ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2017 року про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0004043, за ч.3 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою слідчого судді від 30 листопада 2017 року накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 5876567, з забороною державним реєстраторам та іншим (в тому числі нотаріусам), які уповноваженні вчиняти реєстраційні дії вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Слідчий суддя накладаючи арешт зазначив про здійснення досудового розслідування за ч.3 ст. 190 КПК України, за заявою гр. ОСОБА_8 , яка просить вжити заходів для притягнення до відповідальності ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які шляхом обману і зловживаючи довірою заволоділи майном останньої, чим заподіяли велику майнову шкоду, тому слідчий судді зазначив про необхідність накладення арешту на квартиру, яка визнана 29 листопада 2017 року речовим доказом з метою її збереження та недопущення подальшого відчуження третім особам, забезпечення в подальшому відшкодування майнової шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить поновити строк на оскарження ухвали слідчого судді та скасувати її, вказуючи, що про ухвалу слідчого судді йому стало відомо лише 30 березня 2020 року, після отримання інформації з довідки з реєстру нерухомості. При цьому апелянт зазначає, що ухвала слідчого судді незаконна, а його висновки про необхідність арешту на квартиру ґрунтуються лише на припущеннях ОСОБА_8 та не підтверджуються жодними доказами. Крім того, апелянт вказує, що слідчий суддя розглянув клопотання про арешт квартири без його участі, чим було порушено право приймати участь в судовому засіданні, передбачене ст. 173 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 405 КПК України, ОСОБА_7 про час, день та місце розгляду повідомлений належним чином, за його заявою розгляд було перенесено на іншу дату, а саме на 27 квітня 2020 року, але апелянт не з`явився і про поважні причини неприбуття не повідомив, що не перешкоджає апеляційному розгляду.
В апеляційному суді прокурор просив залишити без задоволення апеляційну скаргу.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення прокурора, перевіривши матеріали клопотання про арешт майна та апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає поновити строк на апеляційне оскарження та залишити апеляційну скаргу без задоволення з наступних підстав.
Розглядаючи клопотання про поновлення строку апеляційним судом встановлено, що розгляд клопотання слідчого про арешт квартири 30 листопада 2017 року здійснювався без участі ОСОБА_10 , як власника майна. Відповідно до матеріалів провадження копія ухвали ОСОБА_10 не направлялася, а відповідно до клопотання, останній зазначає, що про рішення слідчого судді дізнався лише 30 березня 2020 року після інформаційної довідки з реєстру нерухомості, після чого в п`ятиденний термін подав апеляційну скаргу, тому колегія суддів вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження.
Так, відповідно до матеріалів клопотання Соборним ВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області проводилося досудове розслідування кримінального провадження, яке було внесено до ЄРДР під № 0004043 від 28 листопада 2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, за заявою гр. ОСОБА_8 , яка просила вжити заходів для притягнення до відповідальності ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які шляхом обману і зловживаючи довірою заволоділи майном останньої, чим заподіяли велику майнову шкоду. (а.с.1)
Слідчий суддя розглядаючи клопотання слідчого про арешт квартири задовольнив його та наклав арешт на підставі п.1 ч.2 ст. 170 КПК України(в редакції 03.08.2017 року) з метою збереження речового доказу, оскільки постановою слідчого від 29 листопада 2017 року нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_2 була визнана речовим доказом у кримінальному провадженні № 0004043.
Вирішуючи питання щодо вимог апеляційної скарги ОСОБА_7 про скасування ухвали слідчого судді, то апеляційним судом, в судовому засіданні було встановлено, що кримінальне провадження 0004043 закрито 13 квітня 2018 року на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, що було підтверджено прокурором витягом з ЄРДР, а оскільки апеляційний розгляд ухвали слідчого судді про арешт майна відповідно до розділу 2 глави 26 КПК України здійснюється лише під час досудового розслідування, то апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, так як закрито кримінальне провадження і не проводиться досудове розслідування, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Поновити строк ОСОБА_7 на оскарження ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2017 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2017 року про арешт майна - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4