Провадження № 1-кп/537/101/2020
Справа № 536/156/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2020 року Колегія суддів Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника - адвоката ОСОБА_7 ,
перекладача ОСОБА_8 ,
розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі Крюківського районного суду в м.Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження 0000919 від 17.12.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України,-
В С Т А Н О В И В:

12 лютого 2020 року до Крюківського районного суду м. Кременчука надійшов обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення ,передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.
В підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження проти призначення справи до судового розгляду не заперечували.
Заслухавши думку прокурора, потерпілої, обвинуваченого та його захисника, які вважають за можливе призначити судовий розгляд, суд встановив наступне.
Обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України.
Під час підготовчого судового засідання підстав для прийняття судом рішень, передбачених п.п.1 4 ч.3 ст.314 КПК України не встановлено.
Під час підготовчого судового засідання прокурором заявлено клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу, а саме:
Обрати обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.
Згідно частини 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: 1. Переховування від органів досудового розслідування та суду; 2. Незаконного впливу на потерпілого, свідків, експерта, які ще не допитані в судовому засіданні, 3. Вчинити інше кримінальне правопорушення.
Застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, а саме: особистого зобов`язання, особистої поруки, застави та домашнього арешту, у даному випадку недоцільно у зв`язку з наступним.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, може ухилитися від виконання процесуальних обов`язків, а також те, що застосування відносно нього жодного з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, виключається можливість обрання відносно обвинуваченого іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 та його захисник адвокат ОСОБА_7 заперечували проти обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 .Прохали суд обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Вислухавши клопотання прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, суд встановив наступне.
Відповідно до ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі і запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Згідно ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Європейський суд з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року вказано, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Як вбачається із реєстру матеріалів кримінального провадження:,
- 18.12.2019 року ОСОБА_12 Асканазу - повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 187 Кримінального кодексу України.
- 04.02.2019 року ОСОБА_12 Асканазу - повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною ч. 3 ст. 187 Кримінального кодексу України.
- відповідно до ухвали слідчого судді Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 19.12.2019 року підозрюваному обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, тобто до 14 год. 30 хв. 14.02.2020 року .
- Слідчим 06.02.2020 року складено обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні та 06.02.2020 року вказаний обвинувальний акт затверджено прокурором.
- 12.02.2020 року з Полтавського апеляційного суду до Крюківського районного суду м. Кременчука направлено обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 187 КК України для розгляду .
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, може ухилитися від виконання процесуальних обов`язків, а також те, що застосування відносно нього жодного з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, виключається можливість обрання відносно обвинуваченого іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Також при вирішенні питання про доцільність обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини.
Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001, Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
У справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991, Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Також слід врахувати, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. При розгляді питання про необхідність взяття під варту судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, і зокрема такі фактори які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Крім того, як стверджує в свої рішеннях Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначено, що наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати спостерігача у тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати обґрунтованим залежить від обставин.
Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, а відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

В обґрунтування клопотань, як на підставу застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України.
Виходячи із встановлених судом обставин справи, існують достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_11 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, які ще не допитані судом в судовому засіданні.
Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу , крім наявності вказаних вище ризиків та обґрунтованої підозри, суд враховує, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_10 у разі визнання його винуватим за ст.187 ч.3 КК України, дані щодо особи обвинуваченого, який не працює, негативно характеризується, не має постійного місця проживання, його вік та стан здоров`я.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: 1. Переховування від органів досудового розслідування та суду; 2. Незаконного впливу на потерпілого, свідків, експерта, які ще не допитані в судовому засіданні, 3. Вчинити інше кримінальне правопорушення.
Застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, а саме: особистого зобов`язання, особистої поруки, застави та домашнього арешту, у даному випадку недоцільно у зв`язку з наступним.
У відповідності до вимог ст.179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, які відповідним чином не зарадять вищевказаним ризикам, тобто дадуть можливість обвинуваченому ОСОБА_12 Асканазу переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків чи іншим чином перешкоджати досудовому розслідуванню;
Відсутність осіб, яких суд вважав би такими, що заслуговують на довіру та які могли б дати письмове зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченим ОСОБА_11 покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу, унеможливлює застосування відносно обвинуваченого такого запобіжного заходу, як особиста порука, передбачений ст.180 КПК України;
На адресу органу досудового розслідування, прокуратури , суду не надходило заяв або клопотань від обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисника, рідних чи інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що унеможливлює застосування відносно обвинуваченого такого запобіжного заходу, як застава, передбаченого ст.182 КПК України.
Окрім того, відповідно до ч. 4 ст.183 КПК України суддя при постановленні ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; В даному випадку ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, а саме у нападі з метою заволодіння чужим майном, пов`язаного із застосуванням насильства, небезпечними для життя чи здоров*я особи, яка зазнала нападу(розбій) та поєднаним з проникненням у житло.
Застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, застави, не зарадить вищевказаним ризикам, тобто дасть можливість обвинуваченому переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків чи іншим чином перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому застосування запобіжного заходу, передбаченого ст.183 КПК України, у вигляді тримання під вартою, у даному випадку є найдоцільнішим.
Враховуючи викладене, а також те, що як встановлено судом та доведено прокурором, наявна обґрунтована підозра у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_13 злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі з 7 до 12 років, тобто до нього може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, при цьому належні докази, які б свідчили про те, що стан здоров`я останнього унеможливлює його тримання під вартою, суду не надано, доведено наявність підстав вважати, що перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, доведено, що інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, що вказані у клопотанні прокурора, тобто прокурором доведено наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, то колегія суддів приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим, тому вважає доцільним обрати обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 314 317, 331, 371, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення ,передбаченого ч.3 ст. 187 КК України призначити до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області на 19.02 2020 року о 10.30 годині.
Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Адигея, Російської Федерації, вірменина, громадянина Грузії, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів , починаючи з 14 лютого 2020 року до 13 квітня 2020 року до 24.00 год. включно.
В судове засідання викликати прокурора, потерпілу, обвинуваченого та його захисника.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3