Справа № 444/3387/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/272/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 на вирок Жовківського районного суду Львівської області від 17 січня 2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 ,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
встановила:
цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироками Жовківського районного суду Львівської області від 12 грудня 2019 року та остаточно призначено йому покарання у вигляді трьох років двох місяці позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з часу його фактичного затримання з 17 листопада 2019 року.
Вирішено питання з речовими доказами.
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 21 жовтня 2019 року близько 03 год. 30 хв., знаходячись неподалік кафе-бару «Ключ» по вул. Львівській, 13А в м. Рава-Руська, Жовківського району, Львівської області, з метою особистого збагачення, скориставшись відсутністю уваги сторонніх осіб, реалізовуючи раптово виниклий умисел на крадіжку чужого майна, умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон марки «Sigma mobile X-treme PQ24 black-orange» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , вартістю 3777 (три тисячі сімсот сімдесят сім) гривень, в середині якого знаходилась карта пам`яті вартістю 259 (двісті п`ятдесят дев`ять) гривень, який випав з кишені куртки ОСОБА_9 , після чого, з метою отримання грошових коштів, здав викрадений телефон в ломбард ПТ «Ломбард «Фінанс», за адресою: м. Львів, вул. Степана Бандери, буд. 89, спричинивши ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 4036 (чотири тисячі тридцять шість) гривень.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Львівської області ОСОБА_6 не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, покликається на те, що вирок суду є незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання.
Наголошує, що ОСОБА_7 останній раз судимий вироком Жовківського районного суду Львівської області від 12 грудня 2019 року за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України до трьох років одного місяця позбавлення волі та вироком цього ж суду від 12 грудня 2019 року за ч.3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі. Разом з тим, злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України, за який ОСОБА_7 засуджено оскаржуваним вироком, останній вчинив 21 жовтня 2019 року, тобто до ухвалення вироків Жовківським районним судом Львівської області від 12 грудня 2019.

Звертає увагу на те, що відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК України принципів необхідно застосувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів, слід враховувати, крім даних про особу й обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності. Відтак, при визначенні ОСОБА_7 остаточного покарання за сукупністю злочинів, який неодноразово судимий, у тому числі 12 грудня 2019 року за умисні тяжкі злочини проти власності, та повторно вчинив таємне викрадення чужого майна, доцільно застосувати принцип часткового складання покарань.

Просить скасувати вирок Жовківського районного суду Львівської області від 17 січня 2020 відносно ОСОБА_7 та ухвалити новий вирок, яким останнього визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань за новим вироком та вироками Жовківського районного суду Львівської області від 12 грудня 2019 року призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про підтримання апеляційної скарги першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який частково підтримав апеляційну скаргу та просить призначене покарання залишити без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами, якими місцевий суд дав належну правову оцінку.

Дії обвинуваченого судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України, а саме, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, суд не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок місцевого суду лише в межах апеляційної скарги.

Ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Разом з тим, п.4 ч.1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п.п.1, 2 ч.1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, та застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. Згідно ч.4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_7 раніше було засуджено вироками Жовківського районного суду Львівської області від 12 грудня 2019 року за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України до трьох років одного місяця та за ч.3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі відповідно.

Злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України, за який ОСОБА_7 засуджено в цій справі, вчинено 21 жовтня 2019 року, тобто до ухвалення щодо нього попередніх вироків.

За таких обставин, колегія суддів вважає слушними доводи прокурора в апеляційній скарзі про те, що суд при призначенні ОСОБА_7 покарання, не повинен був застосовувати положення ст. 71 КК України, що вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність у зв`язку з чим, вирок в цій частині підлягає зміні, а саме виключенню з мотивувальної та резолютивної частин вироку покликання на норми вищезгаданої статті.

Натомість, призначаючи остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , необхідно керуватись вимогами ч.4 ст. 70 КК України та роз`ясненням п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» і визначити таке, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироками Жовківського районного суду Львівської області від 12 грудня 2019 року.

Окрім цього, незважаючи на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України є необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
апеляційну скаргу першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 задоволити частково.

Вирок Жовківського районного суду Львівської області від 17 січня 2020 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити, виключити з мотивувальної та резолютивної частин вироку суду покликання на положення ст. 71 КК України.

Вважати призначеним ОСОБА_7 остаточне покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироками Жовківського районного суду Львівської області від 12 грудня 2019 року, у виді трьох років двох місяців позбавлення волі.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4