Справа № 349/529/19
Провадження № 1-кп/349/18/20
В И Р О К
іменем України
20 лютого 2020 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000056 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с.Вербилівці Рогатинського району Івано-Франківської області, жительку АДРЕСА_1 , українку, громадянку України, з професійно-технічною освітою, одружену, яка має на утриманні малолітню дитину, раніше неодноразово судиму, останній раз 11 лютого 2019 року вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області за ч.2 ст. 389 КК України до покараня у виді арешту на строк 4 місяці 25 днів, судимість не погашена,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачена ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
15 березня 2019 року приблизно о 18 год 30 хв. ОСОБА_3 , з метою зупинитись на ночівлю, прийшла до домоволодіння ОСОБА_5 , що розташоване в АДРЕСА_2 . Після того як двері їй ніхто не відчинив ОСОБА_3 ,достовірно знаючи, що власник домоволодіння зберігає ключ від вхідних дверей під підвіконником, віднайшла його та, з допомогою віднайденого ключа, відчинила дверний замок і таким чином увійшла до приміщення будинку ОСОБА_5 . Перебуваючи у приміщенні житлового будинку, ОСОБА_3 побачила в одній із кімнат поліетиленовий пакет, в якому знаходився шуруповерт марки «VITALS» у коробці, плоскогубці і молоток, які належать брату ОСОБА_5 - ОСОБА_6 . Оскільки на той час у приміщенні домоволодіння нікого не було у ОСОБА_3 виник умисел на вчинення крадіжки даного майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне обернення чужого майна у свою користь, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись тим, що мешканці будинку відсутні і ніхто не спостерігає за її злочинними діями, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрала належне ОСОБА_6 майно, а саме раніше використовувані інструменти: шуруповерт світло-помаранчевого кольору марки «VITALS», вартістю 580 гривень, плоскогубці із ручками жовто-чорного кольору, вартістю 70 гривень та молоток із ручкою жовтого кольору вартістю 70 гривень. З викраденим майном ОСОБА_3 покинула місце вчинення злочину та у подальшому розпорядилась викраденим на власний розсуд. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 заподіяла потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 720 гривень.

До вчинення зазначених вище дій ОСОБА_3 раніше притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, а саме вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 02 травня 2018 року їй було призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Статті ( частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчинені якого визнається обвинувачений.
ОСОБА_3 повторно вчинилатаємне викрадення чужого майна, відповідальність передбачена ч.2 ст.185 КК України.

Позиція обвинуваченого щодо пред`явленого обвинувачення.
Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні визнала себе винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за обставин, які викладені в обвинувальному акті, а інші учасники судового провадження не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, а тому суд, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. Дослідження фактичних обставин справи було обмежено допитом обвинуваченого.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 надала показання про те, що у вечірній час 15 березня 2019 року після словесного конфлікту із своїм співмешканцем покинула місце свого постійного проживання та попрямувала до житлового будинку знайомого ОСОБА_5 з метою залишитись там на ночівлю. Оскільки двері будинку їй ніхто не відчинив, вона знаючи де власник домоволодіння зберігає ключ від вхідних дверей, взяла їх та за їх допомогою відчинила двері. Перебуваючи у середині будинку, побачила загорнуті у пакет господарські інструменти. З метою збагатитись вирішила їх привласнити. Знаючи, що у будинку нікого немає, а тому ніхто не спостерігає за її діями, взяла ці інструменти та покинула житло ОСОБА_5 . В подальшому вона їх відчужила шляхом продажу, за що отримала грошові кошти, які витратила на власні потреби. У вчиненому щиро розкаялася, просила суворо не карати, оскільки має на утриманні двомісячну дитину.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання. Мотиви призначення покарання.
Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
За загальними положеннями призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обставинами, які пом`якшують покарання , відповідно до ст.66 КК України суд визнає: щире каяття, визнання вини.

Обставиною, яка обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України є рецедив злочинів .

Згідно з досудової доповіді, складеної 23 серпня 2019 року Рогатинським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області, ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий. Виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.
Врахувавши характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу винної, яка раніше судима, на обліку в психіатра та нарколога не перебуває, одружена, після реєстрації шлюбу 06 вересня 2019 року змінила прізвище на ОСОБА_7 , має на утриманні малолітню дитину, позитивно характеризується по місцю проживання, відсутність претензій до обвинуваченої з боку потерпілого ОСОБА_6 , а також вимоги ст.ст.60,61 КК України щодо заборони застосування арешту та обмеження волі до жінок, які мають дітей віком до семи років, суд дійшов до висновку, про призначення обвинуваченій ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 ( один ) рік.
Згідно з ч.1, ч.4 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

За вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2019 року ОСОБА_3 було визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.389 КК України та призначено покарання у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці 25 (двадцять п`ять ) днів.

Згідно листа Рогатинського ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області від 16 серпня 2019 року №7438/108/49/01-2019 покарання за вказаним вироком засудженою не відбуто, у зв`язку із хворобою.

За таких обставин ОСОБА_3 при призначенні покарання необхідно застосувати вимоги ч. ч. 1, 4 ст.71 КК України і визначити остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Рогатинсткого районного суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2019 року більш суворим за цим вироком.

Згідно ч.1 ст. 79 КК України, у разі призначення покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі вагітним жінкам або жінкам, які мають дітей віком до семи років, крім засуджених до позбавлення волі на строк більше п`яти років за тяжкі і особливо тяжкі злочини, а також за корупційні злочини, суд може звільнити таких засуджених від відбування як основного, так і додаткового покарання з встановленням іспитового строку у межах строку, на який згідно з законом жінку може бути звільнено від роботи у зв`язку з вагітністю, пологами і до досягнення дитиною семирічного віку.
Враховуючи особу винної, яка змінила свою поведінку, позитивно характеризується за місцем проживання, належно та самостійно здійснює догляд за малолітньою дочкою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її чоловік ОСОБА_9 , згідно вироку Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 17 грудня 2019 року відбуває покарання з 03 лютого 2020 року, наявність обставин, які пом`якшують покарання, а також те, що з моменту вчинення даного злочину ОСОБА_3 не вчинила нового злочину, суд вважає можливим виправлення її без відбування покарання з випробуванням.
При визначені обов`язків, які необхідно покласти на обвинувачену та тривалості іспитового строку, суд враховує характер і тяжкість вчиненого злочину, вид і строк призначеного покарання, дані, що характеризують особу обвинуваченої, обставини, які пом`якшують покарання .
Суд вважає, що іспитовий строк, необхідний для того, щоб обвинувачена ОСОБА_3 довела своє виправлення без реального відбування покарання, підлягає визначенню тривалістю 1 (один ) рік, з покладенням на неї обов`язків передбачених ч.1 ст.76 КК України.
Таке призначене покарання з подальшим звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 (один ) рік на думку суду є справедливим та законним з врахуванням всіх фактичних обставин в кримінальному провадженні у їх сукупності, таким, що відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, необхідним та достатнім для її виправлення і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішувались судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Речові докази та документи суду не надавались.

Документально підтверджених процесуальних витрат у справі на залучення експерта немає.

Під час судового провадження запобіжний захід до обвинуваченої не застосовувався.

Керуючись ст.ст. 368 -369, 373- 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_10 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2019 року, більш суворим покаранням за цим вироком, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 79 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один ) рік.

На підставі ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченій та прокурору, а потерпілому - за його заявою.

Суддя ОСОБА_1