Єдиний унікальний номер № 274/2941/20
Провадження № 1-кп/0285/554/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2020 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Новограді-Волинському кримінальне провадження № 0000281 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малі Дмитровичі Обухівського району Київської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -
встановив:
28 лютого 2019 року, солдат ОСОБА_4 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб солдатського складу, строком на три роки. Цього ж дня, наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 41-рс, солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду номера обслуги мінометного взводу мінометної батареї механізованого батальйону.

Згідно розпорядку дня військової частини НОМЕР_1 , службові обов`язки військовослужбовці частини виконують упродовж робочих днів з понеділка по п`ятницю у період часу із 08 год. 00 хв. по 17 год. 00 хв.

Відповідно до вимог ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Однак, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 11, 16, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 04 вересня 2019 року о 08 год. 00 хв., не з`явився вчасно на службу до місця служби - 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , що дислокувався у АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання у с. Старий Солотвин Бердичівського району Житомирської області, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 26 вересня 2019 року, коли прибув до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та приступив до виконання службових обов`язків.

Він же, солдат ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, в порушення вимог ст.ст. 11, 16, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, повторно, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 30 вересня 2019 року о 08 год. 00 хв., не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання у с. Старий Солотвин Бердичівського району Житомирської області, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 17 грудня 2019 року, коли його затримано правоохоронними органами в порядку ст. 208 КПК України.

18 грудня 2019 року, відповідно до ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у справі № 686/34035/19, до солдата ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_4 , строком до 14 лютого 2020 року включно.

Однак, солдат ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, в порушення вимог ст.ст. 11, 16, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ігноруючи вимоги вищевказаної ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з метою переховування від правоохоронних органів, прибув до місця своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Після закінчення 14 лютого 2020 року строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, 15 лютого 2020 року солдат ОСОБА_4 повинен був прибути до військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби за контрактом.

Однак, солдат ОСОБА_4 , в порушення вимог ст.ст. 11, 16, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, повторно, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 15 лютого 2020 року о 08 год. 00 хв., не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та проводив час на власний розсуд за місцем своєї реєстрації у АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 14 квітня 2020 року, коли його було затримано правоохоронними органами, чим припинено злочинну діяльність.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини, правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним нез`явлення вчасно на службу та його причини не повідомляв та проводив час на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, у скоєному щиро кається та суду пояснив, що він дійсно вчинив злочин за обставин, викладених в обвинувальному акті, а саме без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, не з`явився вчасно на службу до місця служби та проводив час на власний розсуд не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків.
Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розумів зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, а також у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження у зв`язку з чим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою та доведеною, його дії підлягають кваліфікації за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у скоєному.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину повторно.
З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини при яких було вчинено правопорушення та тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який являється особою, що брала участь у відсічі та стримуванні збройної агресії РФ в Донецькій та Луганській областях, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, раніше не судимий, характеризується по місцю служби негативно, по місцю проживання характеризується посередньо, відсутність тяжких наслідків від вчиненого правопорушення, наявність малолітньої дитини, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе в умовах без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, бо вважає це покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому.
Крім того, призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 з застосуванням вимог ст. 75 КК України, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, обраний ухвалою суду від 08.05.2020 року, строк дії якої визначений до 06.07.2020 року, в силу ст. 377 КПК України слід скасувати та звільнити ОСОБА_4 з-під варти в залі суду.
Процесуальні витрати відсутні.
При цьому суд враховує, що згідно ч. 1 ст. 163 КВК України нагляд за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого, а стосовно військовослужбовців - командирами військових частин.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ч. 3 ст. 349, 368, 370, 373, 374, 377 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до командира військової частини; 2) повідомляти командира військової частини про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, обраний ухвалою суду від 08 травня 2020 року, строк дії якої визначений до 06 липня 2020 року, - скасувати та звільнити ОСОБА_4 з-під варти в залі суду.
Зарахувати засудженому у строк відбуття покарання строк тримання під вартою з 14.04.2020 по 19.05.2020 р.
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя