Справа №127/6785/20
Провадження №1-кс/127/3169/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

клопотання розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Вінницького міського суду Вінницької області клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту, накладеного ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.02.2020 року (справа № 127/3343/20),-

ВСТАНОВИВ:

23.03.2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним клопотанням, в якому просить суд арешт накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11 лютого 2020 року на вилучений у ОСОБА_3 в ході огляду місця події 10 лютого 2020 року належний йому на праві власності автомобіль «CITROЁN Jumpy» державний номер НОМЕР_1 скасувати частково. Зняти необхідність зберігання належного йому автомобіля «CITROЁN Jumpy» державний номер НОМЕР_1 на території спеціального майданчику Козятинського відділення поліції Калинівського відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Вінницькій області, до закінчення досудового розслідування та судового провадження. Передати на відповідальне зберігання власнику - ОСОБА_3 автомобіль «CITROЁN Jumpy» державний номер НОМЕР_1 .

В судове засідання власник майна не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, суд вирішив справу розглянути у його відсутність.

В судове засідання слідчий не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, суд вирішив справу розглянути у його відсутність.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В судовому засіданні встановлено, що близько 23 години 00 хвилин 10.02.2020 невстановлений водій на невстановленому автомобілі, навпроти будинку № 117 по вул. Героїв Майдану, м. Козятин, Вінницької області, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 який перебував на проїзній частині дороги в забороненому для цього місці по ходу руху автомобіля. Після чого водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки «CITROЁN Jumpy» державний номер НОМЕР_1 повторно допустив наїзд на вказаного пішохода який перебував в лежачому положенні перпендикулярно до проїзної частини дороги в його напрямку руху.

В результаті даної ДТП пішохід ОСОБА_4 від отриманих травм загинув на місці пригоди.

В ході проведення огляду місця події 10.02.2020 вилучено автомобіль учасника «CITROЁN Jumpy» державний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 видане 31.07.2019 належить ОСОБА_3 .

Вказаний транспортний засіб поміщений на майданчик тимчасово затриманих транспортних засобів Козятинського ВП ГУНП у Вінницькій області, розташованого за адресою: Вінницька область, вул. Героїв Майдану, 30.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.02.2020 накладено арешт на вилучений автомобіль «CITROЁN Jumpy» державний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 видане 31.07.2019 належить ОСОБА_3 . Вказаний транспортний засіб поміщено на майданчик тимчасово затриманих транспортних засобів Козятинського ВП ГУНП у Вінницькій області, розташованого за адресою: Вінницька область, вул. Героїв Майдану, 30..

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Окрім того, матеріали кримінального провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потребу досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя на даній стадії не в праві вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не в праві оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відповідно до ст. ст. 22, 26 КПК України кримінальний процес являється змагальним і диспозитивним, що полягає у вільному подані учасниками процесу до суду доказів на підтвердження своєї позиції та захисту своїх інтересів.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про скасування арешту слід відмовити, оскільки заявник не довів суду, що арешт накладено необґрунтовано, та відповідно не довів що у застосуванні даного заходу забезпечення у кримінальному провадженні відпала потреба, оскільки відповідне майно є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР.

З метою унеможливлення подальшого відчуження вищевказаного майна та забезпечення його схоронності, згідно з ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11.02.2020 року було обґрунтовано накладено на нього арешт і на даний час законних підстав для скасування арешту не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 107, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту, накладеного ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.02.2020 року (справа № 127/3343/20) відмовити.

Ухвала слідчого судді не підлягає апеляційному оскарженню.

Слідчий суддя