Справа № 405/2507/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2020 р. м. Кропивницький

слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні № 0000036, клопотання старшого слідчого ВРЗЗС слідчого управління ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Республіка Молдова, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , за ч. 2 ст. 149 КК України, за участю прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 , підозрюваної ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_4 .
Органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч.2 ст. 149 КК України, а саме у торгівлі людьми, а так само вербуванні, переміщенні людини, вчиненене з метою експлуатації, з використанням примусу, обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб за наступних обставин.
Так, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , маючи умисел на нетрудове збагачення за рахунок торгівлі людьми, вербування, переміщення, з метою експлуатації її праці з використанням обману чи уразливого стану, у не встановленому слідством часі і місці вступили в злочинну змову на торгівлю людьми.
Виконуючи умови злочинної змови, ОСОБА_4 , повинна була підшукувати на території м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, осіб з вираженими фізичними вадами, без визначеного місця проживання, зловживаючих спиртними напоями, які знаходяться в тяжкому матеріальному становищі, вербувати їх для поїздки в м. Кропивницький, Кіровоградської області, з метою експлуатації в якості жебраків в громадських місцях або місцях значного скупчення людей. Отримавши від них згоду, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_8 повинні були по телефону повідомити ОСОБА_7 про кількість завербованих осіб і після прибуття останнього, за допомогою автотранспорту ВАЗ 2115 д.н.з. НОМЕР_1 , переміщувати завербованих осіб до м. Кропивницький, Кіровоградської області, для подальшої трудової експлуатації.
ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 шляхом обману майбутніх потерпілих, а також використовуючи їх уразливого положення, вводили в оману вищезазначених осіб відносно дійсного характеру їх діяльності на території м. Кропивницький, яким проти їх волі і бажання необхідно буде займатись жебракуванням. Приховуючи дані обставини, ОСОБА_4 , ОСОБА_8 і ОСОБА_7 переконували потерпілих про роботу по лущенню горіхів або аналогічної роботи.
Так, на початку січня 2020 року, точної дата і часу слідством не встановлені, в м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, ОСОБА_4 , виконуючи умови злочинної змови підшукала громадянина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без постійного місця проживання, жителя м. Кривого Рогу, про що, по телефону поставила до відома співучасників ОСОБА_8 і ОСОБА_7
ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , шляхом обману та використовуючи уразливий стан ОСОБА_9 , який виражався в його малозабезпеченості і відсутності постійного місця мешкання, завербували останнього пропонуючи поїхати в м. Кропивницький, на добре оплачувану роботу, навмисно повідомивши неправдиву інформацію про умови проживання і про за робітню плату, яку вони обіцяли потерпілому, не довівши до відома, що він являється об`єктом торгівлі, фактично для подальшого займання жебракуванням, навмисно приховуючи дійсну ціль виїзду до іншого міста України, отримали згоду потерпілого.
Отримавши в результаті обману згоду ОСОБА_9 на виїзд для роботи в м. Кропивницький, того ж дня, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , на автомобілі та під керуванням останнього - ВАЗ 2115 д.н.з. НОМЕР_1 , разом з потерпілим, приїхали в АДРЕСА_2 .
Продовжуючи діяти з єдиним умислом, направленим на нетрудове збагачення за рахунок торгівлі людьми, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , використовуючи його повну залежність, безправне положення і уразливий стан в навмисно створеній ситуації, примусили останнього займатись жебракуванням в місцях значного скупчення людей, під церквами, магазинами, при цьому заставили одягати гіпс на кінцівки, з метою імітування їх ампутації.
Позбавлений права вибору місця проживання і роду діяльності, ОСОБА_9 протягом місяця працюючи з 08 години до 20 години, без вихідних днів, був вимушений займатись жебракуванням, під повним контролем ОСОБА_4 , ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , які вказували, яким чином та де необхідно жебракувати.
Отримані грошові кошти - милостиню ОСОБА_9 віддавав вищевказаним особам, які присвоювали дані грошові кошти собі та використовували на свій розсуд.
В подальшому, потерпілий ОСОБА_9 , скориставшись можливістю, що його залишили без нагляду, втік від ОСОБА_4 , ОСОБА_8 і ОСОБА_7 та звернувся до правоохоронних органів.
Таким чином, ОСОБА_4 , в складі групи, діючи спільно і узгоджено з ОСОБА_8 і ОСОБА_7 скоїла торгівлю людьми, а так само вербування, переміщення людини, вчиненене з метою експлуатації, з використанням примусу, обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 149 КК України.
У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка Республіка Молдова, українка, громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маюча, раніше не судима.
Під час розгляду клопотання прокурор та слідчий зазначили про обґрунтованість підозри, наявність ризиків, та неможливість їх запобігання шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.
У судовому засіданні захисник просила відмовити у задоволенні клопотання, вказавши, що матеріали клопотання не містять доказів заявлених ризиків, крім того, прокурором висловлюються загальні твердження, без належної правової аргументації, щодо неможливості запобіганню заявленим ризикам, шляхом застосуванню більш м`якого запобіжного заходу.
Підозрювана підтримала позицію захисника.
Заслухавши учасників, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до такого.
23.04.2020 року о 23 год. 38 хв. ОСОБА_4 затримана в порядку ст.. 208 КПК України.
23.04.2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 149 КК України.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років
Крім того, згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Вирішуючи питання щодо наявності обґрунтованої підозри, слідчий суддя зазначає, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі-ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Водночас, практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Наявні матеріали на думку слідчого судді свідчать, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_4 могла вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.149 КК України.
Причетність ОСОБА_4 до оголошеної підозри, підтверджується протоколом допиту потерпілого, протоколом пред`явлення для впізнання, протоколом допиту свідка, протоколом обшуку, постановою про освідування, протоколом освідування особи (а.к. 8-12, 89-90, 93-94, 13-21, 30-35, 38-46, 49-57,22-23, 27-29, 36-37, 47-48, 62-72, 73-74, 75-76).
Також, слідчий суддя встановив наявність наступних ризиків передбачених:
- п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість підозрюваною ухилятися від кримінальної відповідальності, оскільки через тяжкість кримінального правопорушення по якому оголошено про підозру, зібраних у справі доказів та можливе покарання у разі доведення її провини, що свідчить про те, що остання може вчинити спробу направлену на ухилення від кримінальної відповідальності та суду.
Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор), але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід ніж той, який зазначений у клопотанні.
Мотивуючи неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, слідчий в своєму клопотанні про застосування запобіжного заходу тримання під вартою та прокурор в судовому засіданні під час розгляду клопотання слідчого застосовують загальні твердження, без належної аргументації з посиланням на певні обставини, а тому фактично не довели доцільність застосування до ОСОБА_4 лише запобіжного заходу тримання під вартою, а також те, що жоден із більш м`яких, ніж тримання під вартою, запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, тобто, слідчий суддя приходить до переконливого висновку про те, що стороною обвинувачення не надано доказів, достатніх, щоб переконати суд у необхідності застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою.
Під час вирішення про достатній та необхідний запобіжний захід, що може забезпечити належну процесуальну поведінку та запобігти встановленим ризикам, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, щиро розкаялася у вчиненому, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася.
За вказаних обставин, враховуючи наявні ризики, передбачені п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, а також те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, слідчий суддя визнає за необхідне, з урахуванням вимог ст.181 КПК України, застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід домашній арешт в межах строку досудового розслідування, заборонивши останній цілодобово залишати житло та поклавши на неї обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України.
Керуючись ст.ст.176-197, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

клопотання слідчого задовольнити частково.
Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до 23.06.2020 року, який полягає у забороні останній цілодобово залишати квартиру АДРЕСА_3 .
Зобовязати підозрювану ОСОБА_4 , прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду.
Покласти на підозрювану ОСОБА_4 на строк до 23.06.2020 року наступні обов`язки:
- не відлучатися із місця проживання, без дозволу слідчого, прокурора та в подальшому суду;
- повідомляти слідчого, прокурора та в подальшому суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утриматися від спілкування зі свідками, потерпілими та іншими підозрюваними за винятком участі в процесуальних діях під час досудового розслідування та у суді;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
Дата закінчення дії ухвали слідчого судді визначити до 23.06.2020 року.
Ухвалу передати до Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області для виконання.
Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження (ч.4 ст.181 КПК України).
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ленінського
районного суду м. Кіровограда ОСОБА_10