Справа № 304/468/20
Провадження № 11-сс/4806/311/20
Закарпатський апеляційний суд
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А
25.05.2020 м. Ужгород
У клопотанні слідчого зазначено, що майно, тимчасово вилучене у ОСОБА_4 , постановою від 16.04.2020 визнано речовими доказами і його арешт є необхідним для запобігання можливості його приховування, пошкодження, знищення та відчуження, проведення щодо нього судових експертиз та інших слідчих дій.
Ухвалою слідчого судді від 17.04.2020 клопотання задовільнено частково: накладено арешт на фургон марки «LDV» моделі «400 CONVOY» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , зареєстрований на ОСОБА_5 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , шляхом заборони його відчуження, а також на електроподовжувач, лом, молот, лопату, вісім відрізків труби різного діаметру та довжини, шість відрізків кутника, шляхом заборони користування та розпорядження ними. В решті клопотання залишено без задовільнення.
Апеляційна скарга містить вимогу про скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової: про задовільнення клопотання в повному обсязі.
У питанні про можливість розгляду цієї апеляційної скарги суддя - доповідач виходить з наступного.
Згідно з приписами, викладеними у статтях Розділу ІІІ КПК України кримінальне провадження на стадії досудового розслідування уповноважені здійснювати слідчий і прокурор. Арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження і, у відповідності до ч.1 ст. 171 цього Кодексу, застосовуються на цій стадії кримінального провадження слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, за клопотанням прокурора, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільного позивача.
Відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України учасниками розгляду клопотання про арешт майна є слідчий та/або прокурор, цивільний позивач, якщо клопотання подано ним, підозрюваний, обвинувачений, захисник, інший власник майна і за наявності також захисник, законний представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
Згідно з ч.7 ст. 174, п.9 ч.1 ст. 309 і ст. 310 КПК України судове рішення щодо арешту майна мають право оскаржити підозрюваний, обвинувачений, треті особи (фізична чи юридична особа, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридична особа, щодо якої здійснюється провадження при вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди), і таке оскарження здійснюється в апеляційному порядку.
У частині 1 ст. 393 КПК України наведено вичерпний перелік учасників кримінального провадження, які вправі подати апеляційну скаргу, і межі їх повноважень. До них відносяться підозрюваний, його законний представник чи захисник, обвинувачений, його законний представник чи захисник, неповнолітній щодо якого вирішувалося питання про застосування примусових заходів виховного характеру, його законний представник і захисник, законний представник і захисник особи щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного характеру, прокурор, потерпілий, цивільний позивач, їх законні представники чи представники, цивільний відповідач, його представник, представник юридичної особи щодо якої здійснюється провадження в частині, що стосується інтересів юридичної особи, фізична або юридична особа в частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про долю речових доказів, документів, які були надані суду, третя особа в частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про спеціальну конфіскацію, інші особи у випадках, передбачених цим Кодексом.
Право потерпілого, його законного представника чи представника на апеляційне оскарження передбачено п.7 ч.1 ст. 393 КПК України, але воно обмежено колом їх інтересів і вимогами, які були заявлені ним в суді першої інстанції.
Згідно з клопотанням, витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.п.1-5), повідомлення про крадіжку чорних та кольорових металів з території ТОВ «Перечинський «Стеатит» надійшло від генерального директора товариства ОСОБА_2 ; відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за ознаками ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України; отже у цьому кримінальному провадженні юридична особа - «ТОВ Перечинський Стеатит» є потерпілим, а генеральний директор товариства його представником.
Відомостей про спричинення кримінальним правопорушенням «ТОВ Перечинський Стеатит» матеріальної шкоди, про цивільний позов у матеріалах провадження немає.
Питання застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі арешту майна, до кола інтересів потерпілого, його законного представника чи представника кримінально-процесуальним законом не віднесено, їх участь у розгляді цих питань в суді першої інстанції КПК України не передбачена.
Отже і оскаржити ухвалу слідчого судді щодо арешту майна потерпілий, його законний представник чи представник не вправі.
Відповідно до п.2 ч.3 ст. 399 КПК України, якщо апеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу, апеляційна скарга повертається цій особі.
Керуючись ст.ст. 399, 418 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Копію ухвали про повернення апеляційної скарги разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати генеральному директору ТОВ «Перечинський «Стеатит»» ОСОБА_2 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена касаційним порядком безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців.
Суддя - доповідач: ОСОБА_1