ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/818/3537/19 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2019 року про продовження запобіжного заходу, обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2019 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 19 січня 2020 року.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, що відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином.
Суд мотивував ухвалу наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, оцінив сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме: можливість переховування від суду, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання ОСОБА_8 винуватим у скоєні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, що ризики встановлені під час обрання запобіжного заходу на даний час не зменшилися та продовжують існувати. На підставі вищевказаного суд прийшов до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо та продовжує строк тримання під вартою ОСОБА_8 до 19 січня 2020 року.
На вищевказану ухвалу суду першої інстанції захисником ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу районного суду та застосувати більш м`який запобіжний захід відносно ОСОБА_8 .
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції приймаючи вказане рішення порушив вимоги кримінального процесуального закону, норми міжнародного права, оскільки судом не було встановлено існування жодного конкретного факту, який би міг стати підставою для продовження строку тримання під вартою, що суд лише обмежився переліком законодавчих підстав для його продовження без встановлення їх наявності та обґрунтованості. Вказав на те, що в ухвалі суду прописано, що захисник та обвинувачений заперечували проти клопотання прокурора виключно з того, що у ОСОБА_8 є діти та постійне місце реєстрації, але в судовому засіданні він, як захисник, висував заперечення на підставі того, що прокурором не доведено жодного ризику, який би виправдовував обмеження волі ОСОБА_8 та вказані недостовірні данні в клопотанні. Однак, на ці обставини суд не звернув уваги та автоматично продовжив термін тримання під вартою.
Заслухавши доповідь головуючого судді, з`ясувавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника; вислухавши пояснення захисника адвоката ОСОБА_7 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги та який наполягав на її задоволенні; дослідивши матеріали провадження, колегія суддів, дійшла наступних висновків.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати , що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 УПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства, а тому посилання захисника ОСОБА_7 в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції норм міжнародного права є безпідставними.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» § 58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти «Іладов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
До того ж, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 є громадянином Російської Федерації, не має постійного місця проживання та може впливати на свідка, який ще не допитаний в судовому засіданні.
Крім того, колегія суддів враховує, що обвинувачений ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, до затримання офіційно не працював. Даних щодо захворювань, які перешкоджають або унеможливлюють перебування ОСОБА_8 під вартою суду не надано.
Також колегія суддів враховує , що за даним обвинуваченням ОСОБА_8 раніше вже ухвалювався обвинувальний вирок з призначенням покарання у виді 7 років позбавлення волі, в зв`язку з чим обвинувачений розуміє яке покарання йому загрожує у разі визнання винуватим при новому судовому розгляді , що може спонукати його ухилитись від суду при обранні запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі.
Окрім цього колегія суддів враховує, що після скасування Верховним Судом ухвали апеляційного суду , якою попередній вирок стосовно ОСОБА_8 було залишено без змін , запобіжний захід обвинуваченому у виді тримання під вартою було обрано Верховним Судом з посиланням на відсутність постійного місця проживання та можливість ухилення від суду.
Таким чином обставини, що відповідно до ст. 178 КПК України враховуються при обранні запобіжного заходу, а саме : тяжкість покарання, що загрожує особі; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, яка носить формальний характер; відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутація обвинуваченого; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, безумовно свідчать про обґрунтованість висновків суду першої інстанції, що інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою зможе дієво запобігти ризикам , передбаченим ст. 177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2019 року про продовження запобіжного заходу, обвинуваченому ОСОБА_8 у виді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді