В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2020 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Магдалинівка Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000589 від 26 листопада 2019 р. за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Котовка Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, має середню спеціальну освіту, не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

24 листопада 2019 р. близько 22 години 00 хвилин в с. Котовка Магдалинівського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_2 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклої сварки з ОСОБА_5 , знаходячись в положенні стоячи, на відстані витягнутої руки від останньої, наніс їй один удар відкритою долонею правої руки в область обличчя, в результаті чого ОСОБА_5 впала на підлогу та перебувала в положенні лежачи на правому боці, а ОСОБА_4 , далі продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_5 один удар правою ногою в область лівого стегна, в результаті чого спричинив потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді садна нижньої губи зліва і синця лівого стегна, які згідно висновку експерта № 291 від 26 листопада 2019 р. відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, на підставі п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 р. № 6.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю та пояснив, що 24 листопада 2019 року близько 22 години 00 хвилин у приміщенні житлового будинку по АДРЕСА_2 дійсно між ним та потерпілою виникла сварка, у зв`язку із чим він завдав тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що дійсно обвинувачений завдав їй тілесних ушкоджень за вказаних обставин, претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_4 не має.

В ході судового розгляду кримінального провадження, з урахуванням ст. 349 ч. 3 КПК України, суд обмежив дослідження фактичних обставин провадження допитом обвинуваченого, потерпілої та оголошенням даних, які характеризують особу ОСОБА_4 , та дійшов до переконання, що його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, знайшла своє підтвердження повністю та в повному обсязі підтверджується сукупністю доказів, які були об`єктом судового розгляду, а також доказів, які не досліджувались в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, та яким надано належну оцінку.
При встановлених обставинах суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю, тому його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України, як спричинення умисних легких тілесних ушкоджень.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке в силу ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який не працює, по місцю проживання характеризується посередньо, повністю визнав себе винним, щиро розкаявся у скоєному злочині, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога, інвалідом не являється, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, а також обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК України, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи міркування прокурора, потерпілої та обвинуваченого, з урахуванням конкретних обставин справи, відношення обвинуваченого до вчиненого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, його мети, суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією статті, чи звільнення обвинуваченого від покарання, судом не встановлено.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази та витрати на залучення експертів по справі відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого в рамках даного кримінального провадження не обирався, а тому питання про його дію суд не вирішує. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349 ч. 3, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області, протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1