Справа № 314/914/20
Провадження № 1-в/314/456/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2020 року м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали за клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого, який відбуває покарання в Державній установі «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
засуджений: 14.11.2014 Оріхівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 119 КК України до 4 років обмеження волі. Вирком Апеляційного суду Запорізької області від 25.03.2015 вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 14.11.2014 скасовано в частині кваліфікації його дій, призначеного покарання та в частині вирішення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди скасовано, визнано винуватим за ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі.
Початок строку: 13.07.2015 Кінець строку: 13.07.2022
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
представника установи ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого, який відбуває покарання у Державній установі «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» ОСОБА_3 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення.
Суд, вислухавши всіх учасників процесу, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку вцілому та ставленню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання.
Суд не може не врахувати, що примірна поведінка - це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намаганням своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.
З наданих відомостей про особу встановлено, що засуджений ОСОБА_3 в місцях позбавлення волі знаходиться з 20.07.2015. За цей час характеризується таким чином. Вимоги режиму відбування порушував, за що має чотири стягнення, які на час розгляду клопотання погашені. Заохочень не має. На виробництві установи не працевлаштований. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Не бере участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених, у роботі самодіяльних організацій. На профілактичному обліку установи не перебуває. Навчається у Вільнянському навчальному центрі № 20. Не залучався без оплати до роботи по благоустрою колонії, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених.
Таким чином, поведінка ОСОБА_3 за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, про що свідчить те, що він не заслуговував на заохочення протягом строку відбування покарання.
За вивчених обставин на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого, оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.
Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст.537, п. 1 ч. 2 ст.539 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого, який відбуває покарання в Державній установі «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

27.04.2020