ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 487/6231/19 Головуючий в суді 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/659/20 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: продовження запобіжного заходу.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2020 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: - секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Херсонського апеляційного суду в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006 за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 квітня 2020 року, якою

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, не одруженому, з середньо- спеціальною освітою, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому,

обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 190 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 07 червня 2020 року, включно,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва на розгляді перебуває кримінальне провадження № 0000006 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою вищевказаного суду від 09 квітня 2020 року, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 задоволено, продовжено строк його тримання під вартою до 07 червня 2020 року.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, захисники ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 подали на нього апеляційні скарги в яких просять скасувати оскаржувану ухвалу суду, а провадження по справі закрити.

Апеляційні скарги мотивовані доводами про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, допущення судом істотних порушень вимог КПК України.

Зокрема, захисники зазначають про те, що ОСОБА_9 клопотання прокурора про продовження його тримання під вартою, у визначений КПК спосіб, не вручалось, натомість до матеріалів провадження долучена копія акту працівників Миколаївського СІЗО про відмову в отриманні ОСОБА_9 цього клопотання.

Крім того, захисник зазначає ОСОБА_7 про те, що підготовче судове засідання під час якого, в тому числі були продовжено строк тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою, проведено в незаконному складі суду, оскільки він визначений не в процесуальний спосіб, а саме виключено з автоматичного розподілу суддю ОСОБА_11 , на що вказує і наявність в матеріалах провадження окрема думка судді ОСОБА_12 при розгляді заяви про відвід колегії суддів.

Також, захисник ОСОБА_7 , звертає увагу на те, що під час підготовчого судового засідання фактично не вирішено по суті клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження та звільнення з під варти обвинуваченого ОСОБА_9 .

Крім того, захисник ОСОБА_13 зазначає про порушення строків досудового розслідування, а саме за наявності двох обвинувальних актів та складення їх поза межами строків досудового розслідування., перебування її підзахисного під вартою понад строки визначені КПК України

Також, захисник ОСОБА_7 зазначає і про те, що суд переконавшись у тому, що обвинувачений ОСОБА_9 є психічно хворою особою, продовжив йому строк тримання під вартою.

Крім того, захисник ОСОБА_7 вказує на допущення судом під час призначення та проведення підготовчого судового засідання ряду процесуальних порушень, які на її думку є істотними та такими, що є безумовними підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, а саме порушення процесуального порядку призначення відеоконференції, відсутність в залі судових засідань секретаря, а в СІЗО відповідного співробітника, який би реалізував право обвинуваченого ОСОБА_9 під час судового засідання, відсутність належного зв`язку під час відеоконференції.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 також зазначає про те, що продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 суперечить приписам ст.ст. 177 та 199 КПК України, оскільки у формулюванні пред`явленого ОСОБА_9 обвинувачення за ч. З ст. 146 КК України викладені обставини іншого злочину, кваліфікація якого відсутня

Також, на думку захисника ОСОБА_8 суд першої інстанції не взяв до уваги, що обраний у даному кримінальному провадженні ОСОБА_9 запобіжний захід перешкоджає виконанню його обов`язків у іншому кримінальному провадженні- за клопотанням того ж самого прокурора Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_9 внаслідок його неосудності, яке розглядається Заводським районним судом м. Миколаєва (судова справа №487/724/19) і про викладену у цьому клопотанні позицію того ж самого прокурора ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_9 є неосудним і потребує примусового лікування.

Крім того, захисник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі наводить доводи при непричетність обвинуваченого ОСОБА_9 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Заслухавши суддю-доповідача, захисників на підтримання доводів апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, вивчивши і обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши сторони в судових дебатах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до 3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II КПК України. Вказаним розділом передбачено в тому числі і порядок подачі клопотань про застосування та продовження запобіжних заходів.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, виходячи зі змісту диспозицій статей 177, 178, 194, 196, 199 КПК України терміни «обрання запобіжного заходу» та «продовження запобіжного заходу» використовуються як синонімічні, за своїм правовим значенням. Крім того, обрання - є первинним при застосуванні запобіжного заходу, який обирається на певний строк, а продовження - вторинна стадія, яка наступає, за певних умов, коли строк тримання під вартою закінчується. Зазначене тлумачення наведених положень КПК України викладене в постанові Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі №505/2898/19.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою, на думку колегії суддів апеляційного суду, суд першої інтенції цілком слушно послався на те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні відразу двох кримінальних правопорушення, одне з яких відносить до категорії тяжкого інше особливо тяжкого, за вчинення яких санкціями статей передбачене безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі, у нього відсутні офіційне джерело прибитку та міцні соціальні зв`язки, офіційного не працевлаштований, зареєстрованим місцем його проживання на даний час є окупована частина України, існування факти неодноразової зміни ним прізвища, вищевказане свідчить про існування ризиків переховування від суду, вчиненням інших кримінальних правопорушення.

Крім того, цілком слушно, судом першої інстанції зазначено і про недоведеність прокурором існування ризику незаконного впливу на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, оскільки відсутні відомості на підтвердження даних фактів.

Крім того, як вбачається з апеляційних скарг, в них відсутня незгода апелянтів з питань наявністю обґрунтованої підозри чи існування певних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначених в оскаржуваній ухвалі суду.

Наведені відомості дали підстави для висновку, що строк тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою має бути продовжений з метою забезпечення належного виконання ним процесуальних обов`язків та запобігання існуючим ризикам, які наведені в оскаржуваній ухвалі суду з урахуванням даних про особу обвинуваченого та особливостей кримінального провдження.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про відсутність підстав для відмови в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , як на тому наполягають апелянти, оскільки таке рішення не зможе запобігти ризикам, які продовжують існувати на цій стадії судового розгляду.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження під час підготовчого судового засідання прокурором було заявлене клопотання про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 та зазначені були процесуальні підстави до цього. Посилання захисників на те ОСОБА_9 відповідне клопотання не вручалось не ґрунтується на матеріалах провадження, оскільки в судовому засідання було оглянуто акт складений працівниками СІЗО про відмову обвинуваченого отримати відповідне клопотання прокурора, Крім того, зазначене клопотання було предметом розгляду під час підготовчого судового засідання в якому був присутній, як сам обвинувачений, так і його захисники, що вказувало на наявність у обвинуваченого, в тому числі при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, належного правового захисту та розуміння суті відповідного клопотання прокурора.
Не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження і доводи скарги захисника ОСОБА_7 про те, що підготовче судове засідання під час якого, в тому числі були продовжено строк тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою, проведено в незаконному складі суду, оскільки, як вбачається з матеріалів провадження склад колегії суддів був визначений у спосіб, передбачений вимогами діючого КПК України, в тому числі з урахуванням рішень зборів суддів відповідного суду щодо визначення відповідної спеціалізації. Сам факт наявності в матеріалах провадження окремої думки одного із суддів членів колегії під час вирішення питання про відвід судді ОСОБА_14 не може слугувати належною процесуальною підставою стверджувати про те, що зазначений розгляд відбувся незаконним складом суду.

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_9 на розгляд суду першої інстанції було спрямовано саме обвинувальний акт та реєстр матеріалів до судового розслідування, без будь -яких інших матеріалів кримінального провадження, що й передбачено діючим КПК України. При розгляді клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , як самим прокурором, так і стороною захисту будь -яких належних даних, в тому числі що стосуються стану здоров`я обвинуваченого, через які б обвинувачений ОСОБА_9 не міг утримуватися під вартою, суду надано не було. Сам факт перебування на розгляді Заводського районного суду м. Миколаєва іншого кримінального провадження про застосування до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру (рішення у зазначеному кримінальному провадження на час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 в рамках даного кримінального провадження не прийнято), не є належною процесуальною підставою для відмови в задоволенні клопотання прокурора, зважаючи на, що неспроможними є доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про те, що незважаючи, що обвинувачений ОСОБА_9 є психічно хворою особою, продовжив йому строк тримання під вартою.

З матеріалів кримінального провадження не вбачається і порушень судом вимог КПК України, щодо порядку призначення та проведення судового засідання в режимі відеоконференції та його фіксації технічними засобами. Крім того, під час самого судового засідання від учасників судового провадження не надходило будь яких клопотань про його відкладення через певні технічні причини, в тому числі і з підстав неможливості усвідомлювати перебіг подій з технічних причин.

Всі інші доводи апеляційних скарг, в тому числі як підстави для скасування ухвали колегії суддів підготовчого судового засідання та закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , а саме щодо формулювання пред`явленого обвинувачення, наявність чи відсутність доказів щодо причетності обвинуваченого ОСОБА_9 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, окрім доводів що стосуються продовження запобіжного заходу, підлягають до розгляду при ухваленні відповідного судового рішення за результатами розгляду кримінального провадження по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, в тому числі на які посилаються захисники, під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , які б стали безумовними підставами для скасування оскаржуваного рішення суду, колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, апеляційні скарги захисників задоволенню не підлягають, а отже підстав для скасування оскаржуваного судового рішення колегія суддів не вбачає..

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 квітня 2020 року, якою клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 задоволено, продовжено строк його тримання під вартою до 07 червня 2020 року включно без змін.

Ухвала набуває законної сили після проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: