ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 948/172/20 Номер провадження 11-кп/814/638/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції з ДУ «Машівська виправна колонія № 9» провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 05 березня 2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою суду щодо,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.12.2016 за ч. 3 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років, з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 2 роки. Постановою Верховного суду від 25.09.2018 пом`якшено покарання до 9 років позбавлення волі.

відмовлено в задоволенні спільного подання Державної установи «Машівська виправна колонія (№ 9)» та спостережної комісії Машівської РДА Полтавської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Мотивуючи своє рішення, суддя вказав, що хоча засуджений за час відбування покарання в Машівській ВК-9 сім разів був заохочений за сумлінну поведінку та ставлення до праці, натомість мало місце дисциплінарне стягнення, хоча воно й погашене. Також вказує на те, що засуджений відбув фактично покарання в місцях позбавлення волі неповних 3 років протягом яких він постійно хоча і працював, але цього строку недостатньо для переконливого висновку, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Крім цього, хоча свою провину засуджений визнав, але шкоду потерпілим відшкодував в малому розмірі порівняно з позовом, добровільно лише 900 грн, що не свідчить про досягнення мети покарання, а відтак дійшов висновку, що у задоволенні подання слід відмовити.
Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, засуджений ОСОБА_9 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

На обґрунтування вимог вказує, що злочин, який він вчинив відноситься до необережних злочинів, станом на звернення з поданням він відбув 4 роки і 6 місяців позбавлення волі, що складає більш ніж строку покарання. За весь час відбування покарання має лише одне стягнення, яке як він вказує взагалі не вчиняв, разом з тим з того часу вже минуло 3 роки, тому дане стягнення погашено.

Зазначає, що з самого початку перебування у колонії працевлаштований робітником птахо-тваринної ферми, за сумлінне ставлення до праці має 7 заохочень. Крім того, керівництво установи дозволило йому проживати разом з сім`єю за територією установи, що свідчить про позитивні зміни у його свідомості.

Також посилається на те, що суд помилково вказав на мінімальне відшкодування шкоди. Так, ним відшкодовано в повному обсязі суму в розмірі 8614,60 грн. та утримано із заробітної плати 22 664 грн. в рахунок відшкодування шкоди потерпілим. Зазначає, що виплачувати кошти у більшому розмірі не може, оскільки отримує мінімальну заробітну плату та працює в умовах ізоляції, крім того має на утриманні малолітню дитину.

Отже, вважає висновки суду помилковими, а подання про його умовно-дострокове звільнення таким, що підлягає задоволенню.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити ухвалу без змін, перевіривши матеріали провадження та особової справи засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
За правилами п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002р., умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції всебічно та об`єктивно дослідив дані про особу засудженого, надав їм належну оцінку в сукупності, як таким, які повно та всебічно характеризують особу ОСОБА_8 .

Так, по даній справі ОСОБА_8 засуджений вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.12.2016 за ч. 3 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років, з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 2 роки. Постановою Верховного суду від 25.09.2018 пом`якшено покарання до 9 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України у подвійному розмірі зараховано ОСОБА_8 у строк покарання період ув`язнення з 05.06.2016 по 05.12.2016 та з 06.12.2016 по 20.03.2017.
Початок строку відбування покарання 06.12.2016 року, кінець строку відбування покарання 21.08.2024 року.
Так, відповідно до характеристики на засудженого ОСОБА_8 від 20.02.2020, останній перебуває в місцях позбавлення волі з 05.06.2016. За період перебування у Київському СІЗО характеризувався посередньо, мав 1 стягнення у вигляді догани, яке погашене на даний час, заохочень не мав.

З 25.05.2017 відбуває покарання в Машівській виправній колонії № 9, де характеризується позитивно, протягом 2017-2019 років мав 7 заохочень за сумлінну поведінку і ставлення до праці. Працевлаштований робітником птахо-товарної ферми, виконує доручену йому роботу. За висновком адміністрації установи довів своє виправлення.

Разом з тим колегія суддів враховує те, що фактично ОСОБА_8 відбуває покарання майже 3 роки, решта строку покарання зараховано у подвійному розмірі на підставі ч.5 ст.72 КК України, що є досить коротким проміжком часу, враховуючи загальний строк призначеного йому покарання, який не дає можливості встановити ступінь виправлення засудженого.
Також слід зазначити, що наявність позитивної характеристики та семи заохочень (за сумлінну поведінку і ставлення до праці), які відповідно до ст.9 КВК України є обов`язком засудженого, не являються достатніми доказами виправлення останнього.
Що стосується доводів апеляційної скарги засудженого про його працевлаштування та позитивну характеристику, то такі дані дійсно вказують на позитивні зміни у його поведінці, однак є недостатніми для висновку про його виправлення та не можуть слугувати доказом того, що засуджений твердо став на шлях виправлення та заслуговує на застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 передчасним.
Отже, висновки суду першої інстанції є правильними та належним чином обґрунтовані, підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 05 березня 2020 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4