Справа № 671/1633/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2020 року м. Волочиськ
Слідчий суддя Волочиського районного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
Як зазначено в клопотанні, 11.10.2019 року до Волочиського ВП Городоцького ВП ГУНП у Хмельницькій області надійшла ухвала слідчого судді Волочиського районного суду ОСОБА_1 в якій йдеться про те, щоб зобов`язати уповноважену особу Волочиського відділення поліції Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_5 від 10.07.2019 року, яка зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв 18.07.2019 року за № 2834, у відповідності до вимог ст. 214 КПК України за фактом можливої підробки заповіту
28 лютого 2020 року ОСОБА_6 добровільно надала під розписку записник із власними записами (вільними зразками), а також зошит із записами ОСОБА_7 (вільними зразками ОСОБА_7 ) які необхідні для проведення судово-почеркознавчої експертизи.
01 березня 2020 року ОСОБА_8 добровільно надала під розписку книгу запису рецептів із власними записами (вільними зразками), які необхідні для проведення судово-почеркознавчої експертизи.
Зазначає, що на даний час в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні виникла виняткова необхідність у накладенні арешту на записник ОСОБА_6 , зошит із записами ОСОБА_7 , книгу запису рецептів ОСОБА_8 , які містять вільні зразки вище зазначених осіб та необхідні для проведення судово-почеркознавчої експертизи.
Накладення арешту на зазначені докази, які містять вільні зразки почерку необхідні для проведення судово-почеркознавчої експертизи, має істотне значення для кримінального провадження і полягає в тому, що це забезпечить наявність у матеріалах кримінального провадження важливих речових доказів, отримання яких є необхідним для всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин у даному кримінальному провадженні.
Розглянувши подане клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.
Як вбачається із вимог ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
В силу вимог ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як вбачається з наданих матеріалів, вилучене майно, на яке просить накласти арешт слідчий, визнано речовими доказами.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що з метою забезпечення збереження речових доказів та запобігання можливого знищення, пошкодження чи приховування, слід накласти арешт на майно, а тому дане клопотання підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 170, 172, 173 КПК України,-
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт, шляхом заборони розпоряджатися та користуватися, які визнано речовими доказами, а саме на наступне майно: на записник ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зошит із записами ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , книгу запису рецептів ОСОБА_8 .
Відповідно ст. 175 КПК України ухвала про арешт виконується негайно слідчим, прокурором.
Відповідно ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення, а згідно ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Слідчий суддя: