Справа № 752/2026/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1552/2020 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 15 січня 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь Донецької обл., громадянина України, працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину.

В С Т А Н О В И Л А:
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, 02.11.2017 року приблизно о 23.30 годині, керуючи технічно справним автомобілем марки «FORD FOCUS» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись у темну пору доби по вологому чистому асфальтобетонному дорожньому покритті другої смуги проїзної частини по вул. Саперно-Слобідська зі сторони вул.Грінченка у напрямку мосту «Південний» у м. Києві зі швидкістю приблизно 60 км/год., не обрав безпечної швидкості руху з урахуванням дорожньої обстановки, будучи не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та неправильно зреагував на її зміну,внаслідок чого здійснив наїзд передньою частиною свого автомобіля у задню частину стоячого автомобіля марки «BMW-X5» реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті чого останній здійснив наїзд на автомобіль марки «KIA SORENTO» д.н.з. НОМЕР_3 , який, в свою чергу, здійснив наїзд на автомобіль марки «MERSEDES-BENS VITO» д.н.з. НОМЕР_4 , чим порушив вимоги п.п. 2.3 б), 12.1, 12.2 Правил дорожнього руху України.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «FORD FOCUS» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_9 , 1987 р.н., отримав закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку переломів луски правої скроневої кістки, перетинок решітчастої кістки справа, медіальної стінки правої орбіти, правої носової кістки із зміщенням уламків, забійної рани спинки носа, яка за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Вказані дії ОСОБА_7 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Судом першої інстанції ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та виправдано, оскільки стороною обвинувачення не надано суду доказів, які б поза розумним сумнівом доводили спричинення потерпілому ОСОБА_9 внаслідок порушення правил безпеки дорожнього руху водієм ОСОБА_7 , який керував транспортним засобом, тяжких тілесних ушкоджень, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у ньому, фактичним обставинам кримінального правопорушення та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що суд, вказавши у вироку формулювання обвинувачення, яке було пред`явлене ОСОБА_7 , та визнаючи його недоведеним, не вказав підстави для виправдання і мотиви, з яких відкинув докази обвинувачення, за наявності наданого стороною захисту висновку спеціаліста, який суперечив висновку судово-медичного експерта від 06.12.2017 щодо характеру та тяжкості отриманих потерпілим тілесних ушкоджень, безпідставно доручив проведення комісійної судово-медичної експертизи ДУ «Головне бюро СМЕ МОЗ України», працівником якої є спеціаліст, що надав висновок на заяву сторони захисту, а після отримання висновку комісійної СМЕ, виявивши упередженість, відмовив прокурору у задоволенні клопотання про проведення ще однієї комісійної судово-медичної експертизи у іншій експертній установі, яке було заявлено у зв`язку з наявністю протилежних за змістом висновків двох експертиз. Також судом не звернута увага на показання експерта ОСОБА_10 , який стверджував, що у разі відкидання наявності у потерпілого тяжких тілесних ушкоджень, виявлені у нього тілесні ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Потерпілий ОСОБА_9 на апеляційний розгляд не з`явився, про час і місце розгляду повідомлений, направив до суду заяву, у якій просив розгляд кримінального провадження провадити без його участі, звернувши увагу на те, що він апеляційну скаргу прокурора не підтримує, оскільки інших тілесних ушкоджень ніж легкі внаслідок ДТП він не отримав.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого та захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно з диспозицією ч.2 ст.286 КК України кримінальна відповідальність особи, що керує транспортним засобом, настає у разі порушень правил безпеки дорожнього руху, якщо вони заподіяли тяжке тілесне ушкодження.
Обставини порушення ОСОБА_7 правил безпеки дорожнього руху в апеляційній скарзі не оскаржуються.
Висновки суду про ненадання прокурором належних та допустимих доказів спричинення порушенням ПДР потерпілому тяжких тілесних ушкоджень грунтуються на матеріалах кримінального провадження.
Так, прокурором на підтвердження винуватості ОСОБА_7 надані докази наявності у потерпілого внаслідок ДТП тяжких тілесних ушкоджень, що містяться у висновку судово-медичного експерта №1808 Е та показаннях експерта ОСОБА_10 у судовому засіданні.
З висновку судово-медичного експерта №1808 Е від 5.12.- 06.12.2018 за результатами дослідження медичної документації, вбачається, що при поступленні до стаціонару 02.11.2017 у ОСОБА_9 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, переломів луски правої скроневої кістки, перетинок решітчастої кістки справа, медіальної стінки правої орбіти, правої носової кістки із зміщенням уламків, забійної рани спинки носа. Закрита черепно-мозкова травма за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.
Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_10 підтримав виготовлені ним висновки експертизи, уточнивши, що до тяжких тілесних ушкоджень відноситься перелом луски правої скроневої кістки, який ним був виявлений з медичної документації та в результаті вивчення знімків спіральної компьютерної томографії головного мозку разом з лікарем-ренгенологом.
Зазначені докази суд відкинув , визнавши їх такими, що надані без врахування усіх необхідних даних про стан здоров`я потерпілого.
У той же час, з показань обвинуваченого та потерпілого в суді першої інстанції випливає, що безпосередньо після ДТП потерпілий опинився у лікарні, де отримав первинну медичну допомогу, через два дні був виписаний з лікарні та вийшов на роботу. В лікарні потерпілому робили ренгенограму, яка не підтвердила наявності у нього переломів черепної коробки.
Під час судового розгляду за клопотанням прокурора судом була призначена комісійна судово-медична експертиза, яка дійшла висновку про те, що обєктивними медичними даними перелом луски скроневої кістки праворуч не підтверджений, а з огляду на характер неврологічної симптоматики, клінічну картину, тривалість розладу здоров`я після події, відсутність наслідків, які б викликали постійну втрату загальної працездатності у ОСОБА_9 мали місце лише легкі тілесні ушкодження.
В судовому засіданні експерт - доповідач по висновку комісійної судово-медичної експертизи №12/19 ОСОБА_11 підтримала висновок комісії, додавши, що комісією був безпосередньо оглянутий потерпілий, вивчена медична документація, що стосувалася ОСОБА_9 , з участю нейроренгенолога та комісія визнала, що висновки попередньої судово-медичної еспертизи є хибними.
Доказам по справі суд надав належну правову оцінку і дійшов вірного висновку про відсутність належних доказів , які б стверджували наявність у потерпілого тяжких тілесних ушкоджень, які є обов`язковим наслідком для кваліфікації дій особи за ч.2 ст.286 КК України.
Доводи апеляційної скарги щодо упередженості членів комісії, яка проводила судово-медичну експертизу №12/19, є безпідставними, оскільки спеціаліст, який надавав висновок по заяві захисника, у складі комісії експертів не перебував.
Також є необгрунтованими доводи апеляційної скарги про безпідставність відхилення судом першої інстанції клопотання прокурора про призначення ще однієї комісійної судово-медичної експертизи характеру і ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих потерпілим внаслідок ДТП, так як прокурором не були вказані правові підстави для проведення такого дослідження.
Суд першої інстанції провів судовий розгляд з дотриманням вимог ст.337 КПК України у межах висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, тому показання в судовому засіданні суду першої інстанції експерта ОСОБА_10 про можливу наявність у потерпілого тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості не є такими, що можуть вплинути на висновки про відсутність у діях обвинуваченого об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Судове рішення ухвалено з дотриманням вимог ст.370 КПК України щодо його законності , обгрутованості та вмотивованості.
За таких обставин вирок суду є законним.
Керуючись ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 15 січня 2020 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: