ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6065/19 Номер провадження 11-сс/814/37/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
08 січня 2020 року м. Полтава
Я , суддя Полтавського апеляційного суду ОСОБА_3 за результатами апеляційного розгляду апеляційної скарги прокурора на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 13 грудня 2019 року висловлюю окрему думку.
Так ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду від 08 січня 2020 року відмовлено у задоволенні апеляційної скарги прокурора та залишено без змін ухвалу слідчого судді якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.28 ч.2 ст.365 КК України.
Відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги колегія суддів фактично погодилась із висновком слідчого судді щодо відсутності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.28 ч.2 ст.365 КК України.
Із вказаним висновком слідчого судді не можна погодитись з таких підстав.
Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку , передбаченому ст.278 КПК України , у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Системний аналіз положень ст.ст.276-278 КПК України вказує на те , що при вирішенні питання про наявність або відсутність обґрунтованої підозри , слідчий суддя має з`ясувати виконання слідчим положень кримінального процесуального закону в частині дотримання порядку повідомлення про підозру та наявності на день повідомлення про підозру достатніх доказів для підозри особи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини , вимога розумної підозри передбачає «наявність» доказів , які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми , щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Як вбачається із змісту ухвали слідчого судді в ній зазначено , що слідчим до клопотання не надано достатніх доказів , які вказують на вчинення кримінального правопорушення . При цьому слідчий суддя допитавши свідків , піддав критичному аналізу у зв`язку із цим показання потерпілих та інші докази , які були долученим слідчим до клопотання.
Такі висновки слідчого судді я вважаю такими , що порушують основні засади судочинства.
В кримінальному провадженні продовжується досудове розслідування. Свідчення потерпілих , свідків , підозрюваний будуть предметом дослідження в подальшому як органу досудового слідства у взаємозв`язку із іншими доказами так і суду першої інстанції під час розгляду справи по суті.
Той досить стислий аналіз , що наведений в ухвалі слідчого судді , на мою думку , не дає підстав для висновку поза розумним сумнівом про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину.
Натомість докази , що приєднані до матеріалів клопотання вказують на зв`язок підозрюваного із інкримінованим йому злочином і є достатніми на цій стадії для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
У зв`язку із наведеним ухвалу колегії суддів вважаю помилковою.
Суддя Полтавського
апеляційного суду ОСОБА_3