КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 361/1349/20 Провадження № 11-кп/824/1831/2020 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2020 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0000810 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковель, Волинської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 185 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ковель, Волинської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 185 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Ковель, Волинської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 ,

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_10 .

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 березня 2020 року обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 продовжено строк тримання під вартою до 02 травня 2020 року включно.
Таке рішення суду мотивовано тим, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки є підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , з метою уникнення покарання за вчиненні злочини, можуть переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Також судом не встановлено будь-яких даних про зменшення чи відсутність зазначених ризиків, для застосування стосовно обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Не погодившись з прийнятим судом рішенням, захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подав апеляційні скарги, в яких просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою змінити обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в певний період доби.

В доводах апеляційних скарг захисник ОСОБА_6 зазначає, що судом не враховано всі обставини при вирішенні питання щодо запобіжного заходу, зокрема, не в повній мірі з`ясовано мотиви на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених та запобігти ризикам.
Апелянт просить суд змінити запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт в певний період доби, у зв`язку з тим що, обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 одружені, мають дітей, пенсійного віку батьків та постійне місце проживання.
Захисник ОСОБА_6 звертає увагу суду на те, що до теперішнього часу обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не вчиняли жодних спроб здійснити переховування від суду, раніше до кримінальної відповідальності не притягалися, проїзних квитків не придбавали, з місця реєстрації не знімалися.
Також захисник наголошує на тому, що можливість впливу обвинувачених на потерпілих відсутня, оскільки в даному кримінальному провадженні потерпілі не визначені, а судові експертизи не призначалися.
В апеляційних скаргах захисник зазначає, що прокурором не надано жодних доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Апелянт звертає увагу суду на недопустимість доказів, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а також невірну кваліфікацію злочинів.
Крім того, захисник вказує, що в момент вчинення злочину ОСОБА_8 перебував в іншому місці, що підтверджується фотокартками.

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 клопотань про участь у судовому засіданні під час розгляду апеляційних скарг захисника ОСОБА_6 до суду не направляли, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Під час апеляційного розгляду прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Враховуючи те, що апеляційні скарги подані щодо продовження обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 строків тримання під вартою, колегія суддів переглядає судове рішення лише в цій частині.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення суд повинен, з урахуванням вимог статті 178 КПК України, з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Під час розгляду клопотання суд встановив, що відсутні переконливі докази на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з метою уникнення покарання за вчиненні злочини, можуть переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Суд першої інстанції врахував тяжкість інкримінованого злочину, обставини його вчинення та дані про осіб обвинувачених, крім того суд врахував необхідність забезпечення своїм рішенням не тільки поваги до особистої свободи обвинуваченого, але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів, на підставі чого дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Доводи апеляційних скарг про те, що прокурор не довів існування ризиків є необґрунтованими, оскільки питання щодо продовження строків тримання під вартою розглядалось судом в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, та з матеріалів провадження вбачається, що при продовженні строків тримання під вартою обвинувачених суд враховував не лише тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винними у вчиненні злочинів, а й існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобіганню яким може сприяти лише тримання обвинуваченого під вартою.
Крім того, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Відтак, колегія суддів погоджується з тим, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 зазначено, що обвинувачення ґрунтується на недопустимих доказах.
Так, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що переглядаючи ухвалу суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинувачених у виді тримання під вартою, в межах апеляційного розгляду не може вдаватися до вирішення питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання осіб винуватими чи невинуватими у вчиненні злочинів.
Доводи апеляційних скарг про те, що обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 одружені, мають дітей, пенсійного віку батьків та постійне місце проживання, самі по собі не можуть слугувати підтвердженням їх належної процесуальної поведінки та відсутності ризиків, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Також не свідчить про зменшення існуючих ризиків відсутність потерпілих у кримінальному провадженні, оскільки це жодним чином не впливає на ризик вчинення обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 нових злочинів та не виключають можливості призначення судом суворого покарання.
Крім того, твердження апелянта про необґрунтованість ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах провадження.

Отже, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, на підставі яких прийняв відповідне рішення.
За сукупності таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше застосований до обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть на даному етапі судового провадження забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду.

Керуючись ст. ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , залишити без задоволення.
Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 березня 2020 року, якою обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 185 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 02 травня 2020 року включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4