Справа № 910/365/19
Провадження1-кс/991/3336/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року м.Київ

Слідча суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора САП ОСОБА_3
заявника скарги адвоката ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.08.2017 за № 0002618 від 14.08.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.27, ч.2 ст.364 КК України.

Суть питання

До Вищого антикорупційного суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.08.2017 за № 0002618 від 14.08.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.27, ч.2 ст.364.КК України.

Клопотання стосується арешту майна підозрюваного ОСОБА_5 , який було накладено попередньо ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва 18 липня 2017 (було задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 ) Цією ухвалою було накладено арешт на рухоме та нерухоме майно,яке на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , а саме на :
- нежитлове приміщення № 59 за адресою: АДРЕСА_1 ;
-на місце для зберігання індивідуального автотранспорту № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;
-на нежитлове приміщення №204 за адресою АДРЕСА_1 ;
-на нежитлове приміщення № 203 за адресою АДРЕСА_1 ;

-на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0084 за адресою: Закарпатська область Воловецький район, емт Жденієво, Тирсоватий урочище;

-на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0063 за адресо Закарпатська область Воловецький район, емт Жденієво, Тирсоватий урочище;

-на нежитлові приміщення з № 1 по № 6 (групи приміщень № 104) за адресою АДРЕСА_2 ;

-на комору поз. 5 у приміщенні № 24 за адресою: АДРЕСА_3 ; на офіс № 22 за адресою: АДРЕСА_3 ;

-на нежитлові приміщення №№ 1-33, 1-34 за адресою: АДРЕСА_4 ;

-на дачний будинок АДРЕСА_5 ;

-на нежитлове приміщення № 5-н за адресою: АДРЕСА_6 на нежитлові приміщення з № 1 по № 25 (групи приміщень № 102) за адресою АДРЕСА_2 ;

-на земельну ділянку за кадастровим номером :33:038:0104 за адресою: Київська область, Вишгородський район, Хотянівська сільська рада, садове товариство «Бобер»:

-на нежитлові приміщення 1-го поверху №1-2-: 1-8 та антресолі № 1-32, 1-41 за адресою: АДРЕСА_4 ;

-на офіс № 21 за адресою: АДРЕСА_3 ;

-на нежитлове приміщення № 1 за адресою: АДРЕСА_3 ; на нежитлове приміщення (група приміщень № 7) за адресою: АДРЕСА_7 ;

-на нежитлове приміщення (група приміщень № 8) за адресою: АДРЕСА_7 ;

-на будинок АДРЕСА_8 ; на будинок АДРЕСА_9 ;

-на автомобіль марки Mercedes-Benz S 550, 2008 року випуску, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , об`єм двигуна 5461, номер свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 ;

-на автомобіль марки Smart Fortwo, 2012 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_6 , об`єм двигуна 999, номер свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 ;

-на автомобіль марки Mercedes-Benz GL 550, 2008 року випуску, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_8 , номер кузова НОМЕР_9 , об`єм двигуна 5461, номер свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_10 .

-на квартиру АДРЕСА_10 .

Обґрунтування клопотання

Генеральною прокуратурою України розслідувалось кримінальне провадження № 0001049 від 17.10.2013 за підозрою колишніх посадових осіб Київської облдержадміністрації та колишніх посадових осіб Мінагрополітики за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.5 ст.191, ч.3 ст. 197-1, ч.ч.1,4 ст.358, ч.2 ст.364 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 18 липня 2017 року було накладено арешт на рухоме та нерухоме майно , яке належить ОСОБА_5 .

Арешт було накладено з метою забезпечення можливого судового рішення в частині відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), з метою конфіскації майна як виду покарання. Крім того, ухвалою слідчого судді про накладення арешту на майно було зазначено, що це майно відповідає критеріям ч.1 ст.170 КПК України, а саме підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, можливої конфіскації майна, що в своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів у вказаному кримінальному провадженні.

Адвокат обґрунтовує клопотання тим, що постановою прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження від 14.08.2017 року було виділено з матеріалів досудового розслідування № 0001049 від 17.10.2013 матеріали щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 27 ч. 2 ст. 364 КК України в окреме провадження в оригіналах та копіях згідно з переліком, виділене кримінальне провадження зареєстровано за №0002618, яке було направлено для розслідування до ГСУ Генпрокуратури України.

На початку 2018 року кримінальне провадження №0002618 від 14.08.2017 було передано за підслідністю до Спеціалізованої антикорупційної прокуратури - проведення досудового розслідування, визначено орган досудового розслідування Національне антикорупційне бюро України, що підтверджується витягом з ЄРДР щодо кримінального провадження 0002618 від 14.08.2017.

Вказане кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ч.4. ст. 27, ч.2. ст. 364 КК України перебуває у провадженні п`ятого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів НАБУ (детектив ОСОБА_8 )
Постановою прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України від 02.12.2019 року кримінальне провадження № 0002618 від 14.08.2017 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4. ст. 27, ч.2. ст. 364 КК України закрите на підставі п.З ч.І. ст. 284 КПК України.

Але, після звернення адвоката до суду з клопотанням про скасування арешту майна, вищевказана постанова прокурора САП від 02.12.2019 була скасована.

В клопотанні адвокат посилався на те, що розгляд клопотання старшого слідчого ОСОБА_6 про арешт майна в Печерському районному суді м. Києва відбувся без повідомлення осіб, стосовно майна яких було вжито забезпечення у вигляді арешту рухомого та нерухомого майна. Ні ОСОБА_9 ані його дружина ОСОБА_10 не були належним чином сповіщені про розгляд клопотання.

Адвокат вказує, що під час винесення ухвали 18 липня 2017 року ОСОБА_9 не мав процесуального статусу підозрюваного. Повідомлення про підозру ОСОБА_5 було вручено лише під розписку 12 липня 2019 року о 10 годині 07 хвилин, при цьому вручено пам`ятки про права та обов`язки підозрюваного .

Направлена підозра детективом НАБУ в липня 2017 року та жовтні 2017 року не була отримана ОСОБА_5 ,таким чином в матеріалах кримінального провадження № 0002618 відсутні докази вручення повідомлення про підозру ОСОБА_5 до 12.07.2019. Отже, як вважає адвокат, на момент винесення ухвали слідчим суддею Печерського районного суду м.Києва. ОСОБА_9 не мав статусу підозрюваного, тому арешт на майно було накладено необґрунтовано.

Крім того,адвокат зазначив, що ОСОБА_5 інкримінують незаконні дії протягом 2010-2013 років. Ухвалою суду арешт було накладено з метою забезпечення спеціальної конфіскації, зокрема, на будинок АДРЕСА_8 та будинок АДРЕСА_9 . Право власності на обидна об`єкти нерухомості було оформлено у 2009 році. Отже майно придбане у 2009 році ніяким чином не може бути «одержаним внаслідок злочину та/або доходами від такого майна», тобто таке зазначене майно не може підлягати спеціальній конфіскації,

Таким чином арештарешт майна підлягає скасуванню.

Доводи сторін

Пані прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання. Просила відмовити в його задоволенні, посилається на те,що потреба в застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження на даний час не відпала. Подання цивільного позову про відiкодування шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення з підозрюваного можливо на стадії підготовчого судового засідання. Посилання адвоката на незаконність рішення слідчого судді Печерського районного суду м. Києва не обґрунтовано.

Адвокат просив задовольнити клопотання та скасувати арешт на рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_5 .

Встановлені обставини

Суд проаналізував клопотання адвоката та заслухав думку учасників судового процесу.

Фактичні обставини вказують на те, що ухвалою слідчого ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва 18 липня 2017 було задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 ) Цією ухвалою було накладено арешт на рухоме та нерухоме майно ,яке на праві власності належить ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження № 0002618

Адвокатом подано клопотання про скасування вищевказаного арешту з підстав того, що на час постановлення ухвали слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва від 18 липня 2017 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002618 за підозрою ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.27, ч.2 ст.364 КК України, власник майна ОСОБА_9 не мав статусу підозрюваного, так як повідомлення про підозру було під розпис йому вручено тільки 12 липня 2019 року . Крім того, адвокат зазначив, що ОСОБА_5 інкримінують незаконні дії протягом 2010-2013 років. Ухвалою суду арешт було накладено з метою забезпечення спеціальної конфіскації, зокрема, на будинок АДРЕСА_8 та будинок АДРЕСА_9 . Право власності на обидна об`єкти нерухомості було оформлено у 2009 році. Отже майно придбане у 2009 році ніяким чином не може бути «одержаним внаслідок злочину та/або доходами від такого майна», тобто таке зазначене майно не може підлягати спеціальній конфіскації.

Мотивація суду

Відповідно до вимог частини 1 статті 174 КПК України, власник або володілець майна, який не був присутнім при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (абзац 2 частини 1 статті 174 КПК України).

Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею. Таким чином, при дослідженні доказів та доводів сторін, слідча суддя встановлює відсутність підстав для можливого подальшого застосування арешту, а також підстави для необґрунтованості накладеного арешту. Разом з тим, перевірка ухвали слідчого судді Печерського районного суду м Києва не проводиться. Слідча суддя не уповноважена на такий розгляд це може здійснювати лише суд апеляційної інстанції в порядку, передбаченому Главою 31 КПК України. Що потрібно встановити так це підстави для скасування арешту, які виникли станом на момент розгляду клопотання, що є відмінністю від перегляду в апеляційному порядку, оскільки слідча суддя не оцінює ухвалу слідчого судді Печерського районного суд м.Києва суду про накладення арешту на майно на предмет його законності та обґрунтованості в момент накладення арешту.

Ухвала про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку підозрюваним, обвинуваченим, їх захисником або володільцем майна, які були присутні при розгляді питання про арешт майна, або із клопотанням про скасування арешту майна мають право звернутися ці ж учасники кримінального провадження, якщо вони не були присутні при розгляді питання про арешт майна (пункт 12 розділу 2.6 Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року).

Таким чином, перевіряються обставини, на які у клопотанні посилається заявник.

Клопотання було подане адвокатом, який представляє інтереси особи, яка є (чи може бути) власником або володільцем майна, та яка не була присутньою при розгляді клопотання про арешт майна (це вбачається з ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва). Отже, слідча суддя приходить до висновку, що клопотання подане відповідним суб`єктом, а тому розглядає клопотання по суті.

Виходячи з наведеного, дана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, накладеного за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна, із можливістю надання особами, що не були присутніми в судовому засіданні про права та законні інтереси яких вирішено питання судовим рішенням, доказів та матеріалів, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, доведеності перед слідчим суддею їх переконливості.
Таким чином, при дослідженні доказів та доводів сторін, слідча суддя встановлює відсутність підстав для можливого подальшого застосування арешту, а також підстави для необґрунтованості накладеного арешту.
Завданням кримінального провадження повинні досягатися таким чином щоб до жодної особи не було застосовано необґрунтованого процесуального примусу (ст. 2 КПК України).

Будь-яке втручання у право власності повинне бути законним, наприклад, на підставі ухвали суду. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що тримання майна у кримінальному провадженні в якості речового доказу (арешт майна) може бути необхідним для належного здійснення правосуддя, що є законною метою в «загальних інтересах» суспільства (наприклад, Рішення у справі East West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року, заява № 19336, параграф 188). Разом з тим, має бути розумне співвідношення між засобами та метою, що досягається так званий «справедливий баланс» між інтересом суспільства та вимогами щодо захисту фундаментальних прав особи (серед інших, Рішення у справі Edwards проти Мальти від 24.10.2006 року, заява № 17647/04, параграф 69).

Слідчою суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва 18 липня 2017 було задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та накладено арешт на рухоме та нерухоме майно ,яке на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .

Адвокатом зазначено, що в якості підтвердження того, що на момент накладення арешту на майно ОСОБА_5 він не мав статусу підозрюваного у кримінальному провадженні № 0002618 та арешт накладено на об`єкти, право власності на які було набуто у 2009 році, тобто воно ніяким чином не може бути «одержаним внаслідок вчинення злочину та /або доходами від такого майна і не може підлягати спеціальній конфіскації.

.

Разом з цим, слідча суддя зазначає, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України). Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання (ч. 2 ст. 278 КПК України). До повідомлення про підозру також висуваються вимоги щодо змісту, визначені ст. 277 КПК України.

З урахуванням того, що слідчій судді не надано тексту повідомлення про підозру, слідча суддя позбавлена можливості перевірити та зробити висновок про процесуальний статус ОСОБА_5 на час накладення арешту на його майно.

Крім того, слідча суддя критично ставиться до позиції сторони захисту стосовно питання належного вручення повідомлення про підозру. Процесуальні строки передбачаються у кримінальному процесуальному законі як засіб реалізації процесуальних прав або виконання процесуальних обов`язків. Якщо процесуальний строк спливає, виникають різні правові наслідки. Наприклад, закінчення строку реалізації права спричиняє припинення можливості ним скористатися, а сплив строку виконання обов`язків не припиняє необхідності виконати цей обов`язок і не тягне за собою припинення повноважень службової особи на здійснення обов`язкової дії. Тому, твердження сторони захисту щодо того, що вручення повідомлення про підозру не в день його складання, а через 13 календарних днів ( направлено слідчим 13.07.2017 вказує на неналежність її вручення, є безпідставними. Цієї позиції також дотримується Верховний Суд (Постанова від 07.08.2019 року, справа № 595/2098/14, провадження 51-2629км19 захисник у справі просив скасувати ухвали попередніх інстанцій і закрити кримінальне провадження, оскільки були, зокрема, порушені вимоги ч. 1 ст. 278 КПК України щодо вручення повідомлення про підозру, оскільки воно було вручене не в день його складання, а наступного дня, що, на його думку тягне за собою визнання цієї процесуальної дії недійсною; суд відмовив у задоволенні скарги). Слідча суддя вважає достатніми доводи сторони обвинувачення стосовно належного вручення повідомлення про підозру у цьому провадженні.

Таким чином, слідча суддя вважає, що ОСОБА_5 було належно повідомлено про підозру, а тому він мав статус підозрюваного у кримінальному провадженні 0002618. Отже до нього могли буті вжиті заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту рухомого та нерухомого майна.

Крім того, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва було накладено арешт, зокрема , з метою забезпечення можливого судового рішення в частині відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення ( забезпечення цивільного позову). Слідча суддя погоджується з доводами пані прокурора, що подання цивільного позову про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення з підозрюваного можливо на стадії підготовчого судового засідання. Таким чином, і посилання адвоката на неправомірність та необгрунтованість накладення арешту на майно підозрюваного не знайшли свого підтвердження, тому, потреба в застуванні арешту майна з метою забезпечення цивільного позову не відпала.

З урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна не підлягає задоволенню, так як адвокатом не доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, керуючись ст 131, 170-173 КПК України, слідча суддя

ПОСТАНОВИЛА
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.08.2017 за № 0002618 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.27, ч.2 ст.364 КК України відмовити.

Повний текст ухвали оголошено 20 січня 2020 року о 17 годині 00 хвилин в залі судових засідань у приміщенні Вищого антикорупційного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддяОСОБА_1