Справа №578/648/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/261/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 листопада 2019 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено у задоволенні клопотання про зміну обраного відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою з правом внесення застави та продовженого строк його дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває кримінальне провадження, внесене 04.12.2015 року до ЄРДР за № 0006545 в якому ОСОБА_8 виступає в якості обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 146, ч.5 ст. 186, ч.3 ст. 187, ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 28 ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 289 КК України.

19.11.2019 року в ході судового розгляду справи прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.11.2019 року задоволено та відносно обвинуваченого ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу строком до 17.01.2020 року включно з правом внесення застави у розмірі 153 680 грн.

Не погодившись з таким судовим рішенням, вважаючи його незаконним захисник ОСОБА_7 оскаржила його в апеляційному порядку та просила ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.11.2019 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою просила відносно обвинуваченого ОСОБА_8 обрати інший, більш м`який запобіжний захід ніж тримання його під вартою.

Захисник наголошувала на безпідставному врахуванні судом ризиків, які не були вказані в клопотанні прокурора. Зокрема просила врахувати відсутність доказів того, що обвинувачений переховувався від органів досудового розслідування і суду. Вважала, що обставини, зазначені судом першої інстанції як такі, що обґрунтовують виправданість продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зазначені серед переліку, визначеного ст. 177 КПК України та є оціночними. Звертала увагу, що зміст ухвали суду і зміст клопотання прокурора не узгоджуються між собою, зокрема тим, що прокурор обґрунтовує своє клопотання не тими аргументами, які виклав суд в своїй ухвалі, що свідчить про вихід суду за межі клопотання прокурора. Стверджує про відсутність в клопотанні прокурора доводів про неможливості обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_8 іншого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не вказав таких мотивів і суд у своєму рішенні. Також, вказувала, що суд не взяв до уваги і того, що в даному кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_8 перебуває під вартою вже близько 4 років, за цей час всі письмові докази судом першої інстанції досліджені і перебувають в матеріалах справи, потерпілі і свідки в судових засіданнях допитувались, а речові докази знаходяться в матеріалах справи та теж досліджені судом, що значно зменшує встановлені ст. 177 КПК України ризики.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 , які вимоги апеляційної скарги підтримала, просила їх задовольнити, ухвалу суд скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_8 інший, більш м`який вид запобіжного заходу, думку прокурора, який проти задоволення вимог апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 заперечив, просив ухвалу суд першої інстанції залишити без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно із ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до пунктів 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду, продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується, тощо.

Згідно із ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, по при доводи апеляційної скарги захисника, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні ряду умисних особливо тяжких злочинів, які вчинялися в організованій групі осіб, за попередньою змовою. При цьому, судом встановлено, що такі злочини вчинялися переважно у таких умовах, що зменшують чисельність можливих свідків та осіб які б перешкодили вчиненню злочину. Обвинувачені використовували засоби для приховування зовнішності, щоб перешкодити впізнанню. Під час вчинення злочинів вживали заходів до подолання опору потерпілих і свідків, залякували, застосовували насильство. Також, як вбачається зі змісту обвинувального акту потерпілими є значна чисельність осіб, які піддавалися насильству або погрозі її застосування та опір яких подавлявся.

В даному кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який судом неодноразово продовжувався з підстав існування ризиків того, що обвинувачений може ухилятися від суду, може перешкоджати кримінальному провадженню та може вчини нові злочини.

В ході розгляду клопотання прокурора на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вказані ризики не зменшилися та продовжують існувати, а тому і підстави для зміни обраного ОСОБА_8 запобіжного заходу на більш м`який відсутні.

Також, попри встановлені судом обставини своє рішення суд мотивував і тим, що судовий розгляд не завершено, через системні перешкоджання сторони захисту які у тому числі потягли істотні перешкоди провадженню та самою поведінкою обвинуваченого ОСОБА_8 , який без поважних на те причин декілька разів не з`являвся в судове засідання, відмовився від конвоювання, ухилявся від участі у процесуальних діях суду, він порушував порядок судового засідання, за що був попереджений про наслідки аналогічних дій, зокрема про можливе видалення із зали суду. З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані дії обвинуваченого додатково свідчать про збільшення ризиків перешкоджання провадженню.

По при доводи апеляційної скарги захисника, суд правильно наголосив і на тому, що судовий розгляд в даній справі триває, в даному провадженні не допитані усі свідки, потерпілі, не досліджені інші докази, а тому суд дійшов обґрунтованого висновку, з яким за встановлених підстав погоджується і колегія суддів апеляційного суду, що твердження обвинуваченого і його захисника про відсутність ризиків є необґрунтованими, а підстави для задоволення клопотання обвинуваченого і зміни йому запобіжного заходу на більш м`який відсутні.

Крім того, як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Більше того, обвинувачений не спростував висновків суду першої інстанції, щодо його поведінки яку він демонструє в ході судового розгляду справи по суті.

За наслідками апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції, виходячи з наведених в апеляційній скарзі захисника мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни обвинуваченому запобіжного заходу, оскільки вони не спростовують встановлених судом обставин.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про те, що обставини, зазначені судом першої інстанції як такі, що обґрунтовують виправданість продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зазначені серед переліку, визначеного ст. 177 КПК України та є оціночними то їх апеляційний суд вважає надуманими, оскільки висновки свого судового рішення суд першої інстанції необґрунтованим не залишив. Як доводам захисника так і доводам обвинуваченого про відсутність ризиків та про необхідність зміни запобіжного заходу на більш м`який суд дав правильну оцінку. При цьому, висновки суду про продовження існування встановлених ним раніше ризиків не вказують на формальний підхід до розгляду питання продовження запобіжного заходу, оскільки такому висновку передувало як вивчення матеріалів справи так і було заслухано судом всіх учасників кримінального провадження щодо даного питання.

Також, колегія суддів не може погодитись і з твердженнями захисника про вихід суду за межі клопотання прокурора, оскілки висновки суду ґрунтуються доводах клопотання прокурора, які суд визнав обґрунтованими.

Щодо тверджень захисника про відсутність доказів того, що обвинувачений переховувався від органів досудового розслідування і суду то їх колегія суддів теж не може визнати підставою для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали суду, оскільки в даному випадку оцінюється доцільність продовження вже обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу. При цьому, слід наголосити на тому, що останній утримується під вартою та його поведінка як в ході досудового розслідування так і вході судового розгляду справи не вказує на зменшення встановлених судом першої інстанції ризиків і доцільності зміни обраного відносно нього запобіжного заходу.

Також, колегія суддів не вважає підставою для зміни обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу і інші твердження сторони захисту строк тримання обвинуваченого в умовах ізоляції від суспільства, оскільки судовий розгляд справи в суді першої інстанції розпочатий і до цього часу триває і встановлення обставин вчинення інкримінованих ОСОБА_8 злочинів продовжується, а тому колегія суддів не може погодитись з висновками захисника про те, що вказана обставина може вказувати на зменшення встановлених судом ст. 177 КПК України ризиків.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б виступили підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. 177, 182, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 листопада 2019 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , , відмовлено у задоволенні клопотання про зміну обраного відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою з правом внесення застави та продовженого строк дії запобіжного заходу в виді тримання його під вартою з правом внесення застави, в кримінальному провадженні за № 0006545, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4