ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/775/20 Справа № 180/706/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 15 травня 2020 року про задоволення клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Небит-Даг, ТССР, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, маючого інвалідність ІІІ групи, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, у кримінальному провадженні № 0000063,
за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,
встановила:
Ухвалою слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 15 травня 2020 року задоволено клопотання слідчого СВ Марганецького ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, тобто з 15 травня 2020 року до 12 липня 2020 року включно.
Заборонено ОСОБА_6 залишати постійне місце проживання по АДРЕСА_1 цілодобово, на час дії запобіжного заходу.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду на виклик;
- не відлучатися із населеного пункту, а саме м. Марганець, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.
Рішення суду обґрунтовано наступним.
13 травня 2020 року за №0000063 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.
15 травня 2020 року, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.
Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, та прокурор в судовому засіданні при розгляді клопотання довели наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, скоєння іншого злочину, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків.
Враховуючи, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, не працює, тому наявні ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, переховування підозрюваного від досудового розслідування, скоєння іншого злочину, суд дійшов висновку, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 клопотання слідчого слід задовольнити та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши підозрюваному залишати житло цілодобово.
Підозрюваний ОСОБА_6 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить визнати причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали поважними, поновити його та скасувати ухвалу слідчого судді.
Посилається на те, що відсутні будь-які підстави для обрання відносно нього запобіжного заходу, оскільки він сам зацікавлений в справедливому розслідуванні та зобов`язується з`являтися до правоохоронних органів на першу вимогу.
Вказує, що на теперішній час він проживає зі своєю сім`єю в АДРЕСА_2 , в нього є дружина та донька, їх потрібно забезпечувати харчами та іншими матеріальними цінностями, оскільки доньці тільки рік, то дружина не працює і він являється єдиним працюючим членом сім`ї, а оскільки йому обрано цілодобовий арешт, при чому в м. Марганець, хоча його сім`я в Київській області, то цим суд прирік його сім`ю та його особисто на голодування.
Зазначає, що він не є злісним порушником, не може втекти, оскільки в нього є сім`я та є місце проживання. Також про це прохає і його дружина, що підтверджується її клопотанням.
Вказує, що він не мав наміру хуліганських дій, він тільки хотів пройти до своєї палати, і тому виникла сварка, бо медсестра чомусь вирішила не пускати його в палату не пояснюючи причини, крім того вказує, що він не міг бити загіпсованою рукою по передпліччю, тому що в нього був зламаний один палець, а не вся рука, і те, що в медсестри випав з її рук телефон не означає, що він його зламав, що б вона не викликала допомогу.
Під час апеляційного розгляду підозрюваний та його захисник підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити в повному обсязі.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту.
В судових дебатах учасники провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддюдоповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам в тому числі переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинення інших кримінальних правопорушень. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.
Згідно із ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 176 КПК України до підозрюваного може бути застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, прокурора.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , слідчий суддя вважав, що слідчий та прокурор в судовому засіданні довели наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, а також наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливості переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженні іншим чином чи скоєння іншого злочину.
Тому, враховуючи обставини вчиненого злочину, дані про особу ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, не працює, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого та обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка відповідає вимогам ст. 196 КПК України. З викладеними висновками слідчого судді погоджується і апеляційний суд.
Доводи підозрюваного про те, що він не є злісним порушником, має постійне місце проживання, місці соціальні зв`язки, буди враховані слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, та були оцінені в сукупності з іншими доказами по справі.
Посилання ОСОБА_6 на те, що він є єдиним годувальником у сім`ї, на думку колегії суддів, є необґрунтованими, оскільки доказів того, що останній працевлаштований, стороною захисту надано суду не було.
Запобіжний захід застосовується з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням існуючим ризикам. Запобіжний захід має відповідати тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого особа підозрюється, а також бути співмірним з існуючими ризиками та даними про особу підозрюваного.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції при обранні запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст.178 КПК України. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що всі обставини, враховані судом, у сукупності дають достатні підстави для обрання цьому підозрюваному запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції про те, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного та дієвості кримінального провадження щодо нього.
Доводи апеляційної скарги щодо неповного дослідження слідчим суддею підстав застосування запобіжного заходу не ґрунтуються на матеріалах справи. Всім обставинам справи слідчим суддею дана належна оцінка у відповідності з вимогами КПК України.
Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 181 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_6 слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 182, 183, 193, 194, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
постановила:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 15 травня 2020 року про задоволення клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4