ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/730/20 Справа № 932/5286/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
третя особа ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_10 , по кримінальному провадженню № 0000799 від 26.03.20 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України про арешт майна , -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_10 , по кримінальному провадженню № 0000799 від 26.03.20 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України про арешт майна.
Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя посилався на те, що вилучене майно, по вказаному кримінальному провадженню по вказаній кримінально-правовій кваліфікації злочину внесеного до ЄРДР, не може бути речовим доказом, не відповідає критеріям ст. 98 КПК України, вказаний автомобіль не використовувася як знаряддя злочину, а від так відсутні підстави передбачені ст. 170 КПК України для накладення арешту на вказане майно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою клопотання слідчого задовольнити, накласти арешт на майно, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000799, а саме на: автомобіль «TOYOTA CAMRY», д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «TOYOTA GAMRY», д.н.з. НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_11 ; ключі від автомобіля «TOYOTA CAMRY», д.н.з. НОМЕР_1 ; чорний ключ-брелок від автомобіля зі значком «TOYOTA», а також пристрій «ADAPTER» чорного кольору та дві пластикові картки з гаманця, який знаходився в автомобілі, які належать ОСОБА_11 (мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , моб, тел. НОМЕР_3 ), шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування ним.
Вимоги апеляційної скарги, обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною, такою що винесена з порушенням норм процесуального права, оскільки у ході досудового розслідування було здобуто достатньо доказів того, що особи, які вчинили незаконне заволодіння транспортним засобом, використовували автомобіль «TOYOTA CAMRY» д.н.з. НОМЕР_1 , як знаряддя для прибуття до місця вчинення злочину та його залишення, а також супроводження викраденого автомобіля до місця його переховування, тобто як знаряддя вчинення злочину.
На думку прокурора, ОСОБА_12 (який постійно користується автомобілем), ОСОБА_11 (власник майна) чи інші особи, можуть знищити, перетворити чи відчужити транспортний засіб автомобіль «TOYOTA CAMRY» з д.н.з. НОМЕР_1 , та інші речі, які є речовими доказами у кримінальному провадженні, у ході досудового розслідування з метою їх збереження (доказів), зокрема запобігання можливості знищити, приховати, чи відчужити майно, яке є речовим доказом, виникла необхідність у позбавленні за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та користування майном щодо якого існує сукупність підстав вважати, що воно є доказом злочину.
Крім того, без накладення арешту на вищевказане майно, сторона обвинувачення позбавлена можливості в дослідженні усіх обставин вчинення злочину, зібранні додаткових доказів, пов`язаних із використанням автомобілю «ТОYОТА САМRУ», д.н.з. НОМЕР_1 , у вчиненні злочину, пред`явленні речового доказу суду, тобто в можливості повного, всебічного, неупередженого дослідження усіх обставин провадження.

Позиції учасників судового провадження.
У судовому засіданні прокурор підтримав доводи апеляційної скарги та з підстав викладених у ній просив її задовольнити.
Захисник ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення :1)збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За приписами частини другої ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність рішення слідчого судді та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд дійшов висновку, що вказані вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про арешт майна, слідчим суддею виконані належним чином.
З клопотання слідчого та наданих до нього матеріалів вбачається, що слідчим відділенням Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000799, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.03.2020 року з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 289 КК України.
Як було встановлено у ході досудового розслідування, особи, які незаконно заволоділи автомобілем, прибули для вчинення своєї злочинної діяльності з м. Києва до Дніпропетровської області на автомобілі «TOYOTA CAMRY» з д.н.з. НОМЕР_1 , тобто використали вказаний автомобіль, на думку органу досудового розслідування, як знаряддя для прибуття до місця вчинення злочину, у зв`язку з чим виникла необхідність у накладенні арешту, на підставі чого слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням.
У межах даного провадження, слідчий в своєму клопотанні про арешт майна, посилався на необхідність застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою збереження речових доказів.
За приписами ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відмовляючи у задоволені клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для накладення арешту на майно, з огляду на те, що зазначене майно не може бути речовим доказом та не відповідає критеріям ст. 98 КПК України, вказаний автомобіль не використовувався як знаряддя злочину.
Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо необхідності відмови в накладенні арешту на майно, вказане в клопотанні, та вважає, що слідчий суддя дійшов вірного висновку про те, що слідчим не було надано доказів, які б вказували на відповідність майна критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та необхідність накладення арешту на майно, й наявність ризиків, зазначених в ст. 170 КПК України, а саме: можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження цього майна.
Наведене вище спростовує доводи апеляційної скарги прокурора щодо наявності правової підстави накладення арешту на зазначене у клопотанні слідчого майно.
Інші доводи апеляційної скарги щодо незаконності оскаржуваної ухвали слідчого судді є непереконливими, суперечать наявним доказами в матеріалах провадження, оскільки рішення слідчого судді ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми доказами, належно дослідженими судом.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
Отже, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують втручання у права та інтереси власника майна. Слідчий суддя дотримався вимог п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 173 КПК України, врахувавши відсутність правових підстав для арешту майна, вказаного прокурором в апеляційній скарзі.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_10 , по кримінальному провадженню № 0000799 від 26.03.20 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України про арешт майна залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4