Провадження № 11-кп/4823/241/20
Категорія - ч. 2 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у провадженні ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду м.Чернігова від 18 грудня 2019 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Чернігова, не працює офіційно, не одружений, освіта базова загальна середня, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

-05.08.2014 Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 1 ст. 186 КК України до 6 місяців позбавлення волі, згідно ст.ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

-16.10.2015 Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі;

-17.05.2016 Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, звільненого 30.08.2019 по відбуттю строку покарання,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду м.Чернігова від 18 грудня 2019 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку у 2 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ч.1, п.2 ч.3 ст76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; -повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; -не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 628 грн. 00 коп. процесуальних витрат.

Питання речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Як встановлено судом першої інстанції, 03.09.2019, близько 22 год. 30 хв., ОСОБА_7 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, перебуваючи біля будинку № 84 по вул. Стрілецька Набережна у м. Чернігові, шляхом розбиття правого переднього бокового скла автомобіля «Нива ІІІевроле», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з салону автомобіля, таємно викрав відео-реєстратор марки «CYCLON» моделі DVH-41, вартістю 840 грн. та прилад для вимірювання вологості деревини марки «STIHL» моделі EM 4806, вартістю 641,50 грн., а всього таємно викрав майна на загальну суму 1481,50 грн., що належить ОСОБА_10 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на зазначену вище суму.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор у провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним щодо особи обвинуваченого внаслідок м`якості. Вважає, що при призначенні судом покарання судом не було враховано особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_7 вчинив дане кримінальне правопорушення через 5 днів після звільнення з місць позбавлення волі та те, що останній попри молодий вік неодноразово судимий за скоєння майнових злочинів. Судимості ОСОБА_7 в силу ст.89,91 КК України не зняті та не погашені. Також вказує, що поза увагою суду залишено те, що не зважаючи на молодий вік обвинуваченого, останній вже неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення майнових злочинів. Відповідно до характеристики з виправної колонії ОСОБА_7 характеризується посередньо, за час відбування покарання до останнього неодноразово застосовувались дисциплінарні стягнення. Також вважає, що судом в повній мірі не враховано досудову доповідь органу пробації, яка не вбачає можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства. Також, спосіб вчинення злочину вказує на заподіяння іншої шкоди у вигляді необхідності ремонту автомобіля, що на думку прокурора залишено поза увагою суду. З огляду на наведене вказує на не вмотивоване застосування відносно ОСОБА_7 ст.75 КК України.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив апеляційну скаргу задовольнити з вказаних у ній обставин, думку обвинуваченого та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції розглядав кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України та визнав недоцільним досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Дії ОСОБА_7 судом вірно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як крадіжка, вчинена повторно.

Обставини вчинення кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого не оспорюються, тому в цій частині вирок суду не переглядається.

Відповідно до ст.50, ч.1 п.3 ст.65 КК України, п.1 постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд повинен призначати покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст.ст.65,66,67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, кількість епізодів, а саме один, суму викраденого майна, особу обвинуваченого, який свою вину визнав, щиро розкаявся, його молодий вік, стан здоров`я згідно наявних даних, що він має місце реєстрації та проживання, за його твердженням неофіційно працює, під наглядом психіатра не перебуває, хоч до такого і звертався, перебував на обліку за даними КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» з 20.10.2014р. з приводу «Психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, вживання із шкідливими наслідками», але 05.04.2018 року знятий з обліку, раніше судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, посередню характеристику із виправної колонії, зміст досудової доповіді, наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття, також обставини що його обтяжує рецидив злочинів і призначив покарання у виді позбавлення волі у межах санкції частини статті КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки вважає, що судом першої інстанції безпідставно застосовано до обвинуваченого положення ст.75 КК України та звільнено його від покарання з іспитовим строком.

Так, вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд першої інстанції належним чином не врахував того, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст.12 КК України за ступенем тяжкості відносяться до злочину середньої тяжкості. Також судом не взято до уваги, що ОСОБА_7 будучи раніше засудженим за майнові злочини, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та маючи не зняті та непогашені судимості вчинив новий злочини проти власності.

Також не досліджено в повній мірі та не надано оцінку даним про особу винного, а саме те, що, ОСОБА_7 відбув покарання у вигляді 4 років і 2 місяців позбавлення волі за вироком Деснянського районного суду від 17.05.2016 року, однак указане не сприяло досягненню мети визначеної у ст.50 КК України, оскільки новий злочини ним було вчинено через 5 днів після звільнення з місць позбавлення волі. Також за час відбування покарання до ОСОБА_7 неодноразово застосовувались дисциплінарні стягнення і згідно досудової доповіді органу пробації не вбачається можливості виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Не повне врахування цих обставин справи потягло за собою призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і є явно несправедливим через м`якість.

З огляду на наведене, колегія суддів знаходить підстави для часткового задоволення апеляційної скарги прокурора та для скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання.

Колегія суддів, призначаючи покарання за новим вироком окрім тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, враховує також, що ОСОБА_7 раніше засуджувався за корисливі злочини, новий злочин вчинив через незначний час після звільнення з місць позбавлення волі, обтяжуючу обставину, а саме рецидив злочинів. Також, колегія суддів враховує і щире каяття обвинуваченого та відсутність претензій з боку потерпілого.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 є особою працездатного віку, однак не висловлює бажання зайнятися суспільно-корисною працею та отримати законним шляхом засоби до існування. Враховуючи характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді арешту, оскільки таке покарання буде справедливим та достатнім та сприятиме досягненню превентивної мети покарання, визначеної у ст.50,65 КК України.

Керуючись ст. ст.404, 418, 420 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 18 грудня 2019 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4