ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/579/20 Справа № 192/2161/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, -

ВСТАНОВИЛА:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2019 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням було відмовлено.
Як встановлено судом, засуджений на час звернення із клопотання про застосування до нього положень ст. 82 КК України відбув 1/2 частини строку покарання.
Згідно з довідки про заохочення та стягнення, засуджений має два заохочення у виді подяки застосоване до засудженого 24 квітня 2019 року та 19 липня 2019 року, стягнень немає, які, на думку суду, мають разовий, а не систематичний характер.

Згідно наявних в матеріалах особової справи характеристик, засуджений за весь період відбування покарання характеризувався посередньо, не приймає участь в організації виховних заходів, в роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В своїй апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2019 року та постановити нову, якою застосувати до нього положення ст. 82 КК України, оскільки вважає себе таким, що став на шлях виправлення.
Не погоджується із мотивуванням суду першої інстанції, які стали підствою для вімови у застосуванні до нього ст. 82 КК України, щодо того, що засуджений не приймає участі в організації виховних заходів, в роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи, оскільки є особою у віці та після роботи вже не має сил на танці та співи.
Позиції учасників судового провадження.
Засуджений в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладних в ній.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги засудженого заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Мотиви суду.
Заслухавши суддю доповідача, думку учасників кримінального провадження, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим, певного строку покарання.

Підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є та обставина, що засуджений не виправився, не довів своє виправлення, але став на шлях виправлення і для закріплення досягнутих результатів ще необхідний виплив на нього, але вже в умовах відбування більш м`якого виду покарання.

Відповідно до положень ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, роз`яснено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив, то суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання та спостережної комісії по суті внесеного подання.

Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, ОСОБА_7 не довів своєю поведінкою за час відбування покарання у виправній установі того, що він став на шлях виправлення і в подальшому для досягнення мети покарання йому буде достатньо більш м`якого покарання, ніж призначено за вироком суду.

Так, відповідно до характеристики засудженого вбачається, що із суспільно корисної праці він лише виконує свою трудові обов`язки, так як працевлаштований на виробництві установи.

Відбуває покарання з 28 лютого 2017 року і за весь період відбування покарання має лише два заохочення від 24 квітня 2019 року та 19 липня 2019 року. Із заявою про застосування до нього положень ст. 82 КК України засуджений звернувся до суду 05 листопада 2019 року. Вказане свідчить, про формальність отриманих заохочень ОСОБА_7 , з метою набуття підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням і жодним чином не підтверджує того факту, що засуджений дійсно став на шлях виправлення.

Також, згідно характеристики засудженого вбачається, що останній характеризується посередньо, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконання.

Відповідно до ст. ст. 124, 126, 127 КВК України не бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, не бере участь у роботі самодіяльних організації.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, колегія суддів дійшла вважає висновки суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для застосування до ОСОБА_7 положень ст. 82 КК України цілком обґрунтованими та відповідними особовій справі засудженого.

Щодо посилань ОСОБА_7 в апеляційній скарзі на те, що після виконання своїх трудових обов`язків на підприємстві установи та в силу його віку (на момент звернення із клопотанням про застосування ст. 82 КК України досяг віку 49 років) в нього не має сил на танці та співи, то колегія суддів вважає такі доводи засудженого безпідставними і необґрунтованими, оскільки для того, щоб довести, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення не є обов`язковим саме участь в організованому заході, достатнім є лише активне приймання участі в самій організації таких заходів, які проводяться у виправній установі. Проте, як вбачається із характеристики засудженого та як зазначалось вище, ОСОБА_7 не тільки не приймає участь в життєдіяльності установи, але й не виявляє жодного бажання надати допомогу в організації життєдіяльності та дозвілля установи. Окрім організації заходів, також, не приймає участь у роботах з благоустрою установи, тобто у роботах, які є необхідними для підтримання порядку, чистоти та підтримання майна установи в належному стані, яким же сам засуджений і користується на протязі відбування покарання.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4