УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 січня 2020 року м. Запоріжжя
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, освіта середня, не одруженої, не працевлаштованої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
ВСТАНОВИВ:
Згідно з матеріалами клопотання, приблизно на початку липня 2019 року, у ОСОБА_5 , яка діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, в порушення вимог Закону України «Про захист суспільної моралі», достовірно усвідомлюючи той факт, що розповсюдження та обіг у будь-якій формі продукції порнографічного характеру, в тому числі яка містить дитячу порнографію, в Україні заборонений, виник злочинний умисел, пов`язаний з виготовленням творів порнографічного характеру, із залученням до участі у зйомках своїх малолітніх дітей, з метою подальшого розповсюдження і збуту, за матеріальну винагороду, який вони реалізували за наступних обставин.
Готуючись до злочинної діяльності, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , приблизно у липні 2019 року, зареєструвалися на анонімному сегменті інтернету, який не індексується стандартними пошуковими системами і для надання доступу до якого потрібно використання виключно браузеру «TOR», для відвідування домену-onion з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », під нік-неймами: «LT1Grls4Me», «Sphinx» і «bunnybabe», де планували на меті анонімно розповсюджувати та збувати, за матеріальну винагороду, створені ними візуальні та аудіовізуальні твори, до яких мала б вільний доступ невстановлена кількість осіб.
При цьому, з метою конспірації, для отримання матеріальної винагороди, вказавши для розрахунку, у вигляді кріптовалюти, біткоін-гаманець «BTC: 3AbkVCjsq71oG2M7oPBMbVrVhmVVR8xEed».
Так, ОСОБА_5 , у період часу приблизно з липня по грудень 2019 року, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , за місцями свого мешкання, за адресами у АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , а також АДРЕСА_1 і в невстановлених досудовим слідством орендованих ними квартирах, ігноруючи встановлені правила поведінки в суспільстві, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, з корисливою метою отримання доходу, здійснювали створення візуальних та аудіовізуальних творів порнографічного характеру, з ознаками дитячої порнографії, шляхом втягнення до участі в їх створенні своїх малолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та інших невстановлених досудовим слідством малолітніх осіб, з метою подальшого розповсюдження їх в анонімній мережі інтернет, з використанням браузеру «TOR».
Відповідно до висновку експерта № 25-65 від 10.12.2019 року, за результатами судової мистецтвознавчої експертизи, 16 файлів, що містяться на наданому на дослідження DVD-R диску, є носіями інформації, що належить до дитячої порнографії.
Кошти, отримані в результаті виготовлення, зберігання і розповсюдження зображень, відеопродукції порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію, ОСОБА_8 розподіляв між спільниками, в заздалегідь обумовлених долях.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 4 ст. 301 КК України, що у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином.
20.12.2019 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 301 КК України.
Слідчий в обґрунтування клопотання зазначив про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 , причетна до скоєння тяжкого кримінального правопорушення.
Також, слідчий у своєму клопотанні звертає увагу слідчого судді на те, що запобіжні заходи не пов`язані із триманням під вартою не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваної та запобіганню вказаних вище ризиків, у зв`язку із чим просив застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_5 строком на 60 діб з утриманням у ДУ Запорізький слідчий ізолятор № 10 м. Запоріжжя, без права внесення застави.
У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання та просили його задовольнити, з підстав зазначених в ньому, наголошуючи на наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Підозрювана заперечувала проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просила застосувати до неї більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі.
Захисник підозрюваної в судовому засіданні також заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на необґрунтованість підозри за ч. 4 ст. 301 КК України і недоведеність ризиків. Просив суд у випадку застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу застосувати відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, оцінивши в сукупності всі обставини, заслухавши думку прокурора, підозрюваного, захисника, слідчий суддя, вважає, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтоване та підлягає задоволенню, клопотання сторони захисту не підлягає задоволенню за наступних обставин.
Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Згідно п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути позбавлений свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до положень ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вирішуючи питання щодо обрання підозрюваній запобіжного заходу, слідчий суддя виходить не лише з вимог чинного кримінально-процесуального законодавства України, а й правових позицій Європейського суду з прав людини.
У рішенні ЄСПЛ від 02.10.2014 року у справі «Воляник проти України», зазначається, що допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину.
Як випливає з повідомлення про підозру, слідчим слідчого відділення Вознесенівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області в Запорізькій області лейтенантом поліції ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , 20.12.2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 4 ст. 301 КК України.
З наданих судді матеріалів з кримінального провадження вбачається, що підозра відносно ОСОБА_5 , є обґрунтованою, що підтверджується: протоколами оглядів, висновками експертів, протоколами обшуків, допитів учасників досудового розслідування та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
Посилання захисника підозрюваної на необґрунтованість підозри, а також на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 27.12.2019 року, відповідно до якої було скасовано ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.12.2019 року про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 у виді тримання під вартою з підстав необґрунтованості підозри, як на підставу відмову у задоволенні клопотання слідчого, спростовується дослідженими в ході судового засідання доказами, доданими до клопотання, в тому числі і висновком експерта Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 03.01.2010 року № 25-72.
Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні, свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 301 КК України, а обставини здійснення підозрюваною конкретних дій, які на думку захисника, не вказують на доведеність її вини підлягають з`ясуванню під час досудового розслідування та в процесі судового розгляду.
Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів на даному етапі досудового розслідування повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя встановив, що існування ризиків вказаних у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою частково дійсно мають місце, а застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе належним чином запобігти зазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.
Встановлені слідчим суддею ризики, передбачені п.п. 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджуються тим, що враховуючи специфіку кримінального правопорушення, яке вчиняється за допомогою комп`ютерних систем які мають з`єднання з всесвітньою мережею Інтернет, підозрювана ОСОБА_5 при використанні будь-якого іншого комп`ютерного обладнання яке має вихід до всесвітньої мережі Інтернет, може вчинити дії щодо знищення або спотворення інформації яка є предметом доказування кримінального правопорушення, що є наявним ризиком, що передбачена п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, ОСОБА_5 може незаконно впливати на малолітніх дітей, відносно яких було скоєно злочин шляхом вмов або залякування, що є ризиком передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вказані висновки зроблені в тому і з того, що під час допиту як свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка являється донькою підозрюваної вбачається, вбачається, що ОСОБА_5 має значний вплив на доньку.
Також, враховуючи період здійснення створення візуальних та аудіовізуальних творів порнографічного характеру, з ознаками дитячої порнографії, в яких підозрюється ОСОБА_5 , а також те, що вона не працює, не має постійного заробітку, є ризик того що вона може продовжити злочинну діяльність, що є ризиком п. 5 ч. 1 ст. 1 77 КПК України.
Щодо посилання сторони обвинувачення на наявність ризику щодо переховування від органів досудового розслідування, ініціатор клопотання обґрунтовує його тим, що ОСОБА_5 вчинила тяжкий злочин та наразі за викликами слідчого не з`являється та причини неявки не повідомляє.
На думку слідчого судді вказаний ризик не доведений і на його підтвердження не надано жодного підтвердження.
Як убачається із матеріалу, ОСОБА_5 підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, що відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Кримінальне правопорушення пов`язане з зухвалим порушенням громадського порядку та моральності.
Таким чином, приймаючи до уваги обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, наявність ризиків вчинення підозрюваною дій, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, а також враховуючи обставини, визначені статтею 178 КПК України (тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винною в інкримінованому злочині, відсутність на день розгляду клопотання слідчого документів, які би підтверджували наявність у підозрюваної стійких соціальних зв`язків, її стан здоров`я, який не виключає тримання під вартою, інвалідом не являється, не є особою похилого віку, будь-яких обставин, які б негативно характеризували ОСОБА_5 , органом досудового розслідування не встановлено, повних характеризуючих даних не зібрано, слідчий суддя вважає, що необхідним і достатнім для досягнення дієвості кримінального провадження та забезпечення виконання підозрюваною покладених на нього процесуальних обов`язків, є застосування запобіжного заходу лише у вигляді тримання під вартою, що не суперечать ст. 5 «Конвенції з прав людини та основоположних свобод», оскільки в матеріалах кримінального провадження існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, перевищує принцип поваги до особистої свободи та є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.
Також, при постановлені ухвали, слідчий суддя також бере до уваги ст. 3 Конституції України, відповідно до якої, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Будь-яких даних про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування відносно підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання підвартою в судовому засіданні не встановлено.
Прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваної не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Таким чином, слідчий суддя вважає за вірним, що підозрюваній ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід лише у виді тримання під вартою.
Приймаючи зазначене рішення, слідчим суддею враховуються також і вимоги абз. 1 ч. 3 ст. 183 КПК України відповідно до яких, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обовязків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
У розумінні положень ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування до підозрюваного вказаного запобіжного заходу, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, щодо злочину, який спричинив загибель людини та щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Враховуючи наведені обставини, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України вважаю можливим не обирати заставу, оскільки злочин вчинений відносно малолітніх дітей із застосуванням насильства.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 192 194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого слідчого віділення Вознесенівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 задовольнити.
Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 08.03.2020 року включно, який обчислювати з 09.01.2020 року з утриманням у Запорізькому слідчому ізоляторі № 10, без визначення розміру застави.
Визначити строк дії ухвали до 08.03.2020 року включно.
Копію ухвали вручити підозрюваній та її захиснику негайно після її проголошення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали, яка підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 09.01.2020 року.

Повний текст ухвали виготовлений 10.01.2020 року.
Слідчий суддя ОСОБА_1