Справа №523/3827/20
Провадження №1-кс/523/1006/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2020 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , старшого слідчого СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , законного представника неповнолітньої підозрюваної ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання вказаного слідчого про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою, подане у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0004278 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Одеси, українки, громадянки України, з базовою середньою освітою, не заміжньої, не працевлаштованої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

в с т а н о в и в:

З клопотання вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що неповнолітня ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 16.11.2019, близько 11:30 годин, вступивши в злочинну змову з ОСОБА_8 , та невстановленою в ході досудового слідства особою (надалі особа №1),перебуваючи на розі вулиць Академіка Заболотного та Семена Палія, в м. Одесі, побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_9 , який прямував на зупинку громадського транспорту та тримав у руках належний йому мобільний телефон марки Redmi NOTE 7, імей 1) НОМЕР_1 , 2) НОМЕР_2 , вартістю 5939 гривень, який і визначили об`єктом свого злочинного умислу.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, розуміючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, неповнолітня ОСОБА_7 підійшовши до ОСОБА_9 зі спини, намагалась підпалити за допомогою запальнички волосся останнього та висловлювала на його адресу образи з приводу зовнішнього вигляду, при цьому намагалась декілька разів вирвати з його рук мобільний телефон. Проте, потерпілий ОСОБА_9 здійснив супротив протиправним діям неповнолітньої ОСОБА_7 та став захищатися, в зв`язку з чим між ними виникла сутичка. В цей час, ОСОБА_8 та особа №1, які стояли поруч та теж висказували на його адресу образи з приводу зовнішнього вигляду, підбігли до потерпілого, та ОСОБА_8 застосуваввідносно ОСОБА_9 , фізичне насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я останнього, яке виразилось в нанесенні удару кулаком в область голови, від якого потерпілий втратив рівновагу та упав на землю. Після чого, ОСОБА_8 та особа №1, продовжили наносити ОСОБА_9 численні удари в область голови та тулубу. Скориставшись безпорадним станом потерпілого, ОСОБА_8 відкрито викрав із лівої руки потерпілого мобільний телефон марки Redmi NOTE7, в копусі синього кольору, імей 1) НОМЕР_1 , 2) НОМЕР_2 , вартістю 5939 гривень, в якому знаходилася сім-карта оператора Водафон з № НОМЕР_3 , яка матеріальної цінності не представляє. В подальшому, викрадений телефон передав особі №1, який в свою чергу передав його неповнолітній ОСОБА_7 .
Закінчуючи реалізацію свого злочинного умислу неповнолітня ОСОБА_7 з викраденим телефоном, залишила місце вчиненого кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Таким чином, своїми протиправними діями неповнолітня ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та особи №1, спричинили потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 5939 гривень.
Крім того, неповнолітня ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 26.12.2019, близько 23:00 годин, вступивши в злочинну змову з ОСОБА_8 , перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_2 , побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_10 , який прямував до під`їзду №2 зазначеного будинку та майно якого визначили об`єктом свого злочинного умислу. Далі, неповнолітня ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , переслідуючи корисливий мотив та мету власної наживи, дочекавшись, коли потерпілий ОСОБА_10 зайде до під`їзду, попрямували за ним.
Продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна, розуміючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, ОСОБА_8 підійшов до потерпілого ззаду, який на той час перебував на 1 поверсі вищезазначеного будинку, та застосував відносно ОСОБА_10 фізичне насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, що виразилось в нанесенні одного удару кулаком в область потиличної частини голови, від чого потерпілий упав на землю. Скориставшись безпорадним станом потерпілого, ОСОБА_8 відкрито викрав із заднього правого карману одягнених на потерпілому штанів, грошові кошти у сумі 4500 гривень. Тим часом, неповнолітня ОСОБА_7 відкрито викрала із правої кишені одягненої на ОСОБА_10 куртки - мобільний телефон «ХОНОР 8х» в корпусі синього кольору, імей: 1) НОМЕР_4 , 2) НОМЕР_5 , вартістю 5499 гривень, який укомплектований сім-карткою оператора «Київстар» з № НОМЕР_6 , яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє.
Закінчуючи реалізацію свого злочинного умислу неповнолітня ОСОБА_7 та ОСОБА_8 разом з викраденим майном покинули місце вчиненого правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд.
Таким чином, своїми протиправними діями неповнолітня ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , спричинили потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 9999 гривень.
11.03.2020 постановою прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 кримінальні провадження за №0004278 та №0000016 об`єднані в одне провадження.
Клопотання слідчого обґрунтовано, тим що органами слідства встановлені нові факти вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, у зв`язку із чим 12.03.2020 року ОСОБА_7 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, та присвоєно номер кримінального провадження 0004278.
Дослідивши клопотання, додані сторонами докази, а також з`ясувавши їх протилежні думки з приводу даного клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.
Так, 18.02.2020 слідчим суддею Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_11 в рамках кримінального провадження № 0000016 від 02.01.2020 - відносно неповнолітньої підозрюваної ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, за місцем її реєстрації та проживання, за адресою: АДРЕСА_1 строком до 17.04.2020 року, поклавши на неї наступні обов`язки:
1) заборонити залишати місце проживання за означеною адресою в період часу з 22:00 до 07:00 години;
2) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
3) без дозволу слідчого, прокурора чи суду не відлучатися за межі м. Одеси;
4) утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у цьому кримінальному провадженні.
Крім того, підозрюваній ОСОБА_7 , було роз`яснено, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, а у випадку невиконання покладених обов`язків прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому ст.184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу на більш жорсткий запобіжний захід. Копію ухвали для відома та виконання було вручено та ознайомлено підозрювану ОСОБА_7 та її батька ОСОБА_12 .
Так, 28.02.2020, 03.03.2020, 11.03.2020 співробітниками поліції Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, з метою перевірки виконання ОСОБА_7 обов`язків, не залишати місце проживання, встановлено, що остання була відсутня в нічний час доби.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_12 , показав, що його донька ОСОБА_7 28.02.2020 станом на 02 годину 30 хв. в нічний час доби була відсутня за місцем мешкання. Останній раз він її бачив 27.02.2020 о 10:00 годині. Крім того, ОСОБА_7 була відсутня в ніч з 02.03.2020 по 03.03.2020 та 11.03.2020.
Таким чином, неповнолітня підозрювана ОСОБА_7 , будучи ознайомлена з рішенням суду, порушила обов`язки покладені на неї, а саме була відсутня за місцем проживання в період часу з 22:00 годин до 07:00 годин.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Питання обґрунтованості підозри ОСОБА_7 , з іншою кваліфікацією яку було пред`явлено раніше, а саме за ст. 186 ч. 2 КК України, було предметом судового розгляду слідчими суддями Суворовського районного суду м. Одеси, колегії суддів апеляційного суду Одеської області при застосуванні до підозрюваної запобіжних заходів, а також при подальшому продовженні строку їх застосування. Оскільки такі судові рішення є в даний час чинними, то і відсутні підстави для протилежного висновку з цього ж питання.
Є також чинним і процесуальне рішення прокурора про продовження строку досудового розслідування даного кримінального провадження, в межах яких до ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід. При цьому скарга на можливу неправомірність такого рішення не є предметом судового оскарження слідчому судді, а можливо допущена слідчим та прокурором бездіяльність, пов`язана з не проведенням протягом останнього календарного місяця слідчих та процесуальних дій також не є предметом судового розгляду даного клопотання про зміну запобіжного заходу.
Відповідно до вимог ст. 177 та ст. 181 КПК України домашній арешт є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний не виконає покладенні на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання винуватим, також враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відносяться до категорії тяжких, наявність міцних соціальних зв`язків.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, допитавши підозрюваного, а також вислухавши думку прокурора, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд приходить до висновку, що ризики щодо того, що підозрювана ОСОБА_7 буде переховуватись, оскільки вона вже не з`являлась до слідчого та суду, для розгляду клопотання. Крім того, ризик тиску на потерпілого, не підтверджено, на підставі того, що за тривалий час Запорожець жодним чином не спілкувався та не здійснювала на нього тиск.

Разом із тим, ст.8 КПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року встановлюють, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) та практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерел права.

У практиці ЄСПЛ щодо дотримання положень ст.5 Конвенції встановлено вимогу, щоб позбавлення свободи було "законним", зокрема з дотриманням "процедури, встановленої законом". У цьому аспекті Конвенція відсилає до норм національного законодавства та встановлює зобов`язання забезпечувати дотримання матеріально-правових і процесуальних норм законодавства, але вона також вимагає, щоб при будь-якому позбавленні свободи забезпечувалася мета ст.5 Конвенції, зокрема захист осіб від свавілля. Відповідно до практики ЄСПЛ національні органи, передусім суди, повинні тлумачити і застосовувати національний закон відповідно до ст.5 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 21.12.2010 року у справі "Ічин та інші проти України"п.п.34-35).

В пункті 196 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», Суд наголосив на тому, що для того, щоб позбавлення свободи можна було вважати не свавільним у розумінні п.1 ст.5 Конвенції, відповідності цього заходу вимогам національного закону недостатньо. Застосування такого заходу має також бути необхідним за конкретних обставин.

Опріч викладене, за п.62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», існує презумпція на користь звільнення з-під варти, а доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» та у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Відповідно ж до вимог п.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п.63 рішення у справі «Доронін проти України» від 19 лютого 2009 року), при обранні чи продовженні застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою навіть у справах про вбивство та при спробі обвинуваченого зникнути із одночасним супротивом працівникам правоохоронного органу при затриманні, національні суди мають розглядати можливість застосування тих чи інших альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, а посилання при цьому головним чином на тяжкість обвинувачення, не уявляє собою «відповідної і достатньої» підстави.

Так, прокурором під час розгляду клопотання не надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, а підстави викладені вище, для застосування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_7 не є вагомим аргументом для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Таким чином, на підставі наданих слідчому судді матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя обґрунтовано вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню та до підозрюваної ОСОБА_7 може бути застосовано запобіжний захід, у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на неї обов`язків передбачених ст. 194 ч. 5 КПК України.
На підставі вимог ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 181, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про зміну застосування запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

1)заборонити ОСОБА_7 , цілодобово залишати житло, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;

2)прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, або суду;

3)заборонити ОСОБА_7 спілкуватися з потерпілим та свідками по кримінальному провадженню.

Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали доручити Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області.

Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію 17.04.2020 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1