Номер провадження 1-кп/201/688/2020
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року м. Дніпро

вул. Паторжинського, 18- а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 жовтня 2019 року за № 0002519 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, із неповною середньою освітою, розлученого, який має неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 25 березня 2015 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 125, ч. 5 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді 5 років позбавлення волі, з конфіскацією всього особисто належного майна, з відбуттям покарання в кримінально- виконавчій установі закритого типу, звільненого по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

08 жовтня 2019 року, приблизно 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи на паркувальному майданчику яхт-клубу «Січ» за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 77 Б, побачив автомобіль марки «Mercedes Benz» «Vito» д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору, після чого у нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, що знаходилося в середині цього автомобілю і яке він визначив об`єктом свого злочинного посягання.

Далі, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, за допомогою технічного засобу відчинив двері автомобілю марки «Mercedes-Benz» «Vito» д.н.з. НОМЕР_1 , з салону якого викрав майно, а саме: вимірювач швидкості «Беркут» інв. № 188 вартістю 5 700 гривень, віброметр в чохлі СМ-21 інв. 096 вартістю 16 159 гривень, вимірювач шорсткості «TIME 3200» без додаткових ідентифікаційних номерів, вартістю 30 240 гривень, що належить потерпілій ОСОБА_6 , а також грошові кошти у розмірі 3 250 гривень, мобільний телефон «Нокіа 6700» вартістю 600 гривень, що належить потерпілому ОСОБА_7 . Після чого, разом із викраденим майном з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 52 699 гривень та потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 3 850 гривень.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю і суду показав, що 08 жовтня 2019 року, приблизно 17 годині 00 хвилин, він, перебуваючи на паркувальному майданчику яхт-клубу «Січ» за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 77 Б, побачив транспортний засіб «Mercedes Benz» «Vito» сірого кольору та вирішив здійснити крадіжку майна, що знаходилося в середині цього автомобіля. З цією метою за допомогою технічного засобу - викрутки відчинив двері вказаного автомобілю, з салону якого викрав вимірювач швидкості «Беркут», віброметр в чохлі, вимірювач шорсткості «TIME 3200», грошові кошти у розмірі 3 250 гривень та мобільний телефон «Нокіа 6700», після чого з викраденим майном з місця злочину зник. Викрадені ним грошові кошти витратив на особисті потреби. В подальшому під час досудового розслідування викрадене ним майно повернуто потерпілим. При цьому не оспорював ні обставини скоєння ним правопорушення, що інкримінується, ні вартість викраденого майна, ні вину. В скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати і призначити покарання, не пов`язане із позбавленням волі.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини його вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показами обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_4 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено обвинуваченим дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і ОСОБА_4 винний у його вчиненні, так як він, умисними діями, вчинив таємне, повторне викрадення чужого майна (крадіжку), тому він підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Насамперед, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії середніх злочинів.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, розлучений, має неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання характеризується із посередньої сторони, на обліку в психоневрологічному диспансері не перебуває, відповідно до довідки з КП «Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежностей зі стаціонаром» Дніпропетровської обласної ради» перебуває під диспансерно-динамічним наглядом у лікаря-нарколога з діагнозом «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання кількох наркотичних речовин та інших психоактивних речовин. Синдром залежності».

Разом із цим, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий за вчинення умисних злочинів, у тому числі і корисливого злочину, судимість за яке у встановленому законом порядку не знята і не погашена.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття у скоєному.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає рецидив злочинів.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_4 , наведені вище, суд вважає, що останньому має бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі в межах строку, передбаченого санкцією частини 2 статті 185 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Разом із цим, виходячи з наведених вище обставин та проаналізованих даних про особу ОСОБА_4 у їх сукупності, зважаючи, що обвинувачений визнав себе винним повністю та щиро розкаявся у скоєному, вчинений ним злочин не є тяжким, викрадене майно повернуто потерпілим і тяжких наслідків не наступило, суд приходить до висновку про можливість виправлення останнього без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення за ним постійного та обов`язкового контролю, тобто із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі із випробуванням та поклавши на нього відповідні обов`язки.

Відповідно до вимог ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Тому з огляду на це, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_4 витрат по проведенню судово-товарознавчої експертизи у розмірі 314 гривень, що підтверджується відповідною довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні, на користь держави.

Долю речових доказів в порядку п. 9 ст. 100 КПК України слід вирішити наступним чином:

- вимірювач швидкості «Беркут» в сумці інв. №188 (із зарядним пристроєм та технічною документацією), віброметр у чохлі СМ-21 інв. № 96 (із зарядним пристроєм та USB- шнуром), дипломат коричневого кольору вмістом якого є: вимірювач шорсткості «TIME 3200» без додаткових ідентифікаційних номерів, підставка для вимірювального щупу - 3 од., еталон шорсткості у білому чохлі (№ 173171), викрутка із написом «Tianming», ключі від дипломату - 2 од., зарядний пристрій чорного кольору (із USB-шнуром), технічна документація до вимірювача шорсткості «TIME 3200», автомобільний радіатор води № 63054, які відповідно до розписки від 09 жовтня 2019 року передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 , необхідно залишити останній, як законному володільцю.

Цивільні позови у даному кримінальному провадженні не заявлені.

Під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні заходи забезпечення кримінального провадження у даному провадженні не застосовувалися.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 118, 124, 368, 370- 374, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому основного покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до положень ст. 76 КК України обов`язки:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати по проведенню судово-товарознавчої експертизи у розмірі 314 гривень на користь держави.

Речові докази у порядку у кримінальному провадженні:

- вимірювач швидкості «Беркут» в сумці інв. №188 (із зарядним пристроєм та технічною документацією), віброметр у чохлі СМ-21 інв. № 96 (із зарядним пристроєм та USB- шнуром), дипломат коричневого кольору вмістом якого є: вимірювач шорсткості «TIME 3200» без додаткових ідентифікаційних номерів, підставка для вимірювального щупу - 3 од., еталон шорсткості у білому чохлі (№ 173171), викрутка із написом «Tianming», ключі від дипломату - 2 од., зарядний пристрій чорного кольору (із USB-шнуром), технічна документація до вимірювача шорсткості «TIME 3200», автомобільний радіатор води № 63054, які відповідно до розписки від 09 жовтня 2019 року передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 - залишити останній, як законному володільцю.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцятиденного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий - суддя ОСОБА_1