Справа № 353/631/19
Провадження № 11-кп/4808/205/20
Категорія ч.2 ст. 286 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

17 березня 2020 року м. Івано-Франківськ
Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду ОСОБА_3 , перевіривши апеляційну скаргу (далі АС) ОСОБА_4 , на вирок Тлумацького районного суду від 05 лютого 2020 року по кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК), -

в с т а н о в и в:

Апелянт ОСОБА_4 подала АС, на вирок Тлумацького районного суду від 05 лютого 2020 року по кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 286 КК.

Апелянт зазначає, що оскаржений нею вирок є незаконним та необґрунтованим, так як на її думку, не було надано їй можливості подати цивільний позов в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6 , який вона не подала з вини слідчого, з метою захисту порушеного права сина померлого ОСОБА_7 ОСОБА_6 . Вказує, що саме через непрофесійність та злочинну недбалість слідчих поліції, призвело до порушення прав її молодшого сина.

Просить оскаржуваний вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Ознайомившись з поданою АС ОСОБА_4 , приходжу до висновку, що вона підлягає поверненню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень п.2 ч.3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо апеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Вимогами ст.393 КПК встановлено вичерпний перелік осіб, які мають право подати апеляційну скаргу.

Статус ОСОБА_4 не входить до переліку осіб, встановленого ст. 393 КПК, які мають право подати апеляційну скаргу у вказаному кримінальному провадженні.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, кримінальне провадження розглянуто виключно в межах обвинувачення щодо ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, без посилань на винуватість інших осіб.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що як під час досудового розслідування, так і під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_4 не була визнана потерпілою, а також в матеріалах справи відсутня заява про визнання її потерпілою.

Таким чином, зміст вироку не містить даних, які іншим чином зачіпають інтереси ОСОБА_4 , а тому вона не є особою, яка відповідно до п.10 ст.393 КПК має право на апеляційне оскарження вироку суду щодо ОСОБА_5 .

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 не має права на оскарження вироку Тлумацького районного суду від 05 лютого 2020 року щодо обвинуваченого ОСОБА_5 в апеляційному порядку, то подану нею апеляційну скаргу слід їй повернути, відповідно до положень ст. 399 КПК.

«Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; накладення обмежень дозволено за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватися з легітимною метою та зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення ЄСПЛ «Воловік проти України», «Креуз проти Польщі», «Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі»)

При вирішенні питання про необхідність відкриття апеляційного провадження та права на апеляційне оскарження судового рішення, вважаю за необхідне керуватися принципом верховенства права, складовими якого є правова визначеність та стабільність судової практики.

Зокрема, правова визначеність являє собою сукупність вимог до організації та функціонування правової системи з метою забезпечення стабільного правового становища особи шляхом вдосконалення процесів правотворчості та правозастосування.

Відповідно до вимог ст.36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом забезпечується Верховним Судом, як найвищим судом у системі судоустрою України.

Разом з тим, під судовою практикою необхідно також розуміти сукупність правових позицій, які викладені в судових рішеннях та конкретизують застосування норм права.

В той же час, судова система не може утворювати нові правові норми, які суперечать принципу правової визначеності та істотно змінюють правові наслідки судових рішень та встановлені законом права і обов`язки учасників судового розгляду.

За таких обставин, керуючись вимогами п.2 ч.3 ст. 399 КПК, приходжу до переконання, що апеляційну скаргу слід повернути ОСОБА_4 , оскільки її подано особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Разом з тим, вважаю за необхідне роз`яснити ОСОБА_4 , що вона вправі звертатись в порядку цивільного судочинства, якщо діями обвинуваченого були завдані їй або її синові матеріальні або моральні збитки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 393, 399 КПК,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 подану на вирок Тлумацького районного суду від 05 лютого 2020 року повернути апелянту.

Копію даної ухвали невідкладно надіслати апелянту разом із усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня отримання її копії.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду ОСОБА_3