Справа № № 585/921/20
Номер провадження 1-в/585/107/20
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И
08 липня 2020 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , заявника - засудженого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання вироку Апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2004 р.,-

встановив:

14.04.2020 від засудженого ОСОБА_4 надійшло клопотання, в якому останній з урахуванням остаточних вимог від 08.07.2020 просить звільнити його від відбування покарання за вироком Апеляційного суду Сумської області від 11.10.2004 року на підставі ч. 1 ст. 80 Кримінального кодексу України (далі - КК), у зв`язку з закінченням станом на 15.02.2020 року строку давності виконання цього вироку.

Клопотання мотивує тим, що він засуджений вироком Апеляційного суду Сумської області від 11.10.2004 до довічного позбавлення волі та враховуючи, що станом на 15.02.2020 з дня набрання вироком чинності минуло 15 років, то він на підставі п. 5 ч. 1 ст. 80 КК підлягає звільненню від відбування покарання. Як зазначає засуджений, станом на сьогоднішній день зазначений вироку не виконаний і не виконується. При вирішенні питання щодо звільнення ОСОБА_4 від покарання суд має врахувати незаконність вироку, помилку суду під час ухвалення вироку, невизнання вини, неможливість виконання вироку в частині покарання у виді довічного позбавлення волі без припинення дії запобіжного заходу. На переконання засудженого, в даний час відбувається виконання резолютивної частини вироку лише в частині дії запобіжного заходу взяття під варту щодо нього, а вирок в частині довічного позбавлення волі не приведений до виконання. Засуджений вказує, що національні суди України мають враховувати рішення ЄСПЛ та наводить приклад рішення «Пєтухов проти України» прийняте, щодо особи, яка відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі. Також як на підставу застосування вимог ст. 80 КК та негайного звільнення від відбування покарання заявник посилається на обставини свого засудження лише за один особливо тяжкий злочин, вину у вчиненні якого він не визнає. На думку ОСОБА_4 факт набрання вироком законної сили та звернення його до виконання не зупиняє та не перериває строків давності виконання, а тому протилежні думки національних судів з приводу цього є помилковими. Крім цього, заявник вказує на наявність помилок у вироку, зокрема, в ньому зазначені неіснуючі судимості, обтяжуючі обставини, які в дійсності не мали місця, та зазначення судом щодо дії запобіжного заходу тримання під вартою безстроково, а не до набрання вироком законної сили. Враховуючи наведені обставини, висновки у вироку щодо нього прямо вплинули на вид покарання та вказують на істотне порушення вимог КПК.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 та його захисник клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому підстави. Зокрема, засуджений ще раз наголосив на вищезгадані помилки у вироку, додатково зазначив, що ст. 122 КК, за якою він в тому числі засуджений, декриміналізована, під час його засудження було порушене його право на захист, а строки тримання під вартою йому продовжувалися без його участі.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на його безпідставність.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, а також матеріали особової справи щодо засудженого, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що за вироком Апеляційного суду Сумської області від 11.10.2004 року залишеним без зміни ухвалою Верховного Суду України від 15.02.2005 року, ОСОБА_4 засуджений за п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 70 КК до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 залишена попередня тримання під вартою. Строк відбування покарання рахувати з дня його затримання з 29 квітня 2004 р. Зарахований в строк відбуття покарання час затримання під час проведення досудового слідства із 23.03.2004 року по 26.03.2004 року.

Згідно розпорядження про виконання вироку, що набрав чинності, вирок Апеляційного суду Сумської області від 11.10.2004 набрав чинності 15.02.2005 та звернутий до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 Кримінально-процесуального кодексу України (далі - КПК) питання, які виникають під час виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 80 КК особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки : п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

З аналізу ст. 80 КК випливає, що умовою звільнення від відбування покарання в зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинуваченого вироку є факт засудження винної у вчиненні злочину особи із призначенням відповідного покарання, а підставою є сприятливий сплив строків давності виконання обвинувального вироку, визначений нормою Закону.

Відповідно до ст. 64 КК довічне позбавлення волі встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосовувати позбавлення волі на певний строк.

Згідно зі ст. 63 КК, покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщення його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу. Позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п`ятнадцяти років, за винятком випадків, передбачених Загальною частиною цього Кодексу.

Обвинувальний вирок - це рішення суду про застосування до винного покарання, в якому визначається його конкретний вид і розмір. Причому при застосуванні ст. 80 КК мається на увазі обвинувальний вирок, який вступив у законну силу, але не спрямований на виконання або звернений до виконання, але не реалізований повністю або частково.

Виконання вироку - завершальна стадія кримінального процесу, в якій вирок суду, що одержав законну силу, звертається до виконання і безпосередньо реалізуються рішення суду (про покарання, про відшкодування шкоди, про оправдання і звільнення з під варти тощо) та вирішуються питання, що виникають у зв`язку зі зверненням вироку до виконання і його виконанням.

Одним з принципів кримінального процесу є обов`язковість вироку, ухвали і постанови суду, згідно з якою вирок, ухвала і постанова суду, що набрали законної сили, є обов`язковими для всіх державних і громадських підприємств, установ і організацій, посадових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Як зазначає ОСОБА_4 в клопотанні, вирок Апеляційного суду Сумської області від 11.10.2004 року, за яким його засуджено до довічного позбавлення волі, на даний час не виконано, він вчинив хоча і особливо тяжкий, проте одиничний злочин, та крім того, вирок суду винесений із суттєвими порушеннями матеріально-процесуального закону, а тому є незаконним, що в своїй сукупності дає підстави для звільнення його від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку згідно положень п. 5 ч. 1 ст. 80 КК.

Під давністю виконання обвинувального вироку розуміється сплив встановлених у законі строків з дня набрання чинності обвинувальним вироком, що виключає виконання призначеного судом покарання. Існування в КК цього виду звільнення від відбування покарання обумовлюється недоцільністю виконання обвинувального вироку, оскільки після спливу вказаних строків його виконання не може мати належного карального і превентивного впливу, а також тим, що не вчинення засудженим у цей період нового злочину, як правило, свідчить про втрату ним суспільної небезпечності.

Початком перебігу строку давності є день набрання чинності обвинувальним вироком, який встановлюється кримінально-процесуальним законодавством. Тривалість строків давності, передбачених п. п. 1-5 ч.1 ст. 80 КК, диференціюється залежно від тяжкості вчиненого злочину, а також виду та міри призначеного судом покарання, у т.ч. остаточного покарання за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків (ст.ст. 70-72 вказаного Кодексу).

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 401 КПК (в редакції 1960 року), вирок місцевого суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляцій, а вирок апеляційного суду - після закінчення строку на подання касаційної скарги, якщо його не було оскаржено. У разі подачі апеляцій, касаційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи відповідно апеляційною чи касаційною інстанцією, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Обвинувальний вирок виконується після набрання ним законної сили.

Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст.404 КПК (в редакції 1960 року) вирок, що набрав законної сили, звертається до виконання судом, який постановив вирок, не пізніше як через три доби з дня набрання ним законної сили або повернення справи з апеляційної чи касаційної інстанції. Суд разом із своїм розпорядженням про виконання обвинувального вироку надсилає копію вироку тому органу, на який покладено обов`язок виконати вирок.

Аналогічна за змістом норма міститься у відповідних частинах статті 535 чинного КПК.

Як зазначалося вище, вирок апеляційного суду Сумської області від 11.10.2004 року набрав законної сили 15.02.2005 року, у зв`язку із чим суд, який постановив вирок, видав відповідне розпорядження і направив його органу, на який покладений обов`язок щодо виконання вироку.

Про факт виконання вироку апеляційного суду Сумської області від 11.10.2004 року, який набрав законної сили, та відбування ОСОБА_4 покарання у виді довічного позбавдення волі згідно даного вироку також свідчать довідки ДУ «Сумський СІЗО» та ДУ «Роменська ВК-56» (а.с. 109-112).

Доводи, які наведені в клопотанні ОСОБА_4 щодо незаконності вироку апеляційного суду Сумської області, яким його засуджено, та наявності у ньому помилок, не є предметом розгляду в розумінні питань, які виникають під час виконання вироку суду, а отже дані доводи засудженого не можуть бути розглянуті судом по суті на підставі ст. ст. 537 та 539 КПК. При цьому, судом враховуються обставини перегляду зазначеного вироку Верховним Судом України та залишення його в силі.

За таких обставин, оскільки як встановлено судом та доведено матеріалами справи, обвинувальний вирок стосовно ОСОБА_4 набрав законної сили, приведений до виконання та фактично виконується, тобто ОСОБА_4 є особою, яка відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі згідно вироку суду, то суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування строків давності виконання обвинувального вироку та про відмову у задоволенні заявленого клопотання.

На підставі викладеного та положень ст.ст. 370-372, 376, 537 КПК, ст. 80 КК, суд, -

постановив:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання вироку Апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2004 р. - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду на протязі 5 днів з дня її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, якщо її не скасовано, ухвала набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складений 13.07.2020, без оголошення повного тексту в судовому засіданні в зв`язку з неявкою учасників.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1