Справа № 278/2971/19
В И Р О К
Іменем України

26 грудня 2019 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Кохнівка Кременчуцького району Полтавської області, громадянина України, із середньою освітою, військовослужбовця військової служби за контрактом, солдата військової частини НОМЕР_1 , неодруженого, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 Кримінального кодексу України (далі КК),

в с т а н о в и в:

31 жовтня 2019 року між потерпілим ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про примирення у кримінальному провадженні № 0000717.
З угоди вбачається, що 19.08.2019 близько 5 години ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в смт Новогуйвинське Житомирського району та області, вирішив незаконно заволодіти будь-яким транспортним засобом, щоб на ньому повернутись до місця проходження військової служби, а саме до військової частини НОМЕР_2 , яка розташована в АДРЕСА_2 , на узбіччі вулиці поруч з будинком № 12 ОСОБА_4 помітив припаркований автомобіль марки Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким ОСОБА_4 вирішив заволодіти.
Реалізуючи свій умисел, в цей же час та місці ОСОБА_4 підійшов до вказаного автомобіля, який належить ОСОБА_6 , відчинив незамкнені водійські дверцята, сів за кермо, з`єднавши дроти замка запалювання здійснив запуск двигуна, після чого, керуючи автомобілем ОСОБА_6 , з місця вчинення злочину зник.
Сторони угоди кваліфікували діяння ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 289 КК як незаконне заволодіння транспортним засобом та узгодили покарання ОСОБА_4 у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень. Крім того, сторони узгодили, що обвинувачений ОСОБА_4 відшкодує вартість ремонту автомобіля, яка відповідно до ремонтної калькуляції № 69 від 19.08.2019 становить 26440 грн. 01 коп., з 1.11.2019 до 1.04.2020 рівними частинами, з щомісячною платою 4406 грн. 67 коп.
Вирішуючи в порядку ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) питання про можливість затвердження судом вищезазначеної угоди про примирення, суд дійшов наступного.
Інкриміноване ОСОБА_4 діяння правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 289 КК, оскільки він незаконно заволодів транспортним засобом за відсутності кваліфікуючих ознак.
Відповідно до ст. 12 КК злочин, передбачений ч. 1 ст. 289 КК, є злочином середньої тяжкості, яким заподіяна шкода лише інтересам потерпілого; угоду укладено після повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні названого злочину. Таким чином, сторони при укладенні угоди дотримались вимог ч. 3 ст. 469 КПК.
Зміст угоди відповідає вимогам, встановленим ст. 471 КПК, угода містить передбачені ст. 473 КПК наслідки її укладення та затвердження, а також наслідки невиконання умов угоди.
Укладення угоди між підозрюваним та потерпілим є добровільним, на чому наголосили сторони угоди в судовому засіданні та заявили, що вони цілком розуміють наслідки угоди.
Умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб.
Для визнання винуватості ОСОБА_4 наявні фактичні підстави.
Узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого, який не судимий, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину. Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань не вбачається.
Потерпілий, його представник, обвинувачений та захисник просили суд затвердити угоду про примирення. Прокурор не заперечував проти затвердження угоди.
Цивільний позов у провадженні не пред`явлено. Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, підлягають стягненню з обвинуваченого.
Арешт, накладений на речовий доказ по справі, на підставі ст. 174 КПК підлягає скасуванню, а речові докази підлягають поверненню власнику, окрім тих, що підлягають знищенню.
Підстав для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 469, 471, 474-475 КПК, суд

у х в а л и в:

Затвердити у кримінальному провадженні № 0000717 угоду про примирення від 31 жовтня 2019 року між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирати.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави 2512 (дві тисячі п`ятсот дванадцять) гривень 16 коп. судових витрат на залучення експерта при проведенні експертизи.
Арешт, накладений на автомобіль марки Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_3 скасувати, а вказаний речовий доказ повернути власнику. Інші речові докази: змиви потової речовини, відбитки пальців рук знищити.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд Житомирської області. При цьому вирок може бути оскаржено лише з підстав, визначених ч. 3 ст. 394 КПК.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Потерпілий, його представник та захисник мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1