Справа № 304/2/20 Провадження № 1-кс/304/185/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2020 рокум. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , розглянувши його клопотання у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000004 від 03 січня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

06 травня 2020 року до слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області звернувся ОСОБА_4 з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного на автомобіль марки «Ford Ranger», р/н НОМЕР_1 , що належить йому. Клопотання мотивує тим, що ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 09 січня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000004 від 03 січня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, було накладено арешт на належний йому автомобіль марки «Ford Ranger», р/н НОМЕР_1 . Зазначає, що на даний час всі слідчі дії, пов`язані з належним йому автомобілем, вже вчинені, задокументовані та долучені до справи. Крім цього він повністю визнав свою вину, що підтверджується його показами, у повному обсязі відшкодував завдану потерпілій стороні шкоду, що підтверджується нотаріально завіреною заявою потерпілої, а також угодою про примирення сторін та відсутність будь-яких претензій до нього як до винної сторони. Відтак вважає, що оскільки вказаний автомобіль не буде використовуватися для забезпечення відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, тому просить задовольнити його клопотання.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_4 своє клопотання підтримав та просив таке задовольнити. Додатково зазначив, що хоче забрати свій автомобіль та провести його діагностику з метою оцінки наявних пошкоджень та підбору запасних частин для подальшого ремонту такого після вирішення справи по суті. На даний час ні ремонтувати, ні відчужувати транспортний засіб не буде, може надати органу досудового розслідування з цього приводу розписку.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, зазначивши, що автомобіль є речовим доказом, а відтак з метою його безпосереднього дослідження судом при розгляді справи повинен зберігатися органом досудового розслідування у встановленому законом порядку, що у свою чергу стане неможливим у разі скасування арешту та подальшого ремонту автомобіля власником.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, прийшов до такого висновку.

Згідно зі ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1)збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 цього Кодексу підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Як убачається з матеріалів клопотання, 03 січня 2020 року розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000004 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 09 січня 2020 року у вказаному кримінальному провадженні було накладено арешт на автомобіль марки автомобіль марки «Ford Ranger», р/н НОМЕР_1 , сірого кольору, який на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 (а. с. 3-4).

Згідно ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Матеріалами клопотання підтверджено, що 27 січня 2020 року між ОСОБА_5 , яка є потерпілою у даному кримінальному провадженні, та заявником ОСОБА_6 було укладено угоду про примирення сторін, за якою потерпіла підтверджує, що примирилася з ОСОБА_6 з приводу збитків, завданих в результаті ДТП і зобов`язується підтримати в суді заяву про примирення, яку вона подасть слідчому разом з клопотанням про відмову від будь-яких претензій до ОСОБА_4 , що пов`язані з ДТП (а. с. 8-9).

Крім того з матеріалів клопотання вбачається, що заявник ОСОБА_4 відшкодував потерпілій ОСОБА_5 збитки, завдані в результаті ДТП, а також повністю відшкодував майнову та моральну шкоду, про що свідчить відповідний Договір від 27 січня 2020 року та заява потерпілої ОСОБА_5 , засвідчена приватним нотаріусом Перечинського районного нотаріального округу ОСОБА_7 , зареєстрована в реєстрі за № 36 (а. с. 10, зворот, 11).

Згідно Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або за загальними принципами міжнародного права.

Слідчий суддя вважає, що заявник в розумінні ст. 64-2 КПК України та ст. 1 Протоколу до Європейської конвенції прав людини та основних свобод, має гарантоване право на вільне володіння своїм майном, зокрема транспортним засобом, який перебуває під арештом.

Згідно роз`яснень наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Узагальненні судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07 лютого 2014 року, арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна. Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним. З огляду на наведене правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.

Так, слідчий суддя враховує ті обставини, що органом досудового розслідування не надано доказів повідомлення про підозру у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 286 КК України у кримінальному провадженні № 0000004 від 03 січня 2020 року, не заявлено цивільного позову у порядку, встановленому ст. 128 КПК України, навпаки, заявником надано слідчому судді докази повного відшкодування потерпілій шкоди.

Застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, у тому числі і арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, обов`язковою ж умовою для такого втручання має бути встановлення обставин, які б не допустили до порушення принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Європейський Суд з прав людини наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

Європейський Суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52).

Зі змісту наведеного, вбачається, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються щодо обмеження права власності та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування.

В той же час доказів, які б на теперішній час свідчили про потреби досудового розслідування на такий ступінь втручання у право власності ОСОБА_4 слідчому судді не надано, а відтак слідчий суддя приходить до висновку, що накладений арешт слід скасувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі викладеного слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 174, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

клопотання задовольнити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 09 січня 2020 року на автомобіль марки «Ford Ranger», р/н НОМЕР_1 , сірого кольору, який на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , мешканцю АДРЕСА_1 , скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає та підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя: ОСОБА_1