УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2019 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу ГУНП в АР Крим та м. Севастополі ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1

встановила :

Слідчий звернувся до суду з клопотанням в якій просив задовольнити клопотання та застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на два місяці, із застосуванням електронних засобів контролю за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України такі обов`язки:

- п.1 прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду;

- п.2 не відлучатися із населеного пункту в якому він зареєстрований та проживає, а саме: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- п.3 повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- п.4 утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками, які мають відношення до кримінального провадження;

- п.8 здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- п.9 носити електронний засіб контролю.

Обґрунтування клопотання:

Досудовим розслідуванням встановлено, що у жовтні 2019 року, точну дату та час органом досудового розслідування встановити не надалось можливим, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на вимагання грошових коштів від потерпілого ОСОБА_8 , який у період часу з 10.08.2017 по 17.10.2019 був працевлаштований на посадах охоронця та завідуючого господарством підприємства ФОП « ОСОБА_5 », розташованого в смт. Новотроїцьке Херсонської області.

З метою реалізації своїх злочинних намірів направлених на вимагання грошових коштів з ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, залучив до протиправної схеми невстановлених на даний час осіб, чітко розподіливши функції та обов`язки кожного з них.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вимагання від ОСОБА_8 грошових коштів, ОСОБА_5 , 28.10.2019, перебуваючи в офісному приміщені ФОП « ОСОБА_5 », розташованому по АДРЕСА_2 , у грубій формі висунув претензію потерпілому ОСОБА_8 щодо наявності нестачі вугілля, яка начебто виникла з вини останнього. При цьому ОСОБА_5 висунув вимогу ОСОБА_8 передати йому грошові кошти у сумі 120 000 гривень, нібито в якості компенсації збитків, не надаючи при цьому буд-яких документів, підтверджуючих боргові зобов`язання. ОСОБА_8 , усвідомлюючи безпідставність висунутих ОСОБА_5 вимог, повідомив останньому про відмову у наданні йому грошових коштів та про намір розібратися у цій ситуації в майбутньому.

Через деякий час, цього ж дня, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_8 про те, що за результатами проведеної інвентаризації на підприємстві виявлено нестачу вугілля у кількості 20 тонн, у зв`язку з чим сума боргових зобов`язань останнього збільшилась до 156 000 гривень. При цьому, ОСОБА_5 повторно висунув ОСОБА_8 вимогу передати йому грошові кошти у зазначеній сумі, таким чином здійснюючи психологічний тиск на останнього. У свою чергу ОСОБА_8 , розуміючи те, що зазначена сума грошових коштів, враховуючи матеріальне становище останнього, є значною для нього, а також те, що ОСОБА_5 є депутатом обласної ради та може здійснювати тиск на нього з використанням своїх повноважень та зв`язків, сприйняв незаконні вимоги ОСОБА_5 як існування реальної погрози настання буд-яких негативних наслідків для себе, у т.ч. своєму здоров`ю та майну. При цьому, ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_5 про те, що він буде деякий час проходити стаціонарне лікування в м. Херсон та після виписки з лікарні повернеться до цього питання щоб розібратися у виниклій ситуації.

У подальшому, ОСОБА_5 , розуміючи, що ОСОБА_8 відмовляється виконати його майнові претензії, вирішив примусити його до передачі грошових коштів шляхом погрози знищення майна потерпілого чи його родичів.

Так, 04.11.2019 ОСОБА_9 , який є сином ОСОБА_5 , зі свого мобільного телефону НОМЕР_1 , зателефонував потерпілому ОСОБА_8 на мобільний телефон останнього НОМЕР_2 . У ході телефонної розмови ОСОБА_9 довідався про те, що потерпілий ОСОБА_8 відсутній за місцем свого проживання та перебуває у лікарні.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, направленого на вимагання грошових коштів від ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , будучи обізнаним про те, що останній відсутній за місцем свого проживання та перебуває у лікарняному закладі, залучив до протиправної схеми невстановлених на даний час осіб, які 04.11.2019 незаконно проникли на територію домоволодіння потерпілого ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 , звідки незаконно заволоділи транспортними засобами, а саме автомобілем ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_3 , та автомобілем ВАЗ 2106, блакитного кольору, 1989 року випуску, які перебували у віданні потерпілого ОСОБА_8 .. Тим самим ОСОБА_5 створив умови, за яких ОСОБА_10 реально сприймав погрозу заподіяння шкоди у разі не передання ОСОБА_5 вищевказаних грошових коштів.

Довідавшись про незаконне заволодіння вищезазначеними транспортними засобами, ОСОБА_8 04.11.2019 здійснив телефонний дзвінок зі свого мобільного телефону НОМЕР_2 на мобільний телефон ОСОБА_5 НОМЕР_4 , в ході якого останній підтвердив свою причетність до незаконного заволодіння транспортирними засобами та повідомив, що у разі передачі потерпілим ОСОБА_8 документів на зазначені транспортні засоби, вони будуть продані учасниками злочинної схеми за ринковою ціною, що значно зменшить його борг перед ОСОБА_5 , а у разі відмови передачі документів, транспортні засобі будуть ними знищені шляхом реалізації, як металобрухту.

У подальшому, 02.12.2019, за попередньою домовленістю потерпілий ОСОБА_8 зустрівся з ОСОБА_5 в офісному приміщенні ФОП « ОСОБА_5 » по АДРЕСА_2 . У ході особистої розмови потерпілий ОСОБА_8 наполягав, щоб ОСОБА_5 повернув йому викрадені транспортні засоби та повідомив, що вони належать на праві власності його близьким родичам. На це ОСОБА_5 повідомив, що транспортні засоби йому будуть повернуті лише за умови передачі йому грошових коштів вже у сумі 170 000 гривень. На питання потерпілого ОСОБА_8 з яких причин сума вигаданого боргу зросла ОСОБА_5 повідомив, що зазначена сума не є остаточною, у зв`язку з чим потерпілому необхідно звернутись до бухгалтера ФОП « ОСОБА_5 » ОСОБА_11 , яка повідомить йому точну суму «нестачі».

Так, 03.12.2019, потерпілий ОСОБА_8 , прибув до кабінету ОСОБА_11 , розташованого в офісному приміщенні по АДРЕСА_2 де остання, діючи за вказівками ОСОБА_5 , оглянувши свої чорнові записи, повідомила потерпілому ОСОБА_8 , що сума його боргу становить вже 214 162 гривні.

У подальшому, 07.12.2019, попередньою домовившись про зустріч біля офісного приміщення, розташованого по АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_5 про необхідність повернення викрадених з його домоволодіння транспортних засобів їх власникам. На це ОСОБА_5 повідомив, що транспортні засоби йому будуть повернуті за умови сплати всієї суми вигаданого грошового боргу.

Таким чином, ураховуючи створені ОСОБА_5 умови, потерпілий ОСОБА_8 , реально сприймаючи погрозу ОСОБА_5 щодо знищення майна, яке перебувало у віданні потерпілого, а також інші негативні наслідки для себе та близьких родичів, був змушений виконати незаконні вимоги останнього та повідомив ОСОБА_5 про передачу останньому частини грошових коштів.

Надалі, 12.12.2019, у період часу з 08 год. 20 хв. по 08 год. 30 хв., з урахуванням негативно створених ОСОБА_5 умов, направлених на вимагання грошових коштів з потерпілого ОСОБА_8 , останній зустрівся з ОСОБА_5 в офісному приміщенні ФОП « ОСОБА_5 » за адресою: АДРЕСА_2 . Під час зустрічі ОСОБА_8 у присутності ОСОБА_5 передав бухгалтеру ФОП « ОСОБА_5 » ОСОБА_11 частину грошових коштів в сумі 100 000 гривень, які остання за вказівкою ОСОБА_5 перерахувала та помістила до сейфу. Після чого, правоохоронними органами було затримано ОСОБА_5 .

У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 Кримінального кодексу України, а саме вимаганні, тобто вимозі передачі чужого майна, з погрозою знищення майна, що перебуває у віданні потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб підозрюється: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Новоолексіївка, Генічеського району, Хнрсонської області, громадянин України, з вищою освітою, який є фізичною особою-підприємцем, на утриманні неповнолітніх дітей не має, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є депутатом Херсонської обласної ради VII скликання, раніше не судимий.

Так, після передачі ОСОБА_8 у приміщенні офісу ФОП « ОСОБА_5 », за адресою: АДРЕСА_2 , частини грошових коштів в сумі 100 000 гривень, ОСОБА_5 12.12.2019 о 11 годині 35 хвилин затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Відповідно ст.ст. 276-278 та глави 37 КПК України, за наявності достатніх доказів зібраних у ході досудового розслідування, 13.12.2019 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Зазначене підтверджується допитом потерпілого ОСОБА_13 , допитом потерпілого ОСОБА_8 , додатковими допитами потерпілого ОСОБА_8 , протоколом огляду грошових коштів, протоколом вручення грошових коштів, протоколом обшуку від 12.12.2019, протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , протоколом допиту свідка ОСОБА_15 та іншими матеріалами у їх сукупності.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, що за ступенем тяжкості відносяться до тяжкого злочину, та за вчинення якого згідно санкції вказаної статті передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Так, характер вчиненого кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_5 та тяжкість покарання, яке йому загрожує, в сукупності свідчать про наявність реального ризику того, що підозрюваний буде переховуватись від органу досудового розслідування.

В ході проведення досудового розслідування допитано в якості свідків осіб, які в повному обсязі викривають підозрюваного у вчиненні ним вказаного кримінального правопорушення, а саме допитаний в якості свідка ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , крім того, допитано в якості потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , показання які також в повному обсязі викривають підозрюваного у вчиненні ним вказаного кримінального правопорушення, з метою встановлення істини у вказаному кримінальному провадженні слідству необхідно допитати значний обсяг свідків, що в свою чергу вказує на те, що підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на останніх з метою зміни показів та подальшого уникнення від кримінальної відповідальності.

Також встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 підтримує тісні зв`язки з особами, які безпосередньо мають відношення до вчинення зазначеного кримінального правопорушення, та перевіряються на причетність до інших аналогічних злочинів, що безпосередньо свідчить про наявність ризику того, що останній може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Доводи сторін у судовому засіданні:

Прокурор та слідчий в судовому засіданні оголосив клопотання, просив суд його задовольнити за підставами, викладеними у клопотанні.

Захисник просив у задоволенні клопотання відмовити, обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід, зокрема, особисту поруку. Обґрунтував свої заперечення тим, що ризики, зазначені прокурором у клопотанні, відсутні. Жоден із ризиків не обґрунтований. Від слідства підозрюваний немає намірів переховуватися, а, навпаки, заінтересований у тому, щоб досудове розслідування завершилося якнайшвидше і провадження було направлено до суду, де можна буде довести його невинуватість. Підозрюваний не заперечує фактів у даному кримінальному провадженні, але вони по різному трактується підозрюваним і потерпілим. Мала ймовірність тиску на потерпілого та свідків, оскільки факт вимагання вже зафіксований. Застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту матиме дуже негативні наслідки для підозрюваного, оскільки він буде позбавлений можливості здійснювати підприємницьку діяльність, а відтак і заробляти кошти на прожиття, а також буде позбавлений можливості здійснювати громадську депутатську діяльність. Паспорту громадянина України для виїзду за кордон підозрюваний немає.

Підозрюваний просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, застосувати запобіжний захід у вигляді особистої поруки. На обґрунтування заперечень, та відповідаючи на питання слідчого судді пояснив, що він майже 20 років здійснює підприємницьку діяльність, є фізичною особою-підприємцем. Потерпілий перебував з ним у трудових відносинах, був матеріально відповідальною особою. У зв`язку з тим, що виникли сумніви про відповідність залишку матеріальних ресурсів, які були у віданні потерпілого, було проведено інвентаризацію і виявлено недостачу на суму близько трьохсот тисяч гривень. Коли про це повідомили потерпілому, він повідомив, що звільниться. Підготовили позов до суду. Після певних переговорів з потерпілим дійшли згоди про відшкодування половини суми нестачі 150тисяч гривень. Потерпілий добровільно передав в заставу, до передачі коштів, належний йому автомобіль. Після повернення коштів автомобіль мав бути повернутий. Проте після отримання коштів від потерпілого був обшук, всі дії припинилися. Підозрюваний має четверо дорослих дітей і стільки ж внуків, і всі вони проживають в Україні. Дружина також займається підприємницькою діяльністю. У власності сім`ї є нерухомість(власний будинок, ринок, магазин), три автомобілі.

Мотивація суду:

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали надані до клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно ст. 177 КПК України з метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно ч.1,2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно клопотання відносно ОСОБА_5 запобіжний захід необхідно застосувати, оскільки наявні ризики того, що підозрюваний може:

- переховуватися від органів досудового розслідування або суду з метою ухилення від відбування покарання у разі визнання його винним.

- незаконно впливати на свідків та потерпілих у вказаному кримінальному провадженні з метою зміни ними показів для ухилення від кримінальної відповідальності;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підтримує тісні зв`язки з особами, які безпосередньо мають відношення до вчинення зазначеного кримінального правопорушення, та перевіряються на причетність до інших аналогічних злочинів.

За своїм змістом зазначення ризиків у клопотанні є викладенням формулювання ризиків, визначених статтею 177КПК України без посилання на існування доказів таких ризиків.

Зазначаючи про ризик запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, суду не надано жодного доказу того, що підозрюваний переховувався чи мав намір переховуватися від слідства.

Слідчий у клопотанні не наводить жодної обставини на доведення наявності перелічених ним ризиків, а тим більше не зазначає будь-яких доказів, а тільки цитує норми Кримінального процесуального кодексу України та висловлює певні припущення, що не може бути покладено в основу обрання такого суворого запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт. Хоча виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини є обов`язковою вимогою до клопотання про застосування запобіжного заходу відповідно пункту 2 частини 1 статті 194КПК України.
Обмеження розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту лише переліком законодавчих(стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог пункту 4 статті 5 Конвенції. Про це зазначено у параграфі 85 рішення ЄСПЛ у справі Харченко проти України від 10.02.2011року). У вказаному рішенні ЄСПЛ йдеться про такий запобіжний захід, як тримання під вартою, проте конкретизація підстав та ризиків щодо підозрюваного є обов`язковою при застосуванні будь-якого запобіжного заходу, оскільки з урахуванням наявності саме конкретних ризиків застосовується запобіжний захід відносно конкретного підозрюваного.
Заявляючи в клопотанні вимогу покласти на підозрюваного обов`язок здати на зберігання відповідним органам державної влади паспорт для виїзду за кордон, слідчий, прокурор не з`ясували чи має підозрюваний такий паспорт.
Згідно документів, доданих до клопотання, підозрюваний не притягувався до кримінальної відповідальності, як до іншого виду відповідальності, а тому незрозуміло на підставі яких чинників слідчий у клопотанні робить висновок, що підозрюваний може вчинити інші правопорушення.
В обґрунтування існування ризику вчинення підозрюваним іншого правопорушення слідчий посилається на «підтримання підозрюванимтісних зв`язків з особами, які безпосередньо мають відношення до вчинення зазначеного кримінального правопорушення, та перевіряються на причетність до інших аналогічних злочинів».

Ті обставини, що підозрюваний підтримує зв`язки з особами, які безпосередньо мають відношення до вчинення зазначеного правопорушення, аж ніяк не свідчить про можливість вчинення самим підозрюваним іншого кримінального правопорушення, адже сам слідчий у своєму клопотанні зазначає, що ці особи вже перевіряються на причетність до інших злочинів. Але, зазначивши про «тісні зв`язки з такими особами», слідчий не вказав жодної такої особи і не обґрунтував яким чином стосунки з такими особами можуть вплинути на вчинення інших правопорушень підозрюваним.
Не надавши жодного доказу на існування ризику вчинення підозрюваним іншого правопорушення прокурор зробив висновок, що вказаний ризик виправдовує тримання особи під домашнім арештом.
Наявність ризику переховуватися від органів досудового розслідування слідчий обґрунтовує характером та тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення.
Тяжкість злочину є тільки підставою для обрання запобіжного заходу, і не є доказом намірів підозрюваного переховуватися від слідства.
Встановлені судом на виконання вимог ст.178КПК України обставини вказують на відсутність такого ризику. Так, підозрюваний самостійно близько двадцяти років здійснює як фізична особа-підприємець підприємницьку діяльність. Підозрюваний має родину дружину, чотирьох дорослих дітей та стільки ж внуків, і всі воно проживають в Україні. Підозрюваний проживає сім`єю з дружиною та молодшою донькою та її чоловіком. Дружина також займається підприємницькою діяльністю. Сім`я є матеріально забезпеченою.
Підозрюваний протягом тривалого часу займається відповідальною громадською роботою, а саме: в даний час є депутатом Херсонської обласної ради, а до цього протягом двох скликань обирався депутатом Новотроїцької районної ради. Обрання його декілька разів депутатом місцевих рад свідчить про гарну репутацію та довіру громадян до ОСОБА_5 .
Про репутацію ОСОБА_5 , як добропорядного громадянина, свідчить та обставина, що чотири депутати місцевих рад виявили бажання взяти підозрюваного на особисту поруку, і при роз`яренні їм прав поручителів зазначили, що знають ОСОБА_5 протягом тривалого часу тільки з позитивної сторони.
За вказаних обставин фактично не існує ймовірності того, що підозрюваний покине сім`ю, підприємницьку діяльність, громадську роботу і стане переховуватися від органу досудового розслідування.
Крім того, захисник та підозрюваний у судовому засіданні пояснювали, що заінтересовані у швидкому завершені досудового розслідування і направленні обвинувального акту до суду, де сподіваються на повний і всебічний розгляд .
Існування ризиків щодо впливу на свідків обґрунтовується значною кількістю свідків, яких необхідно допитати з метою встановлення істини у вказаному кримінальному провадженні, проте відсутнє обґрунтування того яким чином підозрюваний може вплинути на значну кількість свідків, щоб вони змінили свої показання, адже свідки, на яких посилався прокурор, вже надали свідчення. А як інші свідки можуть змінити показання, коли вони ще не надали свідчень, слідчим та прокурором не зазначено.
Прокурор, зазначивши наявність такого ризику, як перешкоджання кримінальному провадженні іншим чином, також на його обґрунтування не навів жодних доказів.

А щодо ризику ухилення від відбування покарання, призначеного у майбутньому судом, то такий ризик статтею 177КПК України не передбачений і не може бути предметом розгляду слідчого судді при провадженні досудового розслідування.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 132КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий , прокурор не доведе, що потреба досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться у клопотанні слідчого, прокурора.

Відповідно до частини 3 статті 176КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий. Прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є досить суворим запобіжним заходом, застосування якого передбачено до осіб, які є небезпечними для суспільства, і застосовується також і з метою убезпечити суспільства від такої особи.

Заявляючи клопотання про застосування до підозрюваного такого суворого запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт, слідчий з прокурором жодним чином не обґрунтували чому саме такий запобіжний захід має бути застосовано до підозрюваного, як до особи, яка має сім`ю, постійно працює, має репутацію, займається громадською роботою, ніколи не притягувалося до будь-якого виду відповідальності, і жодним чином не обґрунтували чому більш м`які запобіжні заходи не можуть запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Слідчим, прокурором не було доведено ризиків, зазначених у клопотанні, не було встановлено ризиків і під час розгляду клопотання, а тому відсутні підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Проте з метою забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на підозрюваного обов`язки, визначені ч.5 ст.194КПК України.

Щодо заявленого підозрюваним та захисником клопотання про передачу підозрюваного під особисту поруку, то слідчий суддя вважає, що підозрюваний є особою зі значним життєвим досвідом, репутацією, і самостійно має бути відповідальним за свою процесуальну поведінку під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження.

Керуючись п.1 ч.3 ст.132, ст.ст.177,178, 181, 183, 184,194, 309 КПК України, слідчий суддя

постановила:

Клопотання слідчого про застосування підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відхилити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Встановити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу до 09 лютого 2020 року (включно).

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, місця роботи та мобільного телефону.

- утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками, які мають відношення до кримінального провадження;

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти в залі суду.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Повний текст ухвали проголошено о 12 годині 15 хвилин 18 грудня 2019 року.

Слідчий суддяОСОБА_1