Справа № 495/839/20
Номер провадження 1-кп/495/397/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0001503за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Раковець, Сорокського району, Р. Молдова, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, до арешту працюючого за наймом, раніше судимого:

- 08.11.2007 Дніпровським районним судом м. Києва за ст.187 ч. 2 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 03.09.2015 року Ленінським районним судом м. Миколаїв за ст.ст. 186 ч. 2, 190 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 29.10.2015 року Ленінським районним судом м. Миколаїв за ст. 190 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 07.12.2015 року Березанським районним судом Миколаївської області за ст.ст. 185 ч.2 ,185 ч. 3, 70 ч. 4 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 07.11.2016 року Центральним районним судом м. Миколаїва за ст. 190 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 16.11.2017 року на підставі ухвали Казанковського районного суду Миколаївської області від 08.11.2017 року умовно достроково на не відбутий строк покарання 3 місяці 7 днів;

до арешту проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3
захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 02 липня 2019 року, приблизно о 04 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи на території пансіонату «Горний Орел», розташованого за адресою: Одеська область, місто Білгород-Дністровський, селище міського типу Затока, Лиманський курортний район, бульвар Золотий Берег, 4, проходив повз кімнату відпочинку №105, спального корпусу зазначеного пансіонату, звернувши увагу на те, що вікно відчинено, у нього виник умисел на крадіжку майна з вказаної кімнати.

Реалізуючи свій умисел на таємне викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_3 , впевнившись, що мешканці кімнати сплять, а біля будинку нікого немає і його дії не будуть помічені, через незачинене вікно проник до вказаної кімнати.

Далі, обвинувачений ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, діючи з корисливою метою та прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, будучи раніше судимим за вчинення майнових злочинів, повторно, з кімнати № НОМЕР_1 в будинку на базі відпочинку «Горний Орел», розташованої за адресою: Одеська область, місто Білгород-Дністровський, селище міського типу Затока, станція Лиманська, бульвар Золотий Берег, 4 скоїв крадіжку мобільного телефону марки «Huawei» Nova lite 2017 SLA-L22, темно-синього кольору, вартістю 3000 гривень, чохла-книжки зі шкірозамінника світло-коричневого кольору, вартістю 200 гривень, карти пам`яті micro-CD об`ємом пам`яті 32 ГБ, вартістю 150 гривень, що належать потерпілій ОСОБА_6 , спричинивши останній шкоду у розмірі 3350 (три тисячі триста п`ятдесят) гривень.

Після чого обвинувачений ОСОБА_3 з місця скоєння правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Далі, 02 липня 2019 року, приблизно о 04 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи на території пансіонату «Горний Орел», розташованого за адресою: Одеська область, місто Білгород-Дністровський, селище міського типу Затока, Лиманський курортний район, бульвар Золотий Берег, 4, проходив повз житловий вагончик (без номеру), звернувши увагу на те, що вхідні двері були відчинені, у нього виник умисел на крадіжку майна з вказаного вагончику.

Реалізуючи свій умисел на таємне викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_3 , впевнившись, що мешканці вагончику сплять, а біля нього нікого немає, тим самим його дії не будуть помічені, через незачинені двері проник до вказаного житлового вагончику.

Далі, обвинувачений ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, діючи з корисливою метою та прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, будучи раніше судимим за вчинення майнових злочинів, повторно, з житлового вагончику (без номеру) пансіоната «Горний Орел», скоїв крадіжку мобільного телефону марки «Huawei» P Smart, чорного кольору, вартістю 6000 гривень, чохла-книжки зі шкірозамінника сірого кольору, вартістю 150 гривень, що належать потерпілій ОСОБА_7 , спричинивши останній шкоду у розмірі 6150 (шість тисяч сто п`ятдесят) гривень.

Після чого обвинувачений ОСОБА_3 з місця скоєння правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Також, в ніч з 01 липня 2019 року на 02 липня 2019 року, обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи на території бази відпочинку «Янтар-3», розташованого за адресою: Одеська область, місто Білгород-Дністровський, селище міського типу Затока, Лиманський курортний район, бульвар Золотий Берег, проходив повз кімнату відпочинку №9, спального корпусу зазначеної бази відпочинку, звернувши увагу на те, що двері відчинено, у нього виник умисел на крадіжку майна з вказаної кімнати.

Реалізуючи свій умисел на таємне викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_3 , впевнившись, що мешканці кімнати сплять, а біля неї нікого немає, тим самим його дії не будуть помічені, через незачинені двері проник до вказаної кімнати.

Далі, обвинувачений ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, діючи з корисливою метою та прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, будучи раніше судимим за вчинення майнових злочинів, повторно, з кімнати відпочинку №9 спального корпусу, бази відпочинку «Янтар-3», скоїв крадіжку мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi 5 a», чорно-сірого кольору, вартістю 1651,25 гривень, чохла-накладки чорного кольору для мобільного телефону марки "Xiaomi Redmi 5 a", вартістю 30 гривень, а також захисного скла, який був на мобільному телефоні, що належать потерпілому ОСОБА_8 , спричинивши останньому шкоду у розмірі 1681 гривня 25 копійок.

Після чого обвинувачений ОСОБА_3 з місця скоєння правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив що дійсно 02.07.2019 року він викрав майно потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , яке перераховане в обвинувальному акті. Назву бази відпочинку він не пам`ятає, оскільки був там лише один раз. Після крадіжки, його через декілька годин затримали працівники поліції та вилучили у нього викрадене майно. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його за ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття та сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, посередню характеристику по місцю проживання, його вік, стан здоров`я, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, маючи не зняту та не погашену судимість, знов скоїв кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, його каяття у скоєному.

Враховуючи викладене, а також те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, у тому числі за аналогічні злочини, відбував покарання реально, проте належних висновків для себе не зробив, знов скоїв корисне кримінальне правопорушення, враховуючи його стан здоров`я, а саме те, що він страждає на захворювання виразка шлунку, враховуючи думку потерпілих, які у своїх письмових заявах просили призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі на певний строк, достатній для досягнення цілей покарання.

Суд приходить до переконання, що ізоляція обвинуваченого ОСОБА_3 до позбавлення волі на певний строк відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображує співмірність злочину та кари і тільки таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення товарознавчої експертизи в сумі 2512,16грн.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення товарознавчої експертизи в сумі 1256,08грн.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення трасологічної експертизи в сумі 1256,08грн.
Речові докази: мобільний телефон марки «Huawei» Nova lite 2017 SLA-L22, темно-синього кольору ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_6 залишити їй.

Речові докази: мобільний телефон марки «Huawei» P Smart+», чорного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_4 ІМЕІ2: НОМЕР_5 , переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_7 залишити їй.

Речові докази: мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 5 a» ІМЕІ1: НОМЕР_6 ІМЕІ2: НОМЕР_7 , s/n НОМЕР_8 ? meid: НОМЕР_9 переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_8 залишити йому.

Цивільний позов по кримінальному провадженню відсутній.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 залишити у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_3 залишити у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 обчислювати з моменту його фактичного затримання тобто з 08.02.2020 року.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення товарознавчої експертизи в сумі 2512,16грн.
Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення товарознавчої експертизи в сумі 1256,08грн.
Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення трасологічної експертизи в сумі 1256,08грн.
Речові докази: мобільний телефон марки «Huawei» Nova lite 2017 SLA-L22, темно-синього кольору ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_6 залишити їй.

Речові докази: мобільний телефон марки «Huawei» P Smart+», чорного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_4 ІМЕІ2: НОМЕР_5 , переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_7 залишити їй.

Речові докази: мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 5 a» ІМЕІ1: НОМЕР_6 ІМЕІ2: НОМЕР_7 , s/n НОМЕР_8 ? meid: НОМЕР_9 переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_8 залишити йому.

Цивільний позов по кримінальному провадженню відсутній.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1