ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/155/20 Справа № 704/171/20 Категорія: ст.ст.181, 194 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого-суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря судового засідання в режимі відеоконференції: прокурора підозрюваного захисника ОСОБА_5 ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тальнівського районного суду Черкаської області від 28 лютого 2020 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, фізична особа-підприємець, депутата Вишнопільської сільської ради VІІ скликання Тальнівського району Черкаської області, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

застосовано запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту, строком на два місяці, тобто до 26.04.2020 та покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, -

в с т а н о в и л а :

28 лютого 2020 року слідчим Тальнівського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 до слідчого судді Тальнівського районного суду Черкаської області подано клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Необхідність застосування даного запобіжного заходу обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 у невстановлені досудовим розслідуванням часі, даті та місці, діючи умисно та цілеспрямовано, всупереч вимог «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями металевими снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 №622, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, незаконно придбав автомат АКМ 1969 року випуску, калібру 7,62 мм, та магазином до вказаного автомату без номеру, який переніс та сховав на подвір`ї домоволодіння по АДРЕСА_2 , до якого мав вільний доступ, оскільки воно належить його знайомій ОСОБА_10 , яка не була обізнана про наявність у неї на подвір`ї вказаної вогнепальної зброї, та зберігав до моменту її вилучення працівниками поліції у ході проведення огляду місця події 26.02.2020 з 21 год. 39 хв. по 22 год. 12 хв.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.263 КК України.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 27.02.2020 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Тальнівського районного суду Черкаської області від 28 лютого 2020 року обрано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту, строком на два місяці, тобто до 26.04.2020 та покладено на нього обов`язки, передбаченіч.5 ст.194 КПК України.

При вирішенні питання про обрання підозрюваному зазначеного вище запобіжного заходу та постановлені даної ухвали, слідчим суддею враховано, що достатнім заходом забезпечення поведінки ОСОБА_7 є домашній арешт, зважаючи на те, що підозрюваний раніше не судимий, є депутатом Вишнопільської сільської ради, інвалідом ІІ групи, одружений, має на утриманні двох дітей, позитивно характеризується за місцем проживання. Докази ризиків на які посилається прокурор є непереконливими.

Одночасно судом враховано, що сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча є визначальним елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Тальнівського районного суду Черкаської області від 28.02.2020 скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого, застосувавши відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В апеляційній скарзі посилається на те, що суд в порушення вимог ст.ст.177, 183, 370, 372, 412 КПК України, належним чином не обґрунтував та не вмотивував, залишивши поза увагою ряд обставин, які мають важливе значення для правильного вирішення кримінального провадження та ухвалення законного рішення у справі.

У свою чергу, відсутність оцінки всіх доказів на обґрунтування застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження та аналізу доводів, викладених у клопотанні, а також наведення в ньому формулювань, які ставлять під сумнів доводи, викладені в рішенні суду, свідчать про недотримання судом вимог ст.ст.7, 21, 22, 94, 370 КПК України.

Вказує, що слідчий суддя, ухвалюючи рішення про часткове задоволення клопотання слідчого, допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, які перешкоджали суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думки прокурора про задоволення апеляційної скарги у повному обсязі, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та відсутність підстав для задоволення апеляційних вимог прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

За змістом ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, на виконання вимог ч.ч.1, 2 ст.194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч.1 ст.178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність постійного місця роботи або навчання, його репутацію, наявність судимостей та інше.

Одним із видів запобіжних заходів у кримінальному провадженні відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.176 КПК України є домашній арешт.

Відповідно до ч.ч.1,2,6 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби та який, може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Згідно ч.5 ст.194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, зокрема, носити електронний засіб контролю.

Задовольняючи частково клопотання слідчого Тальнівського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу та обираючи відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з визначенням часу, до 26.04.2020, з покладенням на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, слідчий суддя в повній мірі дотримався норм міжнародного права та кримінального процесуального закону.

Слідчим суддею вірно встановлено, що є достатні дані про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, що підтверджується доказами, зібраними у кримінальному провадженні.

Разом з тим, суд взяв до уваги особу підозрюваного, який раніше не судимий, є депутатом Вишнопільської сільської ради, інвалідом 2 групи, має міцні соціальні зв`язки, а саме: одружений, має на утриманні двох дітей, позитивно характеризується за місцем проживання, в зв`язку із чим обрав запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з визначенням часу перебування вдома.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст.177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу повинна відповідати вимогам ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.ст.177, 178 КПК України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками слідчого судді, який урахував особу підозрюваного, обставини кримінального провадження, наявність обґрунтованої підозри та відсутність ризиків, які залишились недоведеними прокурором і під час апеляційного розгляду, дійшов правильного висновку про те, що застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту забезпечить виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання можливим ризикам.

Як вбачається з матеріалів провадження, та правильно встановлено слідчим суддею, органами досудового розслідування не доведено існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, те, що підозрюваний перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливатиме на свідків; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки жодних переконливих доказів на підтвердження даних тверджень стороною обвинувачення надано не було.

Враховуючи викладене, не підлягають до задоволення доводи апеляційної скарги про те, що під час розгляду клопотання прокурором було доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, так як суду не доведені.

Безпідставним є твердження апелянта про неврахування судом тієї обставини, що в провадженні СВ Тальнівського ВП Звенигородського ВП ГУНП перебуває кримінальне провадження за заявою потерпілого, згідно якої він вказав, що ОСОБА_7 здійснював незаконні дії стосовно нього.

Жодного процесуального рішення по даному факту матеріали кримінального провадження не містять та прокурором не надано, відтак, такі доводи апелянта колегія судів оцінює критично.

Також не підлягають до задоволення доводи прокурора, що місцевим судом не в повній мірі було враховано ступінь тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 .

Суд обираючи запобіжний захід врахував, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, однак, обґрунтовано мотивував тим, що сама по собі тяжкість вчиненого злочину не є підставою для обрання найсуворішої міри запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Штегмюллер проти Австрії» вказав, що застосування до особи обмеження волі можливо лише за наявності ризику неявки підозрюваного (обвинуваченого) на судовий розгляд, або інших ризиків, які мають бути реальними та обґрунтованими, тобто не бути загальними та абстрактними.

Під час розгляду справи апеляційним судом встановлено, що застосований слідчим суддею до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту виявився дієвим та останнім не порушувались покладені на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

Таким чином, підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегія суддів не вбачає, оскільки слідчим та прокурором не доведено неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з позбавленням волі та існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Враховуючи викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Керуючись ст.ст.181, 193, 194, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Тальнівського районного суду Черкаської області від 28 лютого 2020 року, якою щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, строком на два місяці, до 26.04.2020 та покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді