Справа № 191/401/20
Провадження № 1-кп/191/55/20
У Х В А Л А
іменем України

09 квітня 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого- судді ОСОБА_1 ,

За участі секретаря- ОСОБА_2

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001799 від 13.12.2019 року відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Синельникове Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Роздори Синельниківського району Дніпропетровської області, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2 , та проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

За участі в судовому засіданні : прокурора- ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 , потерпілого- ОСОБА_7

Встановив:
11.02.2020 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному проваджені внесеного до ЄРДР за №0001799 від 13.12.2019 року відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку тримання під вартою, оскільки строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою закінчується 12 квітня 2020 року. Клопотання обґрунтовано тим , що ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, не працює, тобто не має законних джерел доходів, за місцем проживається характеризується негативно та в нього відсутні міцні соціальні зв`язки, вчинив кримінальні правопорушення в сфері злочинів проти власності, який пов`язаний із застосуванням насильства та спричинення тілесних ушкоджень потерпілому. Отже, виникають ризики, передбачені ч. 1 п.п. 1, 5 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, або продовжити злочинну діяльність. Такі обставини можуть спонукати ОСОБА_3 спробувати уникнути передбаченої законом відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування або суду, або продовжити злочинну діяльність.

Таким чином, за викладених вище обставин, інші запобіжні заходи, крім запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не можуть забезпечити належним чином кримінальне провадження та виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язків.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він не має претензій до обвинуваченого ОСОБА_8 та вважає, що він може перебувати на домашньому арешті.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Клопотання сторони захисту обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 неофіційно працював, у нього є постійне місце проживання, він має допомагати своєму сину, який є студентом і навчається на денній формі навчання.

Суд, вислухавши клопотання прокурора, заслухавши обвинувачених, захисника, перевіривши матеріали справи, встановив наступне.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2020 року обвинуваченому ОСОБА_3 був продовжений запобіжний захід тримання під вартою до 12 квітня 2020 року.

Підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стало те, що ОСОБА_3 вчинив умисне, корисне тяжке кримінальне правопорушення, не має постійного місця роботи і сталених соціальних зв`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Так, у відповідності до п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно зі ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

За ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, суду необхідно враховувати наявність ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу та сукупність інших обставин, визначених цією статтею.

Частиною 1 ст.194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які , в тому числі, свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.( ч.4 ст.194 КПК України).
Обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою, при цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою повинно містити як виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився і виправдовує тримання особи під вартою.

Згідно з ч.5 ст.199 КПК України суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Із наданих суду документів вбачається, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 є тяжким, покарання за яке передбачає до 6 років позбавлення волі, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти власності із застосуванням насильства.

Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_3 зареєстрований та проживає в м. Синельникове, має на утриманні повнолітнього сина, якій навчається на денній формі навчання; є особою раніше не судимою.

Також суд враховує позицію потерпілого ОСОБА_7 , який не наполягав на продовженні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Оскільки прокурором не наведено переконливого і підтвердженого доказами обґрунтування ризиків, які є підставою для подальшого тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, то суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку тримання під вартою.

Одночасно з відмовою в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і вважає, що цей запобіжний захід є необхідним та достатнім для виконання обвинуваченим ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 199, 331, 350 КПК України, суд-

Постановив:
В задоволенні клопотання прокурора Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - відмовити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 звільнити з під варти в залі суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) прибувати до суду , прокурора або слідчого за першою вимогою;

2) не залишати у період часу з 20:00 години по 07:00 годину фактичне місце проживання будинок АДРЕСА_1 без дозволу суду , прокурора, слідчого за винятком перебування на лікуванні в медичних закладах;

3) утримуватись від спілкування з потерпілим ОСОБА_7 , свідками та експертами у справі;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт ( паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід.

Направити копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для виконання та контролю органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченого.

Строк дії ухвали в частині обрання запобіжного заходу - 2 місяці з дня її проголошення, тобто до 09 червня 2020 року .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1