Справа № 309/3963/17
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.01.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали провадження №11-кп/4806/359/20, за апеляційною скаргою керівника Хустської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 на ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 26. 06. 2019 щодо ОСОБА_6 , засудженого за ч. 2 ст. 289 КК України.

Зазначеною ухвалою суду відмовлено в задоволенні подання начальника Хустського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_9 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання щодо:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , засудженого вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 04. 06. 2018 за ч. 2 ст. 289 КК України до 05(п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 02(два) роки.

Подання умотивоване тим, що 11.07.2018 до Хустського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області на виконання надійшов вирокХустського районного суду Закарпатської області від 04.06.2018 щодо ОСОБА_6 , засудженого за ч. 2 ст. 289 КК України до 05(п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 02(два) роки. Цього ж дня засудженого поставлено на облік, надіслано повідомлення до Хустського районного суду про отримання вироку, повідомлення ДІМ, сторожову карту, сповіщення та вимогу до інформаційного центру та виклик засудженому із зазначенням дати прибуття до Хустського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області для постановки на облік на 23.07.2018, проте на вказаний виклик ОСОБА_6 не з`явився. 24. 07. 2018 засудженому ОСОБА_6 повторно надіслано виклик на 06. 08. 2018, на який засуджений знову не з`явився. Після чого ОСОБА_6 надіслано виклик для явки до Хустського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатськійобласті на 17. 08. 2018, на який засуджений також не з`явився. 20.08.2018 направлено запит до Копашнівської сільської ради для з`ясування місця проживання громадянина ОСОБА_6 .. 31. 08. 2018 ОСОБА_6 з`явився до Хустського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області для постановки на облік, з ним було проведено бесіду виховного та профілактичного характеру, ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання та обов`язками, які покладено на нього судом, попереджено про правові наслідки, які можуть виникнути в

-2-

результаті їх невиконання, про що складено довідку, відібрано підписку. В період із 03.09.2018 по 19.11.2018 засуджений ОСОБА_6 для реєстрації до Хустського РВ ДП «Центр пробації» в Закарпатській області не з`являвся. 18. 09. 2018 із засудженим було проведено бесіду профілактичного характеру щодо запобігання вчинення ним нових злочинів. У період із 03.12.2018 по 08.01.2019 засуджений не з`явився до Хустського РВ філії ДП «Центр пробації» в Закарпатській області з невідомих причин. 08. 01. 2019 засуджений ОСОБА_6 з`явився до Хустського РВ філії ДП «Центр пробації» в Закарпатській області. У періоді з 08. 01. 2019 по 04. 02. 2019 ОСОБА_6 з`являвся на реєстрацію до Хустського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області. 18.02.2018 засуджений ОСОБА_6 не з`явився для реєстрації до Хустського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області. 19. 02. 2019 засудженому надіслано виклик із зазначенням дати прибуття до Хустського РВ на 25. 02. 2019 на який засуджений не з`явився. 26. 02. 2019 начальником Хустського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області проведено перевірку по місцю проживання засудженого ОСОБА_6 , але засуджений був відсутній по місцю проживання, зі слів сусідів стало відомо, що ОСОБА_6 виїхав за межі України на сезонні роботи. На думку начальника Хустського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області вказані обставини свідчать про небажання засудженого ОСОБА_6 стати на шлях виправлення, а тому ставить питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_6 для відбування покарання, призначеного вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 04. 06. 2018 .
Ухвала суду мотивована тим, що в ході судового засідання Хустським РВ філії ДП «Центр пробації» належними доказами не доведено ухилення засудженого ОСОБА_6 від виконання покладених на нього обов`язків вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 04.06.2018 та порушення ним встановлених постановою органу пробації днів явки для реєстрації, про що свідчить і відсутність відомостей про те, що ОСОБА_6 за період іспитового строку вчиняв кримінальні правопорушення (злочини) та те, що до нього застосовувалися адміністративні стягнення. Також суд першої інстанції зазначив про відсутність у матеріалах подання відомостей про те, що уповноваженим органом з питань пробації організовувались першочергові заходи із виявлення засудженого ОСОБА_6 , місце знаходження якого невідоме, звернення до правоохоронних органів щодо розшуку засудженого ОСОБА_6 , місце знаходження якого, як слідує з подання, було невідоме в період із 03.12.2018 по 08.01.2019 та з 18.02.2019 по 26.03.2019, що також не свідчить про ухилення засудженого ОСОБА_6 від виконання покладених на нього обов`язків. Крім того суд констатував, що у матерілах подання відсутні докази вручення засудженому ОСОБА_6 викликів, про які зазначає орган пробації, у зв`язку з чим наявні у матеріалах подання виклики засудженого до органу пробації не можуть слугувати достатньою підставою для визнання особи повідомленою належним чином. При цьому судом першої інстанції визнано поважними причини неявки засудженого ОСОБА_6 на реєстрацію до органу з питань пробації 03.12.2018 по 17.12.2018 та з 18.02.2019 по 04.03.2019 перший і третій понеділок місяця, оскільки в зазначені дати ОСОБА_6 знаходився на амбулаторному лікуванні, що підтверджується медичними довідками лікаря. Врахувавши вказані обставини, вимоги ст. 78 КК України, ст. ст. 34, 164 КВК України, дані про особу ОСОБА_6 , його виключно позитивну характеристику за місцем проживання, наведені ним причини невиконання покладених на нього обов`язків, суд прийшов до висновку, що дії засудженого ОСОБА_6 не свідчать про умисне невиконання ним обов`язків та небажання стати на шлях виправлення, а тому органом з питань пробації не доведено підстав для задоволення внесеного до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_6 ..

-3-

В апеляційній скарзі керівник Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_8 ставить питання про скасування ухвали Хустського районного суду Закарпатської області від 26.06.2019 та постановлення нової ухвали, якою задовольнити подання Хустського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області щодо скасування звільнення від відбування покарання засудженому ОСОБА_6 та направлення його для відбування призначеного покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 05(п`яти) років позбавлення волі. В обґрунтування апеляційних вимог прокурор вказує, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою та підлягає скасування через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою порушення правил призначення покарання. Посилається на те, що суд першої інстанції не дав правильну оцінку поведінці засудженого ОСОБА_6 , яка свідчить про те, що він неодноразово без поважних причин ухилявся від виконання покладених на нього обов`язків в частині явки на реєстрацію до органу пробації. На думку прокурора, судом безпідставно взято до уваги медичні довідки про лікування ОСОБА_6 в періоди обов`язку з`явлення на реєстрації, оскільки такі твердження суперечать поясненням засудженого про виїзд у вказані дати за кордон з метою заробітків. Вказані обставини свідчать про порушення ОСОБА_6 вимог ст. ст. 75, 76 КК України щодо успішного проходження ним іспитового строку і доводять його небажання стати на шлях виправлення, що у відповідності до імперативних вимог ст. 78 КК України, ст. 166 КВК України із урахуванням п.10 постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», є підставою для направлення засудженого ОСОБА_6 для відбування покарання, призначеного вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 04.06.2018.
В запереченні на апеляційну скаргу прокурора, засуджений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 просять залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора, а ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 26.06.2019 щодо ОСОБА_6 без змін. Вказують, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а наведені прокурором доводи про порушення судом першої інстанції вимог ст. ст. 75, 76 КК України, ст. 78 КК України та ст. 166 КВК Українипід час розгляду подання органу пробації безпідставними. Звертають увагу, що із умовами відбування покарання та визначеними днями явки для реєстрації ОСОБА_6 був ознайомленим тільки 31. 08. 2018, в період з 03. 12. 2018 по 17. 12. 2018 перебував на лікуванні, а 08. 01. 2019 з`явившись на реєстрацію, з`ясовував можливість виїзду за кордон на заробітки через важкі сімейні обставини, що згодом було усно погоджено із начальником Хустського РВ філії ДУ «Центр пробації» ОСОБА_9 .. Також вказують, що в період з 18. 02. 2019 по 04. 03. 2019 ОСОБА_6 знову перебував на лікуванні, після чого виїхав на заробітки, вважаючи, що діє законно. Стверджують про відсутність у ОСОБА_6 умислу на ухилення від відбування покарання та просять врахувати, що в період відбуття покарання засуджений до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався, викликів із органу пробації не отримував, тричі не з`явився до органу пробації через хворобу, виїхав на заробітки із дозволу керівника органу пробації.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, пояснення засудженого ОСОБА_6 та його захисника- адвоката ОСОБА_7 про безпідставність поданої прокурором апеляційної скарги та законність рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи сторін, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, з таких підстав.

-4-

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Суд першої інстанції, розглядаючи подання начальника Хустського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_9 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення ОСОБА_6 для відбування призначеного покарання, зазначених норм кримінального процесуального закону дотримався в повній мірі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 78 КК України у разі, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Частиною 1 статті 166 Кримінально-виконавчого кодексу України встановлено, що у разі ухилення засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, від виконання обов`язків, які покладені на нього судом, або порушення громадського порядку, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, кримінально-виконавча інспекція застосовує до нього застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направленням для відбування покарання.

Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.
Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.
У разі вчинення засудженим адміністративних правопорушень, що тягнуть за собою накладення адміністративних стягнень, із засудженим проводиться індивідуальна профілактична бесіда.

-5-

У разі відмови судом у задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням повторне направлення до суду такого подання здійснюється після застосування до засудженого повторного письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Частиною першою статті 34 КВК України встановлено, що поважними причинами неявки засудженого за викликом уповноваженого органу з питань пробації у призначений строк є несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і документально підтверджені.

При скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді подання, яке подав начальник Хустського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_9 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_6 , засудженого вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 04.06.2018, враховані вказані вище вимоги Кримінального та Кримінального виконавчого кодексів України, дотримані вимоги Кримінального процесуального кодексу України й ретельно перевірені його доводи, яким дана відповідна оцінка й постановлено законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Апеляційним судом встановлено, що вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 04.06.2018 ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років та відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Із матеріалів особової справи ОСОБА_6 вбачається, що 31. 08. 2018 засуджений ОСОБА_6 був ознайомлений із постановою про встановлення днів явки до органу пробації на реєстрацію, якими визначено: перший та третій понеділок місяця. З постановою засуджений був ознайомлений, про що відповідно останній розписався того ж дня.
Згідно листка реєстрації засуджений ОСОБА_6 з`являвся на реєстрацію до органу пробації: 03.09.2018, 17.09.2018, 01.10.2018, 16.10.2018, 05.11.2018, 19.11.2018, 18.01.2019, 21.01.2019, 04.02.2019.
Разом з тим, із матеріалів провадження вбачається, що дійсно 03.12.2018, 17.12.2018, 18.02.2019, 04.03.2019 та 18.03.2019, засуджений ОСОБА_6 не з`явився для реєстрації до органу пробації, однак це не є безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, про що вірно в своїй ухвалі зазначив суд.
Детально проаналізувавши причини неявки ОСОБА_6 до органу пробації для реєстрації, зокрема його знаходження на амбулаторному лікуванні в періоди 03.12.2018 по 17.12.2018 та з 18.02.2019 по 04.03.2019, що підтверджено відповідними письмовими довідками лікаря, відсутність даних про притягнення його до кримінальної та адміністративної відповідальності під час іспитового строку, на думку апеляційного суду, не свідчать про наявність підстав для направлення засудженого у місця позбавлення волі.

-6-

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що ухвала суду є незаконною, у зв`язку з невідповідністю викладених у ній висновків фактичним обставинам кримінального провадження, визнаються необґрунтованими.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що матеріалами справи не встановлено, що засуджений ОСОБА_6 не став на шлях виправлення і не бажає виконувати покладені на нього судом обов`язки, про що свідчать й дані ним у судовому засіданні пояснення, у зв`язку з чим, викладені в поданні факти неявок ОСОБА_6 для реєстрації до органу з питань пробації самі по собі не можуть розцінюватися як небажання ОСОБА_6 стати на шлях виправлення.
Погоджуючись з указаним висновком суду першої інстанції, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку наданим ОСОБА_6 поясненням про те, що із умовами відбування покарання та визначеними днями явки для реєстрації він був ознайомленим 31.08.2018, а в період з 03.12.2018 по 17.12.2018 та з 18.02.2019 по 04.03.2019 перебував на лікарняному. Стверджував, що умислу не виконувати покладені на нього обов`язки не мав.
Такі пояснення засудженого прокурор у судовому засіданні як суду першої, так і апеляційної інстанції не спростував.
З урахуванням вище наведеного, враховуючи встановлені фактичні обставини такої поведінки засудженого ОСОБА_6 , причини, що унеможливили з`явитися йому на реєстрацію у встановлені дні, його явки на реєстрацію одразу після виникнення об`єктивної можливості, на думку колегії суддів, не свідчать про небажання засудженого ОСОБА_6 стати на шлях виправлення та його ухилення від покладених на нього судом обов`язків, а тому не є достатніми підставами для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування покарання.
При цьому судом першої інстанції обґрунтовано враховано і положення ст. 164 КВК України про обов`язок уповноваженого органу з питань пробації організовувати першочергові заходи з виявлення засуджених, місце знаходження яких невідоме та звертатися до відповідних правоохоронних органів щодо розшуку вказаних осіб.
При оцінці доводів апеляційної скарги щодо причин неявок ОСОБА_6 на реєстрацію та прийнятті судового рішення колегія суддів враховує й те, що органом пробації не перевірялись пояснення засудженого ОСОБА_6 , відповідно до яких, на реєстрацію він не з`явився з поважних причин (перебування на сезонних заробітках), у тому числі не збирались докази у підтвердження (спростування) цих пояснень.
Отже, враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні подання органу пробації про звільнення ОСОБА_6 вірно врахував, що дії засудженого ОСОБА_6 не свідчать про умисне невиконання ним обов`язків . При цьому суд першої інстанції зважив на те, що поведінка засудженого щодо подальших явок та пояснення причин неприбуття на реєстрацію, які за доведених життєвих обставин засудженого заслуговують на увагу у якості поважних, та не створюють уявлення умисного ухилення від виконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків.
До того ж, маючи відомості про причини неявок засудженого на реєстрацію, орган пробації міг їх перевірити та об`єктивно оцінити.
На переконання апеляційного суду, неявки засудженого ОСОБА_6 на реєстрацію відбувалися в силу об`єктивних причин, а тому не є безумовними підставами для скасування звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням.
Наведені вище обставини не засвідчують свідомого, цілеспрямованого нехтування засудженим ОСОБА_6 покладеними судом обов`язками та його небажання ставати на шлях виправлення, оскільки неявки на реєстрації відбувалися в силу об`єктивних причин.

-7-

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, з урахуванням того, що засуджений інших судимостей не має, до адміністративної відповідальності не притягався, кримінальних правопорушень під час іспитового строку не вчиняв, має виключно позитивну характеристику за місцем проживання , та з урахуванням відсутності ознак злісного ухилення від відбування покарання, призначеного вироком суду, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.
Отже, доводи прокурора про порушення засудженим ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків, колегія суддів визнає непереконливими, оскільки встановлені обставини не підтверджують, що ОСОБА_6 мав на меті ухилятися від виконання покладених на нього обов`язків та не бажав стати на шлях виправлення.
Враховуючи недоведеність небажання засудженого стати на шлях виправлення, як того вимагає п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" №7 від 23.10.2003, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність на теперішній час достатніх та законних підстав для задоволення подання органу пробації та направлення засудженого для відбування покарання.
Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог ст. ст. 372, 539 КПК України.

За таких умов, апеляційний суд не вбачає підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали районного суду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, які б тягнули за собою безумовне скасування чи зміну судового рішення, у даному провадженні не допущено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора щодо незаконності ухвали суду апеляційний суд відхиляє, як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

При прийнятті рішення колегія суддів враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст.404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту (прокурора, потерпілого, обвинуваченого чи його захисника) апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи; що прокурором не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду й будь-яких обґрунтованих клопотань з цього приводу не заявлялось.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу керівника Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 26.06.2019, якою відмовлено в задоволенні подання начальника Хустського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_9 про скасування щодо ОСОБА_6 звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: