28.04.2020 Справа №607/6901/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2020 року Справа №607/6901/20

Провадження 1-кс/607/3124/2020

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження №0000074 від 08.01.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України про накладення арешту ,-
В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернувся слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0000074 від 08.01.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України із клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб Ford Transit, червоного кольору НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким користувався її чоловік ОСОБА_6 для транспортування психотропних речовин з метою їх подальшого збуту.

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000074 від 08.01.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що у період 2019-2020 років ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , за попередньою змовою, направленою на отримання незаконних доходів на постійній основі, здійснювали збут психотропних речовин у м.Тернополі. 22 квітня 2020 року проведено огляд місця події по вул.Стадникової, біля будинку №1 в м.Тернополі, поруч із яким знаходився транспортний засіб Ford Transit, червоного кольору НОМЕР_1 . 22 квітня 2020 року на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду із вищевказаного транспортного засобу було вилучено поліетиленове упакування із червоною застібкою, в якому знаходилась порошкоподібна речовина, що є психотропним засобом амфетамін.

Вказує, що з врахуванням зібраних є достатні підстави вважати, що вказаний транспортний засіб використовувався ОСОБА_6 , з метою транспортування психотропних речовин та їх подальшого збуту, а тому в силу вимог ст. 98 КПК є речовим доказом.

Окрім того, досудове розслідування проводиться за ч.ч. 2,3 ст. 307 КК України, санкції яких передбачають конфіскацію майна як виду покарання, а також застосування, в силу вимог ст. 96-1,96-2 КК України, заходу кримінально-правового характеру у вигляді спеціальної конфіскації.

Посилаючись на наведене та положення ст. 170 КПК, з метою збереження речових доказів, можливої конфіскації як виду покарання чи спеціальної конфіскації, слідчий просить накласти арешт на транспортний засіб Ford Transit, червоного кольору НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким користувався її чоловік ОСОБА_6 для транспортування психотропних речовин з метою їх подальшого збуту.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, якими слідчий обґрунтовує клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Згідно з вимогами п.7 ч.2 ст.131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є, у тому числі, арешт майна.

В силу вимог ч.5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до вимог ч.1 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Згідно з вимогами ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 КПК України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положення ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Отже, законом передбачено вичерпний перелік підстав для арешту майна та обов`язок органу досудового розслідування довести, що такий захід забезпечення кримінального провадження є доцільним у конкретному випадку і забезпечує досягнення мети арешту майна.

У ч. 2 ст. 173 КПК України зазначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається із клопотання, слідчий просить накласти арешт на транспортний засіб Ford Transit, червоного кольору НОМЕР_1 , з метою збереження речових доказів, можливої конфіскації як виду покарання чи спеціальної конфіскації. При цьому у клопотання зазначає, що такий транспортний засіб належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та яким користувався її чоловік ОСОБА_6 для транспортування психотропних речовин з метою їх подальшого збуту та який був вилучений під час огляду місця події.

Встановлено, що слідчий на підтвердження власних доводів викладених у клопотанні, окрім витягу з ЄРДР, будь яких інших належних та достатніх доказів суду не надав.

До клопотання не долучено протоколу огляду місця події, докази на підтвердження належності такого майна ОСОБА_5 , доказів користування чи володіння таким майном іншими особами, докази використання такого майна як знаряддя вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину тощо.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий не надав жодних належним та достатніх доказів, на підтвердження того, що вказаний транспортний засіб був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, був об`єктом кримінально протиправних дій чи набутий протиправним шляхом.

Також у клопотанні слідчий зазначає, що досудове розслідування здійснюється за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. На думку слідчого, це свідчить про те, що вказаний автомобіль, який належить третій особі, може бути об`єктом конфіскації.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Слідчому судді не надано жодних доказів на підтвердження факту належності даного автомобіля підозрюваному .

Доказів наявності обґрунтованої підозри щодо третьої особи у даному кримінальному провадженні слідчим також не надано.

Крім цього, слідчий зазначає, що вказаний транспортний засіб може підлягати спеціальній конфіскації.

В силу вимог ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

У ч. 1 ст. 96-2 КК України вказано, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення;

3) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

До клопотання не долучено жодних доказів походження даного майна, ким та для чого він використовувався, а також інші обставини, які б дали змогу зробити висновок про те, що спірний автомобіль, який належить третій особі, може бути предметом спеціальної конфіскації та відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Так, до клопотання, окрім витягу з ЄРДР, не долучено інших документів.

Окремо слід зазначити, що відповідно до вимог ст.64-2 КК України, права третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Таким чином, суб`єктом звернення із зазначеним клопотанням, якщо таке майно не належить підозрюваному має бути саме прокурор, а не слідчий.

Згідно з вимогами ч.3 ст.172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, слід повернути прокурору та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, який рахувати з моменту отримання копії даної ухвали, а саме для: подання належним чином оформленого клопотання, з врахуванням вимог ст.64-2 КПК України, а також із зазначенням та долученням до клопотання доказів на підтвердження наявності обґрунтованої підозри; доказів на підтвердження права власності, користування чи володіння на транспортний засіб; доказів на підтвердження придбанння майна за грошові кошти отримані внаслідок продажу наркотичних засобів та психотропних речовин; доказів на підтвердження того, що вказаний автомобіль був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, об`єктом кримінально протиправних дій чи був набутий протиправним шляхом; доказів на підтвердження, що спірний автомобіль, який належить третій особі, може бути предметом спеціальної конфіскації та відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України, а також долучення інших оригіналів або копій документів, на обґрунтування клопотання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 132,172 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання про накладення арешту на транспортний засіб повернути прокурору та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, який рахувати з моменту отримання копії даної ухвали, а саме для: подання належним чином оформленого клопотання, з врахуванням вимог ст.64-2 КПК України, а також із зазначенням та долученням до клопотання доказів на підтвердження наявності обґрунтованої підозри; доказів на підтвердження права власності, користування чи володіння на транспортний засіб; доказів на підтвердження придбанння майна за грошові кошти отримані внаслідок продажу наркотичних засобів та психотропних речовин; доказів на підтвердження того, що вказаний автомобіль був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, об`єктом кримінально протиправних дій чи був набутий протиправним шляхом; доказів на підтвердження, що спірний автомобіль, який належить третій особі, може бути предметом спеціальної конфіскації та відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України, а також долучення інших оригіналів або копій документів, на обґрунтування клопотання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1