Справа № 544/191/20
Провадження №1-кп/548/112/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.04.2020 року м. Хорол
Колегія суддів Хорольського районного суду Полтавської області в складі :
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
за участі прокурора ОСОБА_5 ,
захисника - адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол кримінальне провадження № 0000413 по обвинуваченню
ОСОБА_7
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:
В провадженні Хорольського районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження № 0000413 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
В ході судового засідання прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу тримання під вартою, яке мотивував тим, що ризики встановлені раніше не зменшились і на даний час існують, та вказав, що тяжкість злочину, який інкримінують обвинуваченому може вплинути на те, що він буде уникати суду.
Тому прокурор просив продовжити обраний обвинуваченому ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Захисник заперечував стосовно продовження строку тримання під вартою, просив змінити обраний ОСОБА_7 запобіжний захід на домашній арешт, оскільки прокурором не доведено наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_7 просив змінити обраний запобіжний захід на домашній арешт.
Враховуючи тяжкість покарання визначеного санкцією ч.3 ст.187 КК України, по якій обвинувачується ОСОБА_7 , майновий стан, а також відсутність даних про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у колегії суддів відсутні обґрунтовані підстави вважати, що на даний час зникли ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ризики того, що обвинувачений, в разі звільнення з-під варти, може переховуватися від суду, оскільки його мати проживає за межами України та вчинити інше кримінальне правопорушення; у справі залишаються не допитані свідки та потерпілий, а тому у колегії суддів є підстави вважати, що обвинувачений, у разі звільнення з-під варти, може впливати на них.
Одночасно, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, колегія суддів на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, зокрема ті, що перелічені цією статтею. Так, колегія суддів враховує, зокрема, тяжкість покарання, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність судимостей.
Колегія суддів враховує, що запобіжний захід має на меті, зокрема, попередження спроби особи вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, а не бути лише наслідком такого перешкоджання.
Колегія суддів вважає, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Одночасно колегією суддів враховується практика Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Вирішуючи це питання, суд своїм рішенням зобов`язаний забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів. Так, кримінальне правопорушення яке інкримінується обвинуваченому ОСОБА_7 є особливо тяжким злочином. На думку колегії суддів конкретним суспільним інтересом, який превалює над принципом поваги до свободи особистості є забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні. Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого.
Колегією суддів не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше застосованому обвинуваченому запобіжному заході у вигляді тримання під вартою на даний час відпала.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що тримання під вартою в даному випадку не виходить за межі розумного строку та зважаючи на необхідності призначення справи до судового розгляду, відсутності можливості до вищезазначеної дати завершити судовий розгляд та відсутності доказів, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено, колегія суддів вважає за необхідне ОСОБА_7 продовжити дію існуючого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, але на строк, що не перевищує 60 днів, тобто до 07.06.2020 року, включно.
Приймаючи таке рішення колегія суддів враховує також те, що обвинувачений ОСОБА_7 є працездатним проте не займається суспільно корисною працею, власної родини не має, що свідчить про відсутність сталих соціальних зв`язків.
Керуючись ст.ст. 331, 376 КПК України, колегія суддів -
УХВАЛИЛА :
Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження у кримінальному провадженні № 0000413 строку тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, задовольнити.
Запобіжний захід, обраний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою продовжити, на строк, що не перевищує 60 днів, а саме до 07.06.2020 року, включно.
Повний текст ухвали виготовлено 09.04.2020 року.

Ухвала суду в частині запобіжного заходуможе бути оскаржено безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 7 діб з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3