УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/13412/19

Провадження №: 1-кс/755/419/20

"21" січня 2020 р.

м. Київ

слідча суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , перевіривши виконання вимог ст.ст. 303, 304 КПК України за скаргою адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення, дії та бездіяльність слідчого та зобов`язання вчинити певні дії, у рамках кримінального провадження унесеного Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.06.2019 за №0004752, встановила:

21.01.2020 в провадження слідчої судді Дніпровського районного суду м. Києва, визначеної відповідно до ст. 35 КПК України автоматизованою системою документообігу суду, надійшла скарга адвоката ОСОБА_2 , діючого в інтересах ОСОБА_3 , подана в порядку ст. 303 КПК України, на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим у рамках вказаного кримінального провадження, в якій просить зобов`язати слідчого Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві вчинити певні дії, а саме - залучити ОСОБА_3 до кримінального провадження №0004752 від 07.06.2019 як потерпілу та видати їй пам`ятку про процесуальні права та обов`язки.

Скарга умотивована тим, що в провадженні СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 07.06.2019 за № 0004752 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 02.06.2019, в результаті якої батько ОСОБА_3 ОСОБА_4 був госпіталізований до КМКЛШМД.

18.06.2019, під час знаходження батька ОСОБА_3 ОСОБА_4 в критичному стані в лікарні, ОСОБА_3 звернулася до Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві із заявою про визнання її потерпілою згідно ст. 55 КПК України у вищезазначеному кримінальному провадженні. Однак, 25.06.2019 Дніпровським УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , як зазначає адвокат ОСОБА_2 , було безпідставно відмовлено у визнанні потерпілою в даному кримінальному провадженні.

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько ОСОБА_3 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 04.10.2019 та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть №1 від 04.10.2019.

23.10.2019 ОСОБА_3 повторно зареєстровано заяву про визнання її потерпілою згідно ст. 55 КПК України по вищезазначеному кримінальному провадженню, у зв`язку зі смертю батька ОСОБА_4 . Однак 30.10.2019, як зазначає адвокат ОСОБА_2 , в порушення Конституції України та КПК України, Дніпровським УП ГУ НП у м. Києві було безпідставно відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілою в даному кримінальному провадженні.

У зв`язку з чим, 18.11.2019 ОСОБА_3 було подано скаргу в порядку ст. 303 КПК України, за наслідками розгляду якої 26.11.2019 ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва останню задоволено частково: зобов`язано слідчого Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві, який здійснює досудове розслідування у рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0004752 від 07.06.2019, вчинити одну з дій передбачених ст.ст. 55, 220 КПК України (клопотання задовольнити, визнати особу потерпілою та ознайомити з правами передбаченими КПК України або відмовити у визнанні потерпілою шляхом постановлення умотивованої постанови) за заявою (клопотанням) ОСОБА_3 від 18.06.2019 (надійшло до УП 18.06.2019 зав вх. № З-2954) в строки визначені ст. 220 даного Кодексу та з урахуванням положень ст.ст. 28, 55 КПК України.

Адвокат ОСОБА_2 також зазначає, що 02.12.2019 ним було подано адвокатський запит від 02.12.2019 (вих. № 129) до Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві з вимогою надати інформацію щодо виконання ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 26.11.2019 у справі №755/13412/19), з наданням документальних підтверджень. Однак на час звернення до слідчого судді із цією скаргою, слідчим Дніпроського УП ГУ НП у м. Києві, який здійснює досудове розялідування у рамках вищевказаного кримінального провадження, не виконане судове рішення Дніпровського раойнного суду м. Києва та не надано відповідь на адвокатський запит.

Відтак, адвокат ОСОБА_2 , враховуючи той факт, що до теперішнього часу ОСОБА_3 не визнано потерпілою, їй не вручена пам`ятка про права та обов`язки, не допитано в якості потерпілої, та керуючись ст. 55, п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, вбачає необхідність звернення до слідчого судді з такою скаргою та просить зобов`язати слідчого Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві залучити ОСОБА_3 до кримінального провадження №0004752 від 07.06.2019 як потерпілу та видати їй пам`ятку про процесуальні права та обов`язки.

Слідча суддя, перевіривши виконання вимог ст.ст. 303, 304 КПК України в сукупності з долученими в обґрунтування доводів скарги матеріалами, які містять у собі документи на підтвердження повноважень представника діяти в інтересах ОСОБА_3 , копію адвокатського запиту від 02.12.2019 вих. № 129 та копію ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 26.11.2019 справі № 755/13412/19, провадження № 1-кс/755/8823/19, приходить до наступного.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України, зокрема його Главою 26.

Частиною 1 статті 303 КПК України передбачений перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, який є вичерпним, та згідно якого на досудовому провадженні можуть бути оскаржені: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; 10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; 11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Частиною 2 статті 303 КПК України визначається інший порядок оскарження та розгляду інших скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України.

Частиною 3 статті 303 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбачені пунктами 5 та 6 частини першої цієї статті.

Отже, п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на який, як на підставу подання скарги у даному випадку прямо посилається представник ОСОБА_3 , визначено, що під час досудового розслідування може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Як слідує з матеріалів скарги, СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР 07.06.2019 за №0004752 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. В рамках цього кримінального провадження ОСОБА_3 неодноразово, на підставі ст. 55 КПК України, зверталася до слідчого Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві із заявами про залучення її до провадження як потерпілої, наслідки розгляду яких остання розцінює як відмову у наданні їй такого процесуального статусу.

Разом з тим, слідчою суддею встановлено, що у світлі викладених обставин ОСОБА_3 зверталася до слідчого судді зі скаргою, в порядку ст. 303 КПК України, на бездіяльність слідчого у рамках кримінального провадження №0004752 від 07.06.2019. Так, за результатами розгляду вищезазначеної скарги ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 26.11.2019 у справі №755/13412/19, слідчого Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві, який здійснює досудове розслідування у рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0004752 від 07.06.2019, зобов`язано вчинити одну з дій, передбачених ст.ст. 55, 220 КПК України (клопотання задовольнити, визнати особу потерпілою та ознайомити з правами передбаченими КПК України або відмовити у визнанні потерпілою шляхом постановлення умотивованої постанови) за заявою (клопотанням) ОСОБА_3 від 18.06.2019 (надійшло до УП 18.06.2019 зав вх. № З-2954) в строки, визначені ст. 220 даного Кодексу та з урахуванням положень ст.ст. 28, 55 КПК України, з підстав того, що ОСОБА_3 отримано від Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві відповіді у формі листів, з фактичною відмовою у задоволенні вказаних заяв ОСОБА_3 про залучення її до кримінального провадження як потерпілої, що є неприйнятним з огляду на норми чинного кримінального процесуального законодавства.

У цій ситуації, вимоги особи, яка звернулася зі скаргою, щодо залучення ОСОБА_3 до кримінального провадження №0004752 від 07.06.2019 як потерпілої та видачі їй пам`ятки про процесуальні права та обов`язки, не є такими, щоб узгоджувалися з приписами ч. 1 ст. 303 КПК України по оскарженню рішень, дії чи бездіяльності під час досудового розслідування, а порушене у скарзі питання стосується невиконання суб`єктом оскарження судового рішення, а саме ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 26.11.2019 справі № 755/13412/19, провадження № 1-кс/755/8823/19, адже, як зазначено у тексті самої скарги, у зв`язку з відсутністю інформації про виконання вищевказаного судового рішення адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 звернувся з цього приводу з відповідним адвокатським запитом до Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві, відповідь на який на час звернення до слідчого судді із даною скаргою не надано, а пам`ятку про права та обов`язки ОСОБА_3 досі не вручено, на підставі чого і зроблено висновок, що ОСОБА_3 не визнано потерпілою, що і стало передумовою для подання даної скарги в порядку ст. 303 КПК України.

На можливість звернення зі скаргою у порядку ст. 303 КПК України за встановлених обставин не вказують посилання адвоката ОСОБА_2 у скарзі на п. 5 ч. 1 цієї статті, оскільки вони суперечать як змісту скарги в цілому, так і її вимогам зокрема, так як питання про скасування рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим не ставилось, а відомості про прийняття рішення за результатами розгляду відповідної заяви ОСОБА_3 , в тому числі на виконання ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 26.11.2019 справі № 755/13412/19, не встановлені, виходячи з представлених матеріалів скарги, що б могло у свою чергу бути предметом оскарження в порядку п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Згідно з п.п. 1, 2, 17 ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, законність забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

При цьому, як вбачається зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні по справі «Bellet v. France» ЄСПЛ зазначив, що ст.6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд із огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Разом з тим, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1975 року, серія A № 18, п. 36), не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, особливо щодо умов прийнятності скарги, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави (рішення у справах «Мельник проти України» від 28.03.2006, «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998, «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001).

Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним (постанова ВС від 22.05.2019 № 61-3331св19).

Згідно ж ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом. Зокрема, до повноважень слідчого судді віднесено розгляд розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування.

Правовими приписами ч. 1 ст. 303 КПК України чітко встановлено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

До того ж, положення Глави 19 КПК України визначають форму та регламентують порядок проведення досудового розслідування, під час якого слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй професійній діяльності і несе відповідальність, згідно з ч. 1 ст. 40 КПК України, за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Отже, розгляд на стадії досудового розслідування заяви ОСОБА_3 про залучення її до кримінального провадження в якості потерпілої, та вручення їй пам`ятки про процесуальні права та обов`язки, що має місце внаслідок визнання потерпілим та ініціювання такого звернення, з урахуванням, що закон не встановлює строку на вчинення такої дії, відповідно до приписів ст. 55 КПК України, входить до компетенції слідчого або прокурора, а до компетенції слідчого судді входить лише перевірка законності та обґрунтованості рішення про відмову у залученні як потерпілого, яка, у цьому випадку, не визначена самою особою, яка звернулася зі скаргою, та не виявлена слідчою суддею при вивченні скарги як предмет її розгляду.

При цьому слідча суддя зауважує, що КПК України не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування приймати процесуальне рішення про визнання особи потерпілою, оскільки згідно з ч. 2 ст. 55 КПК права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Отже, з цього моменту така особа, за відсутності постанови про відмову у визнанні потерпілим, відповідно до ст. 220 КПК може вносити клопотання про вчинення процесуальних дій, які мають бути розглянуті, зокрема і щодо такої процесуальної дії, як вручення повідомлення про процесуальні права та обов`язки. Крім того, дана позиція знаходить своє підтвердження в Узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 №9-49/0/4-17.

Тож, за змістом даної скарги та її вимог, адвокатом ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , не оскаржувались рішення, дії чи бездіяльність слідчого, які, відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України, зокрема її п. 5 ч. 1, можуть бути предметом розгляду слідчого судді.

Як наслідок, в силу вищевказаних норм кримінального процесуального законодавства України, на досудовому провадженні слідчою суддею не можуть бути розглянуті указані у скарзі вимоги щодо зобов`язання суб`єкта оскарження вчинення заявлених дій, оскільки це виходить за межі повноважень слідчої судді, наданих їй у світлі ст.ст. 303-307 КПК України.

Відповідно ж до ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Таким чином, враховуючи те, що, у даному випадку, особою, що подала скаргу, оскаржується бездіяльність, яка виходячи з ч. 4 ст. 304 КПК України, не підлягає оскарженню слідчому судді, у відкритті провадження слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 303-307, 369-372, 376, 395 КПК України, слідча суддя постановила:

у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення, дії та бездіяльність слідчого та зобов`язання вчинити певні дії, у рамках кримінального провадження унесеного Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.06.2019 за №0004752, відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження надіслати особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідча суддя: ОСОБА_5