Справа № 302/1285/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.12.2019смт. Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілих: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представника Міжгірського РС з питань пробації ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Міжгір`ї кримінальне провадження № 0000412 та № 0000482 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , гр. України, освіта повна загальна середня, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 122, ч. 1 ст. 129 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
09 вересня 2019 року, біля 15:30 години, ОСОБА_4 , знаходячись па території дворогосподарства, що розташоване в АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих непорозумінь з потерпілим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем буд. АДРЕСА_1 , який в той час знаходився на території вище описаного дврогосподарства, умисно, тримаючи в руках бензопилу марки «STIHL-MS-180», підійшовши до ОСОБА_5 , шиною ріжучого ланцюга наніс множинні удари в область голови, рук та тулуба останнього.

В результаті вказаних дій ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 , згідно з висновком судового-медичного експерта №188 від 12.09.2019 року тілесні ушкодження у вигляді рваної рани н/3 лівого передпліччя по внутрішній поверхні з переходом на внутрішню поверхню променево-запясткового суглобу та тильну поверхню лівої кісті із пошкодженням ліктьового нерва (до 30 см.,), пошкодження сухожилка розгинача 4-го пальця, які спричинено твердим предметом, що має гостру ріжучу поверхню (шина бензопили) по механізму удар-ковзання вкладаються в час пригоди, що мала місце 09.09.2019 року та відповідно до Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, кваліфікуються як ушкодження середньої ступені тяжкості, які потягли за собою розлад здоров`я більше 21 дня .

Крім того, 09 вересня 2019 року, біля 15:30 години, ОСОБА_4 , знаходячись на території дворогосподарства, що розташоване в АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих непорозумінь з потерпілою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканкою буд. АДРЕСА_1 , яка в той час знаходилася на території вказаного дврогосподарства, умисно, взявши в руки бензопилу марки «STIHL-MS-180» підійшовши до ОСОБА_6 , шиною ріжучого ланцюга наніс удар в область голови та лівої руки, якою громадянка ОСОБА_6 закривала область голови.

В результаті вказаних дій ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 , згідно з висновком судового-медичного експерта №187 від 12.09.2019 року тілесні ушкодження у вигляді ушитої рани на волосистій частині голови в лівій тім`яній ділянці та множинні рвані рани на шкірних покривах н/3 лівого передпліччя, які спричинено твердим предметом, що має гостру ріжучу поверхню (шина бензопили) по механізму удар-ковзання вкладаються в час пригоди, що мала місце 09.09.2019 року та відповідно до Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

12 серпня 2019 року, біля 10:00 години, ОСОБА_4 , знаходячись на ґрунтовій дорозі, яка веде до дворогосподарства АДРЕСА_1 , що належить потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканці АДРЕСА_2 на ґрунті особистих неприязних відносин почав обзивати останню нецензурною лайкою, після чого, тримаючи в руках мисливську одноствольну гладкоствольну рушницю марки ИЖ-К, кал. НОМЕР_1 , здійснив один вистріл в землю біля ніг громадянки ОСОБА_6 , супроводжуючи свої дії словесними погрозами вбивством, створюючи реальні підстави своїх намірів, які потерпіла сприйняла як реальні, що могли бути в будь-яку мить реалізованими, оскільки, ОСОБА_4 неодноразово погрожував їй вбивством, після чого, в присутності сторонніх осіб здійснив ще один вистріл в повітря, в той час, коли ОСОБА_6 сховалась, даючи підстави для потерпілої сприйняти ці дії як реальні.

24 грудня 2019 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України. Згідно даної угоди ОСОБА_4 визнає свою вину у скоєнні вищевказаних кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 122, ч. 1 ст. 129 КК України, обвинувачений ОСОБА_8 та потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 122, ч. 1 ст. 129 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. Також сторони дійшли згоди щодо покарання, яке має понести обвинувачений, а саме: за ч. 1 ст. 122 КК України - 2 роки обмеження волі, ч. 2 ст. 125 КК України - 1 рік обмеження волі, ч. 1 ст. 129 КК України - 1 рік обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді 2 роки обмеження волі На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку 2 роки. Покласти на ОСОБА_4 обов`язки передбачені ст. 76 ч.1 п.п. 1,2 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Крім цього даною угодою встановлені відомості щодо розуміння сторонами угоди наслідків її укладання та затвердження зазначеної угоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, щиро розкаюється. Також пояснив суду, що угоду він уклав добровільно і наслідки укладання і затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просив затвердити зазначену угоду.

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_9 суду пояснили, що претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 будь-якого характеру вони не мають, зазначену угоду уклали добровільно, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для них зрозумілі. Також просять затвердити зазначену угоду.

Суд, заслухавши думку прокурора, який проти затвердження угоди не заперечував, потерпілих, обвинуваченого, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим про примирення.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 визнає вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 122, ч. 1 ст. 129 КК України, які згідно зі ст. 12 КК України є злочинами невеликої та середньої тяжкості.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 122, ч. 1 ст. 129 КК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права визначені абзацами 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом також з`ясовано, що потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 цілком розуміють наслідки затвердження угоди передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що дана угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та може бути затверджена і на підставі цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать його вимогам, правова кваліфікація кримінальних правопорушень вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань, не відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. Крім того суд бере до уваги те, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такою, що відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про примирення відповідають вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України, міра покарання, узгоджена обвинуваченим та потерпілими, визначена у межах санкції ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 122, ч. 1 ст. 129 КК України, а тому не суперечить інтересам суспільства. Підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.7 ст. 474 КПК України, не встановлено.

За таких обставин, виходячи з позиції обвинуваченого, висловленої в судовому засіданні щодо погодження із призначенням узгодженої сторонами міри покарання, позиції потерпілих, яким зрозумілі наслідки затвердження угоди, враховуючи вимоги діючого законодавства, суд дійшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення від 24 грудня 2019, укладеної між потерпілими та обвинуваченим по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 в ході досудового розслідування не обирався.

Цивільного позову, процесуальних витрат немає.

Долю речових доказів суд вирішує згідно зі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про примирення від 24 грудня 2019 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 122, ч. 1 ст. 129 КК України і призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання.

ОСОБА_4 визнати винуватим в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 122, ч. 1 ст. 129 КК України і призначити узгоджене сторонами покарання:

- за ч. 1 ст. 122 КК України - 2 роки обмеження волі,

- за ч. 2 ст. 125 КК України - 1 рік обмеження волі,

- за ч. 1 ст. 129 КК України - 1 рік обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 2 (два) роки обмеження волі

На підставі ст.ст. 75, 76 ч.1 п. 1, 2 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку 2 (два) роки і виконає такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про примирення, потерпілі чи прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Цивільного позову, процесуальних витрат немає.

Речові докази:

- два дерев`яні клинки зі слідами бурого кольору, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Міжгірського ВП ГУНП в Закарпатській області знищити;

- чоловічі штани сірого кольору зі слідами бурого кольору та бензопила марки «STIHL-MS-180, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Міжгірського ВП ГУНП в Закарпатській області, повернути власнику.

Вирок суду на підставі угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілими може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Міжгірський районний суд з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1