Справа №:361/6846/15-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" січня 2020 р. колегія суддів Дніпровського районного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000611 від 20 березня 2015 року, відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, пп. 3,12 ч. 2 ст. 115, ст. 400 КК України
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 304 , ч. 3 ст. 146, пп. 3,12 ч. 2 ст. 115 КК України
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, пп. 3,12 ч. 2 ст. 115 КК України
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, пп. 3,12 ч. 2 ст. 115 КК України
за участі:
прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10
потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13
представників потерпілих адвокатів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16
захисників - адвокатів ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21
законних представників обвинувачених ОСОБА_22 , ОСОБА_23
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ,
встановила:
Ухвалою Київського апеляційного суду від 04.12.2019 року, кримінальне провадження № 0000611 від 20 березня 2015 року передано на розгляд до Дніпровського районного суду м. Києва.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 січня 2020 року визначено головуючого (суддю- доповідача): ОСОБА_1 , склад колегії суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .
Згідно ч. 6 ст. 34 КПК України суд, якому направлено кримінальне провадження з іншого суду, розпочинає судове провадження зі стадії підготовчого судового засідання незалежно від стадії, на якій в іншому суді виникли обставини передбачені частиною першою цієї статті.
Під час підготовчого судового засідання прокурори вважали, що кримінальне провадження підсудне Дніпровському районному суду м. Києва, підстави для закриття провадження чи повернення обвинувального акту відсутні і можливо призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Потерпілі, їх представники, захисники та обвинувачені погодились з прокурором в питаннях підсудності кримінального провадження та відсутності підстав для його закриття. Потерпілі та їх представники також вважали за можливе призначити судовий розгляд, підстав для повернення обвинувального акту не вбачали.

Захисник ОСОБА_17 та обвинувачений ОСОБА_5 вважали неможливим призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту оскільки до обвинувального акту не додано письмове роз`яснення прокурора обвинуваченим про можливість розгляду кримінального провадження судом присяжних. Крім того, захисник зазначав, що реєстр матеріалів досудового розслідування не містить найменування всіх процесуальних дій проведених під час досудового розслідування.
Інші захисники та обвинувачені вважали можливим призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, всі обвинувачені, окрім ОСОБА_8 клопотали про розгляд кримінального провадження стосовно них судом присяжних.

Крім того, захисники обвинуваченого ОСОБА_7 адвокати ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , та обвинувачений ОСОБА_7 заявили клопотання про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні відповідно до ст. 27 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 є неповнолітнім.

Вказане клопотання було підтримано іншими захисниками та обвинуваченими.

Потерпілі, їх представники та прокурори проти вказаного клопотання заперечували з мотивів, що вказане кримінальне провадження має великий резонанс у суспільстві, також звертали увагу, що обвинувачений ОСОБА_7 на момент розгляду вказаного клопотання є повнолітнім.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, суд не встановив підстав для прийняття рішень, передбачених п. 1- 4 ч. 3 ст. 314 КПК України, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що в обвинувальному акті у цьому кримінальному провадженні зазначені всі відомості, про які йдеться в ч. 2 ст. 291 КПК України. До обвинувального акта доданий: реєстр матеріалів досудового розслідування, цивільний позов, розписка кожного підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, оскільки він пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування.
Крім того, судом було з`ясовано, що всім обвинуваченим прокурором відділу ювенальної юстиції прокуратури Київської області було роз`яснено можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно них судом присяжних. Зокрема під час підготовчого судового засідання всі обвинувачені підтвердили свій підпис у відповідних протоколах (т. 1 а.с. 135-142). Більш того, вони скористались своїм правом на суд присяжних, заявивши таке клопотання під час підготовчого судового засідання.
Доводи захисника адвоката ОСОБА_17 що реєстр матеріалів досудового розслідування не містить найменування всіх процесуальних дій проведених під час досудового розслідування, а також час її проведення не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Вирішуючи клопотання сторони захисту щодо здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження оскільки обвинувачений ОСОБА_7 є неповнолітнім, відповідно до положень зазначених п. 1 ч. 2 ст. 27 КПК України суд зазначає наступне.
Здійснення судового провадження за участю неповнолітнього в закритому судовому засіданні дійсно відповідає міжнародним зобов`язанням України, передбаченим, зокрема, п.8 Мінімальних стандартних правил ООН, що стосуються відправлення правосуддя щодо неповнолітніх, ст.40 конвенції ООН про права дитини, п.66 зауважень загального порядку №10, 2007 року Комітету ООН з прав дитини, п.54 керівних принципів Комітету міністрів Ради Європи «Про правосуддя, дружнє до дитини», та судовій практиці ЄСПЛ (справи «Т. проти Великої Британії» та «V. проти Великої Британії»).
В той же час, враховуючи що вказане кримінальне провадження розглядалось в інших складах суду протягом майже п`яти років відкрито, обвинувачений ОСОБА_7 з 2015 року є повнолітнім, необхідності здійснення судового провадження в закритому судовому засіданні упродовж всього судового провадження, суд не вбачає.
Крім того, з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує неповнолітніх обвинувачених та прийняття судового рішення про міру покарання, суд вважає за необхідне доручити уповноваженому органу з питань пробації скласти у строк до 30 січня 2020 року досудову доповідь стосовно обвинувачених:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, проживає відповідно до наданого договору оренди від 20.01.2020 року за адресою: АДРЕСА_2 .

Під час підготовчого судового засідання прокурор надав письмове клопотання про обрання відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , кожного окремо, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Зокрема, прокурор зазначив, що є підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності може: переховуватись від слідства та суду, оскільки обвинувачується в особливо тяжких злочинах, а вказана справа набула суспільного резонансу; може незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших обвинувачених, шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, оскільки йому відоме місце їх проживання; може продовжити свою злочинну діяльність, зокрема вчиняти злочини проти життя та здоров`я осіб, оскільки він вже був судимий вироком Ватутінського районного суду м. Києва від 19.09.2000 року за ст. 118 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_17 заперечували щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили у задоволенні клопотання відмовити або застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід непов`язаний з триманням під вартою.

Обґрунтовуючи наявність ризиків відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожного окремо, прокурор зазначив, що є підстави вважати, що обвинувачені, з метою уникнення кримінальної відповідальності можуть: переховуватись від слідства та суду, оскільки обвинувачується в особливо тяжких злочинах, а вказана справа набула суспільного резонансу та незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших обвинувачених, шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, оскільки йому відоме місце їх проживання.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_21 заперечували щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили у задоволенні клопотання відмовити або застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід непов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисники ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , законний представник ОСОБА_23 , заперечували щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили у задоволенні клопотання відмовити або застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід непов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_18 , законний представник ОСОБА_22 , заперечували щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили у задоволенні клопотання відмовити або застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід непов`язаний з триманням під вартою.

Вислухавши думку прокурорів, потерпілих, їх представників, захисників, обвинувачених, їх законних представників, вивчивши лише клопотання прокурора, оскільки в порядку ч. 3 ст. 184 КПК України до жодного клопотання не додавались копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує свої доводи, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Також, суд ураховує, що згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ст. 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ст. 177 КПК України).

Відповідно до норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

В ході обговорення питання доцільності обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до обвинувального акту, встановлено такі відомості: ОСОБА_5 має постійне місце проживання та реєстрацію, є пенсіонером, в силу ст. 89 КК України не судимий.

Обвинувачений ОСОБА_6 має постійне місце проживання та реєстрацію, не працює, раніше не судимий.

Обвинувачений ОСОБА_7 має місце реєстрації в гуртожитку та місце проживання відповідно до договору оренди, не працює, раніше не судимий.

Обвинувачений ОСОБА_8 має постійне місце проживання та реєстрації, не працює, раніше не судимий.

Судом встановлено, що обвинувачені на час вирішення даного питання за своїм віком і станом здоров`я не мають специфічних особливостей стану здоров`я, мають типові соціальні зв`язки для особи свого віку. Також судом враховані особливості застосування до неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу, відповідно до ст. 492 КПК України.

Вирішуючи подані у судовому засіданні клопотання прокурора про застосування до обвинувачених (щодо кожного окремо) запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд зазначає наступне.

На цей час, обвинувачені, потерпілі, свідки в даному кримінальному провадженні, не допитані, обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі за ч. 2 ст. 115 КК України, а ОСОБА_5 ще й за ст. 400 КК України, докази передбачені ст. 84 КПК України з боку обвинувачення та захисту, у цей період не досліджені, у світлі чого, з урахуванням наведених даних, суд вважає, що обставини регламентовані п.1, 3 ч. 1 ст. 177 є дійсними та підтверджуються.

Зокрема, обвинувачені, будучи обізнаними про тяжкість покарання, можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні.

Разом з тим, положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 перебували під вартою з 26 березня 2015 року до 15 січня 2020 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду, були звільнені з-під варти в залі суду негайно, у зв`язку зі скасуванням ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 25.11.2019 року, постановленої незаконним складом суду.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тривале безперервне тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції.
Існування обґрунтованої підозри у скоєнні особою злочину є необхідною умовою для законності подальшого тримання її під вартою, але з часом існування лише тієї умови вже є недостатнім обґрунтуванням для продовження тримання особи під вартою.
У цьому контексті необхідно зазначити, що підхід Європейського суду з прав людини до розгляду доцільності продовження строків тримання особи під вартою упродовж досудового розслідування, так і судового розгляду ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.
Так, у рішенні у справі «Боротюк проти України» від 16 грудня 2010 року, яке набуло статусу остаточного 16 березня 2011 року, Європейський суд з прав людини зауважив (пункт 62):
«62. При цьому існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (див. рішення у справі «Смирнова проти Росії» (Smirnova v. Russia), заяви №№ 46133/99 і 48183/99, п. 63, ECHR 2003-IX (витяги)). У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (див. рішення від 23 вересня 2008 р. у справі «Вренчев проти Сербії» (Vrencev v. Serbia), заява № 2361/05, п.76).»
Відтак, з плином тривалих строків (майже п`ять років) утримання особи під вартою як запобіжного заходу, суд має досліджувати можливість обрання менш суворих запобіжних заходів, оскільки ризики, які на досудовому слідстві та під час судового розгляду стали підставою для обрання такого запобіжного заходу, можуть бути вже відсутні, а строки тримання під вартою обвинувачених є досить тривалими.
Більш того, обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише наведенням переліку законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції Ради Європи про захист прав людини і основоположних свобод (Рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»), а тривале тримання під вартою без визначення в рішенні суду відповідних підстав визнається несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленим в п. 1 ст. 5 цієї Конвенції (Рішення ЄСПЛ від 27 листопада 2008 року у справі «Солове і Зозуля проти України»).
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Отже, розглянувши подані прокурором клопотання, які є тотожними, не містять додатків, а також враховуючи, що всі обвинувачені перебуваючи взагалі без запобіжного заходу з`явились у судове засідання, перебували під вартою майже п`ять років, суд вважає, що прокурором не доведено, не мотивовано та не підтверджено належними матеріалами недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Більш того, посилання прокурора на судимість обвинуваченого ОСОБА_5 , яка є погашеною під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у тому числі й для характеристики особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості та є неприпустимим. Саме такий висновок міститься у Постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 27 вересня 2018 року.

Враховуючи, викладене вище суд, вважає за потрібне у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , - відмовити та застосувати до обвинувачених (кожного окремо), запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із покладенням обов`язків, передбачених частиною п`ятою ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 314-316, 331, 376 КПК України, суд -

постановила:

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0000611 від 20.03.2015 року - у відкритому судовому засіданні у складі суду присяжних, який відбудеться в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Кошиця, 5, зал 3, на 30 січня 2020 року на 10 год 00 хв.
Копію ухвали вручити сторонам та надіслати керівнику апарату Дніпровського районного суду м. Києва для забезпечення контролю в частині виконання ухвали суду про розгляд провадження судом присяжних, який має бути визначений автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень ст. ст. 31, 35, 75, 76 КПК України.
Надати розпорядження секретарю судових засідань про виклик присяжних, які визначені автоматизованою системою документообігу суду з числа осіб, які внесені до списку присяжних, у кількості семи осіб та сторін судового (кримінального) провадження ( ч. 2 ст. 318, п. п. 19, 25, 26 ч. 1 ст. 3 КПК України).
Доручити органу пробації скласти у строк до 30 січня 2020 року досудову доповідь стосовно обвинувачених ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В судове засідання викликати сторін кримінального провадження (ч. 2 ст. 318, п. п. 19, 25, 26 ч. 1 ст. 3 КПК України).
У задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , - відмовити.
Застосувати, щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .
Зобов`язати ОСОБА_5 негайно прибути до місця свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_3 .
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконання покладених на нього обов`язків.
Покласти на ОСОБА_5 передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки:
- прибувати до суду за першою вимогою;
- не відлучатися з м. Києва без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну місця свого проживання;
- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у цьому кримінальному провадженні;
- носити електронний засіб контролю.
Строк дії ухвали визначити два місяці до 21 березня 2020 року, включно.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.
Застосувати, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 .
Зобов`язати ОСОБА_6 негайно прибути до місця свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_4 .
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконання покладених на нього обов`язків.
Покласти на ОСОБА_6 передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки:
- прибувати до суду за першою вимогою;
- не відлучатися з м. Києва без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну місця свого проживання;
- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у цьому кримінальному провадженні;
- носити електронний засіб контролю.
Строк дії ухвали визначити два місяці до 21 березня 2020 року, включно.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.
Застосувати, щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Зобов`язати ОСОБА_7 негайно прибути до місця свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 .
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконання покладених на нього обов`язків.
Покласти на ОСОБА_7 передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки:
- прибувати до суду за першою вимогою;
- не відлучатися з м. Бровари, Київської області без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну місця свого проживання;
- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у цьому кримінальному провадженні;
- носити електронний засіб контролю.
Строк дії ухвали визначити два місяці до 21 березня 2020 року, включно.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.
Застосувати, щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Зобов`язати ОСОБА_8 негайно прибути до місця свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 , що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконання покладених на нього обов`язків.
Покласти на ОСОБА_8 передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки:
- прибувати до суду за першою вимогою;
- не відлучатися з смт. Семенівка, Полтавської області без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну місця свого проживання;
- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у цьому кримінальному провадженні;
- носити електронний засіб контролю.
Строк дії ухвали визначити два місяці до 21 березня 2020 року, включно.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.
Копію ухвали для виконання передати до органів внутрішніх справ за місцем проживання обвинувачених.
Контроль за виконанням ухвали покласти на групу прокурорів у кримінальному провадженні № 0000611.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя
Суддя
Суддя