. 71 КК України.
Визначаючи питання про зарахування до строку покарання обвинуваченим строку їх попереднього ув`язнення, суд виходить з наступного.
26.11.2015 року було прийнято Закон № 838-VIII. Зазначеним Законом були внесені зміни до ч. 5 ст. 72 КК України і визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. 21.06.2017 року набрав чинності Закон № 2046-VIII, яким знову змінено ч. 5 ст. 72 КК України.
Як вбачається з правових висновків Великої палати Верховного суду, викладених в п. 105 Постанови від 29.08.2018 по кримінальному провадженню № 663/537/17, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.
Оскільки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вчинили останні злочини 23.05.2015 року, то з огляду на вищезазначені правові висновки Великої палати Верховного суду, суд вважає за необхідне строк попереднього ув`язнення кожному з обвинувачених обчислювати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Питання, пов`язані з долею речових доказів та судових витрат по справі, суд вирішує у відповідності до положень ст. ст. 100, 124 КПК України.
Керуючись ст. ст. 373, 374, 376 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_9 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 4 ст. 187 КК України у вигляді дев`яти років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України у вигляді десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на три роки.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, визначити ОСОБА_9 шляхом часткового складання призначених покарань, остаточне покарання у вигляді десяти років та чотирьох місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
Строк відбуття покарання ОСОБА_9 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 25.05.2015 року.
Зарахувати ОСОБА_9 у строк відбування покарання, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме з моменту затримання 25.05.2015 року до дня набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 вважати продовженим до набрання вироком законної сили.
ОСОБА_10 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у вигляді дев`яти років та шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;
ОСОБА_10 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі;
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, визначити ОСОБА_10 шляхом повного поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання у вигляді дев`яти років та шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_10 покарання, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 12.02.2015 року, та остаточно, за сукупністю вироків, призначити ОСОБА_10 покарання у вигляді десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Зарахувати ОСОБА_10 у строк відбування покарання, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме з моменту затримання, тобто з 25.05.2015 року до дня постановлення вироку.
Вирок в частині призначеного судом ОСОБА_10 основного покарання у вигляді позбавлення волі вважати виконаним.
Звільнити ОСОБА_10 з під варти в залі суду у зв`язку з повним відбуттям призначеного вироком суду покарання.
Обрати ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати пов`язані з проведеними по справі експертизами у сумі 379 гривень.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави судові витрати пов`язані з проведеними по справі експертизами загальною сумою 989 гривень 10 коп.

Речові докази по справі:

- компакт-диск - залишити у матеріалах кримінального провадження;

- об`єкти злочину вважати повернутими потерпілому;

- речі вилучені під час проведення огляду місця події знищити;

- речі, які було вилучено під час обшуку одяг обвинувачених - знищити.

- багатофункціональний пристрій "Бразер", мініхолодильник "Самсунг" - вважати повернутими за належністю законному власнику потерпілої ОСОБА_13

- пожежні рукави білого кольору з гайками у кільності 7 штук - вважати повернутими за належністю законному власнику.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їм копії судового рішення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3