Справа № 344/553/20
Провадження № 1-кс/344/303/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області скаргу представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, зобов`язання повернути тимчасово вилучене майно -

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_3 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із скаргою, в якій просить визнати бездіяльність слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000174 від 26 вересня 2019 року, що полягає у ненаданні відповіді на клопотання про повернення тимчасово вилученого майна від 27.12.2019 року та негайно не повернуті для ОСОБА_5 60 000 гривень та золотих виробів; зобов`язати слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_4 негайно повернути ОСОБА_5 особисті кошти в сумі 60 000 гривень та золоті вироби, що були вилучені під час обшуку за місцем проживання, який проводився в межах кримінального провадження №0000174.

Скаргу обґрунтовано тим, що при виконанні ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 20.11.2019 року про надання дозволу на проведення обшуку в рамках кримінального провадження №0000174, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, слідчим було вилучено грошові кошти та золоті вироби, які не мають відношення до даного кримінального провадження, оскільки є особистими коштами та речами ОСОБА_5 .

Так, як зазначено в скарзі, слідчий чи прокурор у кримінальному провадженні №0000174 у встановленому законом порядку до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна не зверталися, у кримінальному провадженні підозра нікому не оголошувалася, у зв`язку з чим тимчасово вилучене майно підлягає поверненню заявнику, як власнику.

Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав частково, в частині зобов`язання слідчого повернути вилучені під час обшуку грошові кошти в сумі 53 100,00 грн.

Слідчий у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив, посилаючись на те, що вилучені в ході обшуку грошові кошти являються речовими доказами у кримінальному провадженні. У резолютивній частині ухвали слідчого судді від 20.11.2019 року про надання дозволу на проведення обшуку чітко зазначено мету обшуку виявлення, фіксацію та вилучення грошових коштів. Тому вилучені в ході обшуку грошові кошти, на думку слідчого, не являються тимчасово вилученим майном.

В частині повернення ОСОБА_5 золотих виробів слідчий не заперечив, зазначивши про те, що листом від 08.01.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про можливість отримання даних виробів у відділі розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП України в Івано-Франківській області.

Проаналізувавши викладені в скарзі доводи скаржника, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали скарги, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП України в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000174, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20.11.2019 року (справа №344/20515/19) задоволено клопотання про проведення обшуку в рамках кримінального №0000174 та

надано дозвіл на проведення обшуку в житлі, з господарськими приміщеннями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою виявлення та вилучення грошових коштів, які були викрадені з житлового будинку ОСОБА_8 , а також поліетиленового пакету чорно-білого або чорно-сірого кольору, папки білого або прозорого кольору, хустини червоного кольору із молитвениками, мобільні телефони з ІМЕІ кодами та сім картами: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 ; НОМЕР_7 ; НОМЕР_8 ; НОМЕР_9 ; НОМЕР_10 , одяг в якому вчинявся злочин, в саме: темно синя спортивна кофта з нанесеними латинськими літерами білого кольору.

На підставі даної ухвали 29.11.2019 року органом досудового розслідування проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , та вилучено, зокрема, грошові кошти в сумі 53 100,00 грн. три хрестика із металу жовтого кольору, два персня із металу жовтого кольору, три ланцюжка із металу жовтого кольору, медальйон із металу жовтого кольору та копійку із металу жовтого кольору із подальшим описом їх у протоколі обшуку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Підстави та порядок тимчасового вилучення майна врегульовано статтями 167-168 КПК України.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:

1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;

2) за ухвалою слідчого судді чи суду, уразі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;

3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу;

4) у разі скасування арешту.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ч.1 ст.234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Водночас за змістом ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор мас право проводити вимірювання, фотографування, і звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Таким чином режим тимчасово вилученого майна поширюється лише на те вилучене в ході обшуку майно, яке не входить до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на проведення обшуку в ухвалі слідчого судді, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу.

Вилучення майна, щодо якого надано дозвіл на відшукання в ухвалі про надання дозволу на проведення обшуку, не зумовлює необхідності додаткового накладення арешту на таке майно в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України.

Резолютивною частиною ухвали про надання дозволу на проведення обшуку від 20.11.2019 року слідчим суддею надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою виявлення та вилучення грошових коштів, які були викрадені з житлового будинку ОСОБА_8 , а також поліетиленового пакету чорно-білого або чорно-сірого кольору, папки білого або прозорого кольору, хустини червоного кольору із молитвениками, мобільні телефони з ІМЕІ кодами та сім картами: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 ; НОМЕР_7 ; НОМЕР_8 ; НОМЕР_9 ; НОМЕР_10 , одяг в якому вчинявся злочин, в саме: темно синя спортивна кофта з нанесеними латинськими літерами білого кольору.

А тому вилучені 29 листопада 2019 року в ході обшуку грошові кошти не можна вважати тимчасово вилученим майном в розумінні ч. 7 ст. 236 КПК України, оскільки їх на даному етапі досудового розслідування передчасно вважати такими, що не входять у перелік речей та документів щодо яких прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі слідчого судді від 20.11.2019 року.

При цьому, скаржником не надано слідчому судді жодних належних доказів, які б свідчили про те, грошові кошти в сумі 53 100,00 грн. є особистою що власністю ОСОБА_5 та не можуть бути речовими доказами (предметом злочину) у кримінальному провадженні №0000174.

При цьому, постановою слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_4 про визнання речовими доказами від 02.12.2019 року грошові кошти в сумі 53 100,00 грн., вилучені 29.11.2019 року в хоі проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000174.

За таких обставин, враховуючи всі вищезазначені обставини в сукупності, слідчий суддя на даному етапі не вбачає правових підстав для задоволення скарги в частині повернення ОСОБА_5 грошових коштів в сумі 53 100,00 грн., оскільки такі вимоги на сьогодні є передчасними.

В частині вимог скарги про повернення ОСОБА_5 золотих виробів слідчий суддя не вбачає факту порушення прав заявника, оскільки листом від 08.01.2020 року №193/108/24-2020 слідчий повідомив ОСОБА_5 про необхідність з`явитися до відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області для отримання вилученого в ході обшуку майна.

У рішеннях Європейського суду з прав людини Суд неодноразово доходив до висновку, що зберігання майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства (рішення у справах Смірнов (Smirnov), п. 57, та «East West Alliance Limited», п. 188). При цьому, має існувати розумне пропорційне співвідношення між використаними засобами та метою, яку прагнуть досягти будь-якими заходами, що застосовуються державою, у тому числі тими, що призначені для здійснення контролю за користуванням майном особи. Ця вимога виражена у визначенні «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи (рішення у справі «Едвардс проти Мальти» (Edwards v. Malta), № 17647/04, п. 69, від 24 жовтня 2006 року, з подальшими посиланнями, та вищезгадане рішення у справі Смірнов (Smirnov).

Ч.1 ст. 307 КПК України визначено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, зобов`язання повернути тимчасово вилучене майно відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 2 статті 376 КПК України повний текст ухвали суду складено та підписано 17.01.2020 року.