Справа № 639/3004/20
Провадження №1-в/639/393/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання про зарахування строку тримання в місцях попереднього ув`язнення до строку відбування покарання відповідно до вимог ст.72 КК України засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 22.05.2017 року Нижнєвартовським міським судом Ханти-Мансійського автономного округу Югри Російської Федерації за ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228-1 Кримінального кодексу Російської Федерації до 9 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму,

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду м. Харкова з клопотанням про зарахування строку тримання в місцях попереднього ув`язнення до строку відбування покарання відповідно до вимог ст.72 КК України звернувся засуджений ОСОБА_4 .

В судовому засіданні ОСОБА_4 просив суд задовольнити клопотання зарахувати строк попереднього ув*язнення з 20.11.2016 року по 03.08.2017 року.
В судовому засіданні прокурор просила відмовити в задоволенні клопотання, оскільки ОСОБА_4 перебував під вартою на території Російської Федерації, на якій українське законодавство не діє.
Суд, заслухавши думку засудженого, прокурора, дослідивши матеріали особової справи, в частині, що стосується вирішення клопотання, вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 , який на даний час перебуває в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», був затриманий 20.11.2016 року слідчим СУ УМВС Росії по м. Нижнєвартовськ, а засуджений 22.05.2017 року Нижнєвартовським міським судом Ханти-Мансійського автономного округу Югри Російської Федерації за ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228-1 Кримінального кодексу Російської Федерації до 9 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму. Апеляційною ухвалою суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри Російської Федерації від 03.08.2017 року, вказаний вище вирок залишено без змін. Даний вирок набрав законної сили 03.08.2017 року.
Ухвалою Святошинского районного суду м. Києва від 13.07.2018 року вказаний вирок приведено у відповідність із законодавством України і ОСОБА_4 вирішено вважати засудженим за ч.3 ст.307, ч.2 ст.69 КК України до 9 років позбавлення волі без конфіскації майна , а початок строку покарання рахувати з 22.05.2017 року.
Згідно з п.2 ч.2 ст.539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`я-заного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року №838-VIII, який набрав чинності з 24.12.2015, до ч.5 ст.72 КК України були внесені зміни, які діяли до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18.05.2017 року №2046-VIII, а саме до 21.06.2017.
Відповідно до п.1 ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в ме-жах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Згідно п.2 розділу ІІ Закону №838-VIII від 26.11.2015 - цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.
Як передбачено п.4 ч.5 зазначеної статті, у строк попереднього ув`язнення включається строк:
а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;
б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;
в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;
г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;
ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним Кодексом застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Статтею 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» визначено, що установами попе-реднього ув`язнення є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.
З аналізу зазначених норм вбачається, що Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26.11.2015 діє лише на території України і розповсюджується лише на осіб, які утримувались під час попереднього ув`язнення у відповідних установах України, оскільки прийняття зазначеного закону було обумовлено незадо-вільними умовами утримання осіб в них.
Крім того, Конвенцією про передачу засуджених осіб, 1983 року, ратифікованою Законом України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 року» від 22.09.1995 №337/95-ВР та ст.610 КПК України, не передбачено застосування положень ч.5 ст.72 КК України та Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26.11.2015, - до осіб, які засуджені за вчинення злочину на території іншої держави. Натомість в ст.10 вказаної Конвенції зазначено, що у разі продовження виконання вироку держава виконання вироку дотримується характеру і тривалості покарання, призначеного державою винесення вироку.
Частиною 4 статті 9 КПК України передбачено, що у разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України.
Тому, з підстав викладених вище, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання, оскільки не підлягає до зарахування засудженому ОСОБА_4 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі строк його перебування в ФКУ ВК-8 УФСІН Росії по Ямало-Ненецькому автономному округу.
На підставі викладеного, керуючись ст.72 КК України, ст.152 КВК України, ст.537, 539 КПК України, Законом України №838-VIII, Законом України «Про попереднє ув`язнення», Конвенцією про передачу засуджених осіб, 1983 року, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,про зарахування строку тримання в місцях попереднього ув`язнення до строку відбування покарання відповідно до вимог ст.72 КК України.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова, а для засудженого, який тримається під вартою, з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1