У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 липня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0003197 від 07.10.2019 р., -

в с т а н о в и в:
До Ужгородського міськрайонного суду надійшло клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна, в порядку ст. 174 КПК України, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у кримінальному провадженні № 0003197 від 07.10.2019 р. за ч.1 ст. 286 КК України , а саме на автомобіль марки «Land Rover» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності заявнику.

Клопотання мотивовано, зокрема, тим, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду накладено арешт на автомобіль марки «Land Rover» д.н.з. НОМЕР_1 , в рамках досудового розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0003197 від 07.10.2019 р. за ч.1 ст. 286 КК України.
Вказаний автомобіль перебуває у фактичному володінні та користуванні ОСОБА_4 , однак відповідно до правовстановлюючих документів (свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ) належить на праві власності ОСОБА_3 .
Вказує на те, що автомобіль марки «Land Rover» д.н.з. НОМЕР_1 знаходиться на спеціальному майданчику Ужгородського ВП ГУНП в умовах, які є неналежними для його нормального зберігання, автомобіль перебуває на подвір`ї під відкритим небом та піддається постійному впливу дощу та снігу.

Також заявник зазначає, що наразі в рамках досудового розслідування вказаного кримінального провадження вже проведено всі необхідні судові експертизи для яких необхідний автомобіль.

За таких обставин вважає, що потреба в застосуванні арешту щодо автомобіля марки «Land Rover» д.н.з. НОМЕР_1 наразі відпала і такий необхідно повернути його законному власнику.

В судове засідання власник майна ОСОБА_3 не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи за адресою для листування, яка зазначена у клопотанні, що підтверджується рекомендованим повідомленням № 004. Із змісту копотання вбачається, що просив розгляд скарги проводити без його участі.

Разом з тим слід зазначити, що 16.01.2020 року від адвоката ОСОБА_5 до суду надійшла заява відповідно до якої подане клопотання підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та розглянути дане клопотання у відсутності ОСОБА_3 .

На підтвердження своїх повноважень ОСОБА_5 долучив : копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та копію ордера.

Водночас , відповідно до копії долученого ОСОБА_5 ордеру № 1004837 на надання правової допомоги вбачається, що такий посвідчує повноваження адвоката ОСОБА_6 , а не ОСОБА_5 на надання правової допомоги в тому числі у справі № 308/11511/19.

Слідчий Ужгородського ВП ГУНП В Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_7 в судове засідання не зявився, надав суду заяву відповідно до якої проти скасування арешту майна в частині розпорядження та користування не заперечує, а в частині відчуження автомобіля арешт необхідно залишити в силі до прийняття кінцевого рішення по справі . Також просив розглянути дане клопотання без його участі.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Як встановлено з КП « Д3» , ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.10.2019 року у справі № 308/11511/19 задоволено клопотання слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону України ОСОБА_9 про накладення арешту на майно у рамках кримінального провадження № 0003197 від 07.10.2019 р. та постановлено накласти арешт на автомобіль марки «Land Rover» д.н.з. НОМЕР_1 , який наразі перебуває на спеціальному майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування.
Метою накладення арешту на це майно,слідчим суддею було забезпечення кримінального провадження у частині збереження речових доказів.
Власник майна не був присутній під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно.
Положеннями КПК України арешт майна визначений як один із заходів забезпечення кримінального провадження,що застосовується з метою досягнення його дієвості.
Відповідно до ч. 1 ст.170КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, носить у собі тимчасовий характер.
Порядок скасування арешту майна встановлюється нормами ст.174КПК України.
Згідно з ч. 1 ст.174КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.
Нормами ч.1 ст. 174 КПК України передбачено дві взаємовиключні підстави скасування арешту майна слідчим суддею-це не обґрунтованість накладення арешту або якщо в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Слідчий суддя, розглядаючи клопотання про накладення арешту, погодився з доводами слідчого, задовольнивши його.

Обов`язок доказування обставин, на які посилається заявник, покладається саме на нього.

Заявником зазначено в клопотанні про те, що автомобіль марки «Land Rover» д.н.з. НОМЕР_1 відповідно до правовстановлюючих документів (свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ) належить на праві власності ОСОБА_3 , однак до матеріалів клопотання про скасування арешту заявник не додав доказів права власності, зокрема не долучив зазначене ним в клопотанні свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .
Також, заявником не доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, не долучено доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність.
Також заявником не додано до матеріалів клопотання та не доведено в судовому засіданні тих обставин, що мета накладення арешту на даний час досягнута, всі експертизи та слідчі дії з арештованим майном проведені (відсутні висновки проведених експертиз та проведення слідчих дій), а відтак слідчий суддя приходить до висновку, що на даний час не відпала потреба в застосуванні арешту, який накладено було обґрунтовано, будь - яких обставин, які б не були відомі під час вирішення питання про накладення арешту не встановлено.
Також слід звернути увагу на те, що при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключно прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.
Таким чином, наявні у розпорядженні слідчого судді матеріали свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.
На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна.
Керуючись ст. ст. 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0003197 від 07.10.2019 р. - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1