Справа № 645/4870/19
Провадження № 1-кп/645/324/20
В И Р О К
12 лютого 2020 року Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
За участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
з участю прокурора Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, розлученого, з вищою освітою, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_5 , 2007 року народження, працюючого на посаді водія в КЗОЗ «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України, -
27 липня 2019 року, приблизно о 21 год. 50 хв., обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись в закладі роздрібної торгівлі алкогольними напоями «Чарка 24», який розташовано за адресою: м. Харків, проспект Московський 256, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за чужий рахунок взяв з барної стійки та відкрито, незважаючи на усні заборони потерпілої, заволодів належними їй грошовими коштами в сумі 1600 гривень. Далі обвинувачений ОСОБА_4 з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, незважаючи на прохання потерпілої повернути грошові кошти, продовжив їх утримувати при собі та рухатися в напрямку виходу, тим самим вчинив усі дії, що вважав необхідними для завершення злочину до кінця, але з причин, що не залежали від його волі, злочин не закінчив так як був затриманий потерпілою та іншими особами.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, та дав суду правдиві показання про обставини вчинення ним злочину, як зазначено в цьому вироку. У скоєному щиросердно розкаюється. Сказав, що на цей час працевлаштувався та працює на посаді водія в КЗОЗ «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», самостійно виховує дитини, у повному обсязі усвідомив скоєне та просив призначити мінімальне покарання передбачене санкцією зазначеної статті.
На підставі ст. 349 ч. 3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, так як проти цього не заперечували учасники судового провадження. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України, тобто закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Вину обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України суд вважає доведеною.
Згідно ст. 66 КК України, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає повне визнання вини та щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України судом не встановлені.
Вивченням в ході судового розгляду даних особи обвинуваченого встановлено, що він раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, працює в КЗОЗ «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» на посаді водія автотранспортних засобів відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги № 9, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якого самостійно виховує, що підтверджується рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2017 року, за місцем мешкання характеризується позитивно.
Згідно висновку органу пробації у досудовій доповіді щодо обвинуваченого від 20.01.2010 року зазначено, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення па правопорушника обов`язку, передбаченого п. 2 ч. З ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, а також відвідування соціально - виховних заходів, які будуть призначені уповноваженим органом з питань пробації.
Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
При призначенні покарання суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який, за змістом ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, наслідки вчиненого кримінального правопорушення, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає можливим призначити мінімальне покарання в рамках санкції зазначеної статті. На думку суду, призначення покарання у вигляді штрафу у розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у розмірі 1190 грн., з урахуванням фактично встановлених обставин у справі та наведених вище, є дійсно необхідним і буде цілком достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів, що повністю відповідає принципам і правилам призначення покарання, які містяться в нормах ст.ст. 65, 66 КК України.
Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередженням вчинення нових злочинів. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 349, 395 КПК України суд, -
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України за вчинення якого призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 1190 (одна тисяча сто дев`яносто ) грн. 00 коп.
Речові докази: грошові кошти в загальній сумі 1600 гривень, купюрами номіналом 200 гривень в кількості 3 штуки (УН 9240392, ХД 2354572, ХВ 1471866), 100 гривень в кількості 3 штуки (МГ 1803191, УГ 2489227, УЗ 5018633), 50 гривень в кількості 12 штук (СГ 0818916, ТУ 8226262, ТЄ 6577039, ФГ 0983445, СЕ 8921604, УБ 3823965, УР 9188804, ФЗ 8038693, СУ 1082531, СУ 9489832, ФГ 4294718, СЙ 0945021), 20 гривень в кількості 3 штуки (ТВ 9531098, ТЕ 8919077, ЮВ 0448866), 10 гривень в кількості 2 штуки (ЮВ 1764962, ЦЕ 8591431), 5 гривень в кількості 4 штуки (ЮА 6497738, ТД 5096390, ЮЖ 4657262, ЮГ 8098526) після набрання вироком законної сили вважати повернутими власнику.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його оголошення вручається прокурору та обвинуваченому.

Суд роз`яснює обвинуваченому право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Головуючий суддя-