У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 лютого 2020 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 , відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не одруженого, працюючого на посаді інспектора взводу № 1 роти фізичної безпеки № 2 батальйону № 3 УПО в Одеській області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні № 0000197 від 22.02.2020 року.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5
підозрюваний ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7

встановив:

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді в задоволенні клопотання слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 відмовлено.
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що полягає у забороні цілодобово залишати фактичне місце проживання - будинок АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.
На підставі ст.194 КПК України покладено на підозрюваного певні обов`язки, а саме:
-за першою вимогою з`являтися до слідчого, прокурора, або суду,
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи,
-утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні,
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Ухвала слідчого судді діє до 22.04.2020 року - включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника.

Вважає, ухвалу слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту незаконною, необґрунтованою та такою що підлягає скасуванню.

Зазначає, що слідчим суддею при обранні запобіжного заходу не враховано наявність ризиків передбачених п.1,2,3,4 ч.1 ст.177 КПК України. Оскільки підозрюваний вже здійснював спроби переховуватись від органів досудового розслідування. Крім того, зі слів безпосереднього свідка ДТП ОСОБА_9 , після скоєння ДТП ОСОБА_6 намагався знищити сліди злочину.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

В проваджені СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, перебувають матеріали кримінального провадження № 0000197 від 22.02.2020 року, з попередньою правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника Управління поліції охорони в Одеській області Національної поліції України № 29 о/с від 15.03.2019 майор поліції ОСОБА_6 призначений на посаду інспектора взводу № 1 роти фізичної безпеки № 2 батальйону № 3 УПО в Одеській області.

22.02.2020 приблизно о 16 годині 40 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим водій ОСОБА_6 рухався на мотоциклі «ДНЕПР11» д.н.з НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння у світлий час доби, по сухому ґрунтовому покриттю, по вул. Тітова в с. Карналіївка Білгород-Дністровського району Одеської області. В якості пасажира в колясці причепленої до мотоцикла «ДНЕПР11» д.н.з НОМЕР_1 перебував ОСОБА_10 . Прямуючи по вул. Тітова у с. Карналіївка Білгород-Дністровського району Одеської області, навпроти будинку № 110 здійснюючи поворот ліворуч, водій ОСОБА_6 , в порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 б) г), 10.1, 12.1, 2.9 а) «Правил дорожнього руху України» затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу контролювати рух свого транспортного засобу, та безпечно керувати ним для забезпечення безпеки пасажирам транспортного засобу та іншим учасникам дорожнього руху, перед здійсненням повороту ліворуч, не вжив заходів для зменшення швидкості мотоцикла в наслідок чого транспортний засіб перекинувся на праву сторону в результаті чого пасажиру ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження в результаті яких останній загинув.

23.02.2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

24.02.2020 року слідчий Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з можливістю внесення застави у розмірі 260 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 546 520 гривень, з метою запобігання спробам з боку підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, скоїти нове правопорушення, незаконно впливати на свідків під час досудового розслідування, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відмовляючи в задоволені клопотання слідчого, слідчий суддя врахував, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, та зазначив, що слідчим не доведено наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, також, в клопотанні слідчого відсутнє достатнє обґрунтування, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не здатний запобігти ризикам у кримінальному провадженні. Врахував, дані про особу підозрюваного, а також те що, підозрюваний має на утриманні хворих батьків, те що потерпіла ОСОБА_11 претензій морального та матеріального характеру до ОСОБА_6 не має, та вважав що, належну процесуальну поведінку підозрюваного зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Крім того, слід зазначити, що ст. 184 КПК України вимагає від сторони обвинувачення в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначити не лише наявні ризики, а також вказати обставини, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку що запобігти їм в змозі цей вид запобіжного заходу.

Разом з тим, як вбачається з клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , слідчим не наведено виключних обставин і не надано доказів, які б давали підстави для тримання підозрюваного під вартою. Сама лише тяжкість кримінального правопорушення, у відповідності до практики Європейського суду з прав людини, не може бути підставою для запобіжного ув`язнення особи.

Згідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Надані суду матеріали кримінального провадження на даний час містять відомості, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Відповідно до вимог ч.1,2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважать, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчий суддя дотримався вимог закону та обґрунтовано зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинуч. 2 ст. 286 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років. Разом з цим, доводи, які зазначені в клопотанні прокурора про застосування запобіжного заходу щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, наданими та дослідженими в судовому засіданні доказами, долученими до матеріалів клопотання, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів. Крім того, в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутнє достатнє обґрунтування, що більш м`який запобіжний захід від такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою, не здатний запобігти ризикам у кримінальному провадженні, не доведено і в судовому засіданні апеляційного суду необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, клопотання слідчого не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст.177 КПК України.

Посилання прокурора на тяжкість кримінального правопорушення, як на підставу для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необґрунтованим, оскільки лише сама тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 не може бути підставою для застосування до підозрюваного такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою, виходячи з сукупності заявлених ризиків.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_6 раніше не судимий, має доволі міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, на його утриманні знаходяться онкохворі батьки-пенсіонери, за місцем мешкання, загалом, він характеризується задовільно та зважаючи нате, що ОСОБА_6 є працівником правоохоронного органу, доведеним стороною обвинувачення є лише ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, проте він, з урахуванням всіх обставин справи, вочевидь є недостатнім для застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу.

Таким чином, слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу обґрунтовано прийшов до висновку про достатність такого запобіжного заходу як домашній арешт для досягнення мети заходу забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги прокурора щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними.

Апеляційний суд вважає ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, а відтак не вбачає підстав для її скасування, у зв`язку з чим, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 лютого 2020 року, якою до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді