Постанова

Іменем України
19 травня 2020 року
м. Київ
судова справа № 215/4630/18
провадження № 51-6181км19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали об`єднаного кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0000665 від 13 квітня 2018 року та за № 0000068

від 08 січня 2019 року, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя у

АДРЕСА_1 , зареєстрованого там само, раніше судимого, останнього разу за вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 липня 2018 року за сукупністю злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 і ч. 3 ст. 185,

ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільненого від його відбування з випробуванням з іспитовим строком тривалістю

3 роки на підставі статей 75, 76 КК України,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 3 ст. 185 КК України,
за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на вирок Тернівського районного суду

м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 червня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 04 вересня 2019 року.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вищевказаним вироком місцевого суду, залишеним без зміни апеляційним судом, ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 15 і ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань за цим вироком та покарання, призначеного за попереднім вироком від

18 липня 2018 року, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці.
Вирішено питання про стягнення процесуальних витрат і про долю речових доказів у кримінальному провадженні.
Згідно з вироком місцевого суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він

19 лютого 2018 року в період із 01:30 по 02:00 повторно, умисно, з корисливих мотивів з метою таємного викрадення чужого майна шляхом вільного доступу через відчинені вхідні ворота проник у приміщення цеху дробіння сировини та шихтопідготовки, розташованого на території дільниці № 3 ЦВО-1 ПрАТ «ПІВНГЗК» в Тернівському районі м. Кривого Рогу (юридична адреса: вул. Черкасова, м. Кривий Ріг, Тернівський район), де взяв обрізки швелерів і, поклавши їх у поліетиленові мішки та рюкзак, намагався залишити охоронювану територію дільниці. Однак поблизу приміщення адміністративно-банного комплексу ЦВО-1 ПрАТ «ПІВНГЗК» ОСОБА_6 був зупинений співробітниками охоронного агентства «БАРС», які виявили в нього металобрухт лому чорного металу загальною вагою 50 кг вартістю 318,00 грн станом на 19 лютого 2018 року.
Крім того, 08 січня 2019 року в період із 08:00 по 09:00 ОСОБА_6 повторно, умисно, з корисливих мотивів з метою таємного викрадення чужого майна шляхом вільного доступу через відчинені вхідні ворота проник до будівлі станції управління № 521 дільниці оперативного обслуговування і ремонту електричного обладнання № 1 дільниці дробіння сировини, шихтопідготовки, окумкування та обпалювання окатишів вищевказаного підприємства, де таємно взяв кабельно-провідникову продукцію і, поклавши у рюкзак, намагався залишити охоронювану територію вищевказаної дільниці. Однак поблизу приміщення їдальні ЦВО-1 ПрАТ «ПІВНГЗК» ОСОБА_6 був помічений та зупинений працівниками охоронного агентства «БАРС», які виявили у нього лом міді вагою 14 кг вартістю 1913,33 грн станом на 08 січня 2019 року.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала, а також позиції інших учасників кримінального провадження
У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості засудженого ОСОБА_6 та кваліфікації його дій, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить змінити постановлені у кримінальному провадженні судові рішення.

Суть доводів прокурора зводиться до того, що він вважає неправильним призначене місцевим судом покарання засудженому на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань за оскаржуваним вироком і попереднім вироком від 18 липня 2018 року, що, на його думку, свідчить про фактичне застосування судом положень ст. 70 цього Кодексу, які застосовуються виключно при призначенні покарання за сукупністю злочинів на підставах, передбачених частинами 1, 4 ст. 70 КК України.
На думку прокурора, суд апеляційної інстанції всупереч вимогам частин 1, 4 ст. 70,

ст. 71 КК України, п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», встановивши, що один з епізодів інкримінованого злочину за ч. 2 ст. 15 і ч. 3

ст. 185 цього Кодексу ОСОБА_6 вчинив 08 січня 2019 року, тобто після ухвалення попереднього вироку від 18 липня 2018 року, безпідставно залишив без змін вирок місцевого суду, яким остаточне покарання ОСОБА_6 призначено шляхом часткового складання покарань за оскаржуваним вироком та за попереднім вироком від 18 липня 2018 року, оскільки зазначене правило призначення покарань може бути застосовано лише при призначенні покарань за сукупністю злочинів відповідно до вимог частин 1, 4 ст. 70 КК.

Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні суду касаційної інстанції прокурор вважала, що доводи, викладені у касаційній скарзі, є обґрунтованими, а тому просила її задовольнити.
Захисник ОСОБА_6 у своєму клопотанні про розгляд кримінального провадження за його відсутності просить постановлені судові рішення щодо його підзахисного залишити без зміни.
Мотиви Суду
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, а тому доведеності винуватості ОСОБА_6 у закінченому замаху на скоєння крадіжки, поєднаної з проникненням в інше приміщення та вчиненої повторно, колегія суддів не перевіряє, оскільки зазначене в касаційній скарзі не оспорюється, як не оспорюються і кваліфікація дій за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, а також вид та розмір призначеного покарання.

Доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні остаточного покарання ОСОБА_6 за сукупністю вироків колегія суддів касаційного суду вважає обґрунтованими.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальним процесуальним кодексом.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КК України в разі, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, то суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що за вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 липня

2018 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 15 і ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4

ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі статей 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки.
У цьому кримінальному провадженні ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні двох епізодів закінченого замаху на крадіжки, поєднані з проникненням в інше приміщення, вчинених повторно, а тому через те, що епізод від 19 лютого

2018 року вчинено до ухвалення вироку Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 липня 2018 року, охоплюються єдиною кваліфікацією за ч. 2 ст. 15 і ч. 3 ст. 185 КК України, як і епізод від 08 січня

2019 року після постановлення цього вироку, а тому за них не може бути призначено окреме покарання.
Суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, частково склав покарання за ч. 2 ст. 15 і ч. 3

ст. 185 КК України (за оскаржуваним вироком) та покарання, призначене за попереднім вироком від 18 липня 2018 року, й остаточно призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці.
Тобто норму закону, яка підлягає застосуванню, суд зазначив правильно, однак фактично застосував принцип призначення покарання за сукупністю злочинів, передбачений ст. 70 КК України.
З огляду на викладене суд касаційної інстанції, погоджуючись із остаточно визначеним розміром призначеного покарання, вважає, що допущене порушення під час викладення судового рішення підлягає виправленню, а тому вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду необхідно змінити, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за оскаржуваним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 18 липня

2018 року й остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці.
Таке виправлення не змінює судових рішень, не погіршує жодним чином становища засудженого та не виходить за межі вимог касаційної скарги.
У зв`язку з цим колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, задовольнити.
Вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від

26 червня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 04 вересня

2019 року щодо ОСОБА_6 змінити.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 липня 2018 року й остаточно ОСОБА_6 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці.
У решті судові рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3