Справа № 569/2074/20
УХВАЛА

28 лютого 2020 року м. Рівне
Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 , прокурора Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_4 (далі прокурор), підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні в м. Рівне, клопотання слідчого СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 (далі слідчий), погоджене прокурором в рамках кримінального № 0000010, від 10.01.2020 за ознаками вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України (далі це ж кримінальне провадження) про застосовування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий у клопотанні зазначає, що в період часу з 29.01.2020 по 11.02.2020, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 та іншою невстановленою в ході слідства особою, перебуваючи у ДУ «Рівненський слідчий ізолятор», що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Дворецька,116, (далі цей же слідчий ізолятор) під час особистих зустрічей та телефонних розмов із ОСОБА_9 висловили останньому незаконну вимогу передачі їм грошових коштів в розмірі 5000 (п`ять тисяч) доларів США, в рахунок погашення надуманого боргу та незастосування до ОСОБА_9 насильства, при цьому, супроводжуючи свої дії погрозами застосування насильства, заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та вбивства відносно потерпілого та його близьких родичів, у разі відмови передачі вищевказаних грошових коштів. Вищевказані погрози ОСОБА_9 сприйняв, як дійсні та реальні. На виконання вимоги ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та іншої невстановленої слідством особи щодо передачі грошових коштів в рахунок надуманого боргу та незастосування до ОСОБА_9 насильства, 29.01.2020, о 19 год. 02 хв., на прохання потерпілого, його близький друг, використовуючи термінал, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , перерахував на вказаний ОСОБА_8 картковий рахунок АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 грошові кошти в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень. Після цього, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_8 та іншою невстановленою слідством особою, продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані єдиним умислом, направленим на вимагання у потерпілого ОСОБА_9 грошових коштів, під час перебування слідчому ізоляторі, висунули незаконну вимогу ОСОБА_9 передачі їм іншої частини грошових коштів. Незважаючи на заперечення боргу ОСОБА_9 , вищевказані особи погрожували застосуванням насильства, заподіянням тяжких тілесних ушкоджень та вбивства відносно потерпілого та його близьких родичів. У зв`язку із чим, на виконання вказаної вимоги ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та іншої невстановленої слідством особи, 11.02.2020, о 17 год. 55 хв. на прохання потерпілого ОСОБА_9 , його близький друг, використовуючи термінал, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , перерахував на вказаний ОСОБА_8 картковий рахунок АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 грошові кошти в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Незважаючи на це, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_8 та іншою невстановленою слідством особою, продовжили свої злочинні дії, щодо вимагання у ОСОБА_9 грошових коштів. У зв`язку із чим, 26.02.2020, близько 18 год. 30 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи поруч із камерою № 23, яка знаходиться у слідчому ізоляторі, на виконання вищевказаної вимоги отримав від ОСОБА_9 грошові кошти в розмірі 300 Євро.

28.02.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру, у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

Підозру у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого злочину слідчий обґрунтовує зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , показами свідків, протоколами огляду документів, матеріалами (протоколами) за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та іншими здобутими в ході досудового розслідування доказами.

Слідчий, необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та утримання його і ІТТ № 3 ГУНП в Рівненській області, доводить наявністю ризиків передбачених п.п. 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Так, відповідно до ухвали слідчого судді Зарічненського районного суду Рівненської області ОСОБА_5 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та з 11.11.2019 року по даний час, останній перебуває під вартою в слідчому ізоляторі. Разом із ОСОБА_5 у цьому ж слідчому ізоляторі відбуває покарання ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Діючи за попередньою змовою групою осіб останні вимагають у ОСОБА_9 , який заарештований за вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України та на даний час відбуває своє покарання у слідчому ізоляторі грошові кошти в розмір 5000 доларів США, погрожуючи вбивством, завданням тяжких тілесних ушкоджень чи розголошенням відомостей, які потерпілий та члени його сім`ї бажають зберегти в таємниці. А отже, ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_9 , а також знищити, сховати або спотворити будь-які із речей, які будуть являтися підтвердженням вчинення злочину, а також вчинити інші злочину, чи продовжити вчиняти злочин, у якому підозрюється. ОСОБА_5 утримується в слідчому ізоляторі, в якому перебуває потерпілий ОСОБА_9 та являється т.зв. «смотрящим» у вказаній установі, останній може заподіяти тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 . Крім того, подальше перебування ОСОБА_5 в слідчому ізоляторі, надасть йому можливість незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_9 погрожуючи вбивством, заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, застосуванням насильства відносно нього та його близьких родичів; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому він підозрюється.

Слідчий ОСОБА_11 та прокурор просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід тримання під вартою з утриманням його і ІТТ № 3 ГУНП в Рівненській області.

Підозрюваний ОСОБА_5 клопотання заперечив в частині підозри у вчиненні злочину, так і щодо утримання його у ізоляторі тимчасового тримання. Вказав, що потерпілого бачив останній раз близько 5 місяців тому.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 підтримала думку підзахисного.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 189 КК України.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особливості підозрюваного і його поведінки.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Також у рішенні «Харченко проти України», ЄСПЛ зазначив, що тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Надані стороною обвинувачення докази, вказують на обґрунтовану підозру у вчиненні останнім інкримінованого злочину, однак доказів про існування ризиків, передбачених п.п. 2, 5 ч.1 ст.177 КПК України не надано та не доведено.

Ризик здійснення незаконного впливу на потерпілого що передбачено п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає реальним з огляду на обставини вчинення злочину у якому підозрюється ОСОБА_5 .

Приймаючи до уваги дані які характеризують підозрюваного, наявність ризику передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, що злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 відповідно до ст. 12 КК України є тяжким та суворість покарання у виді позбавлення волі до 7 років, є необхідним застосувати до підозрюваного запобіжний захід тримання під вартою.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим кодексом.

Слідчий суддя не визнає підозрюваному розмір застави відповідно до п. 1 ч.4 ст. 183 КПК України, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину з погрозою застосування насильства, про що свідчить протоколу допиту потерпілого ОСОБА_9 .

Крім цього, у відповідності до п. 2.1. розділу 2 Правил внутрішнього розпорядку в Ізоляторах тимчасового тримання органів внутрішніх справ, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 02.12.2008 № 638, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 лютого 2009 р. за № 137/16153, ІТТ є спеціальними установами для роздільного тримання: осіб, затриманих за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення; осіб, затриманих на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на затримання з метою приводу; осіб, стосовно яких застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 3 діб (якщо доставляння ув`язнених до слідчого ізолятора (далі - СІЗО) у цей період неможливе через віддаленість або відсутність належних шляхів сполучення, вони можуть утримуватись в ІТТ не більше 10 діб); засуджених, які прибули із СІЗО та установ виконання покарань у зв`язку з розглядом справи в суді або проведенням з ними слідчих (розшукових) дій; адміністративно арештованих - за відсутності спеціального приймальника для утримання осіб, підданих адміністративному арешту.

Виходячи з наведеного, підстави для утримання підозрюваного ОСОБА_5 в ІТТ №3 ГУНП в Рівненській області, як про це просить сторона обвинувачення, відсутні, а тому підозрюваного ОСОБА_5 слід утримувати в Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

Керуючись ст. ст.176-178, 183, 309 КПК України,слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, українця, уродженця та жителя АДРЕСА_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , одруженого, не працюючого, раніше судимого, запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 28.04.2020.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 утримувати в Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали до 28.04.2020.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1