ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3165/19 Справа № 331/2003/19 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

(приймають участь в режимі

відеоконференції),

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (приймають

участь в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0002226 за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2019 року, якою обвинувальний акт щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України,

обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України,

обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 255 КК України,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки України,

обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 255 КК України,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 255 КК України, повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України,
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновкам суду фактичним обставинам кримінального провадження, та призначити новий розгляд цього кримінального провадження в суді першої інстанції.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції в ухвалі вказав на те, що формулювання обвинувачення за ч.4 ст.190 КК України кожному з обвинувачених викладено тотожно, одні й ті самі епізоди, але при цьому дії кожного з обвинувачених кваліфіковані за різними ознаками, крім того вказав на інкримінування вчинення злочинів за ч.ч. 3, 4 ст.358 КК України іншим встановленим та невстановленим особам, відносно яких вина не встановлена вироком, також вказано на незрозумілість щодо відомостей про потерпілого.
Зазначає, що повертаючи прокурору обвинувальний акт за наведених підстав, суд вийшов за межі своїх повноважень у підготовчому засіданні, оскільки на цій стадії судового розгляду суд не вправі давати будь-яку оцінку формулюванню обвинувачення та викладу фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, в тому числі щодо повноти і правильності пред`явленого обвинувачення.
Посилається на те, що судом не взято до уваги вимоги ст.ст. 337, 338-340 КПК України, а тому висновки суду щодо кваліфікуючих ознак є передчасними, оскільки прокурором було зазначено ті відомості, які він вважає встановленими.
Вказує на те, що при складанні цього обвинувального акта вимоги кримінального процесуального закону були дотримані, зокрема в ньому зазначені всі фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, в тому числі щодо вчинення спільно з обвинуваченими злочинів іншими особами, та правова кваліфікація вчиненого кримінального правопорушення за відповідною статтею, частиною статті закону України про кримінальну відповідальність, з викладанням диспозиції.
Зазначає, що посилання суду на невідповідність вимогам закону реєстру матеріалів досудового розслідування є безпідставним, оскільки недоліки цього документа, відповідно до кримінального процесуального закону, не можуть бути підставою для повернення обвинувального акта прокурору.
Також підставою для повернення обвинувального акта прокурору стало порушення вимог КПК України щодо повідомлення особі про підозру, а саме, що повідомлення про підозру ОСОБА_10 , яка є адвокатом, здійснено старшим слідчим СВ УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_13 та прокурором відділу прокуратури області ОСОБА_14 ..
Між тим, під час вручення повідомлення про підозру ОСОБА_10 та допиту її як підозрюваної у присутності захисника, ОСОБА_10 не вказувала на те, що вона є адвокатом, у зв`язку з чим, підстави для здійснення повідомлення про підозру особі, відповідно до ст.481 КПК України, були відсутні.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2019 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 255 КК України, повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначив, що згідно обвинувального акта формулювання обвинувачення за ч.4 ст.190 КК України кожному з обвинувачених викладено тотожно, одні й ті самі епізоди, але при цьому дії кожного з обвинувачених кваліфіковані за різними ознаками. В обвинувальному акті не визначено яким чином вчинені кримінальні правопорушення, а також чому сторона обвинувачення дійшла висновку що розмір шкоди є великим чи особливо великим.
Також, згідно обвинувального акта потерпілим у цьому кримінальному провадженні є юридична особа - Запорізька міська рада, при цьому квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності померлим ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а тому не зрозуміло чому, внаслідок злочинних дій обвинувачених, шкода в сумі 461 000 грн завдана державним інтересам в особі територіальної громади м. Запоріжжя.
Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_8 інкриміновано вчинення злочинів, передбачених ч.ч. 3, 4 ст.358 КК України, при цьому обвинувачення пред`явлено ОСОБА_8 , а формулювання містить обвинувачення інкриміноване органом досудового розслідування іншим встановленим та не встановленим особам, відносно яких вина не встановлена вироком, що набрав законної сили.

Таким чином, суд дійшов висновку, що формулювання обвинувачення викладено в обвинувальному акті не конкретно, містить суттєві протиріччя, що позбавляє обвинувачених мати можливість підготуватись до захисту.

Також, суд першої інстанції зазначив, що реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам КПК України, оскільки в ньому відсутня інформація щодо відкриття стороні захисту матеріалів кримінального провадження та не зазначені інші обов`язкові реквізити процесуальних дій.

Крім того, в порушення вимог ч.1 ст.481 КПК України, повідомлення про підозру ОСОБА_10 , яка є адвокатом, було вручено старшим слідчим СВ УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_13 , прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_14 ..

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинувачених та їх захисників, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.
Стаття 314 КПК України передбачає, що під час підготовчого засідання головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.
Однією з обставин, яка перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду є невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України, суд зазначив, що в обвинувальному акті щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , формулювання обвинувачення викладено не конкретно та містить суттєві протиріччя.
Проте, як убачається зі змісту вказаного обвинувального акта, в ньому зазначені всі обов`язкові відомості, про які йдеться в ч. 2 ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за своєю формою та змістом повністю відповідає вимогам вищезазначеної статті Кримінального процесуального кодексу України, так як слідчий з достатньою повнотою відобразив фактичні обставини кримінального правопорушення, які вважав встановленими, його правову кваліфікацію з посиланням на положення КК України, сформулював обвинувачення та виконав інші вимоги, передбачені вказаною статтею.
Встановлення того, чи є склад злочину, в тому числі суб`єктивна й об`єктивна сторони кримінального правопорушення, є задачею судового розгляду та у випадку встановлення відсутності складу злочину постановлюється виправдувальний вирок.
Тому, колегія суддів вважає, що такий висновок суду на стадії підготовчого судового засідання є передчасним.
Відповідно до положень ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні не вирішуються питання про доведеність чи відсутність вини обвинуваченого та про правильність кваліфікації дій обвинуваченого, оскільки це питання є предметом судового розгляду, а завданням підготовчого судового засідання є процесуальне та організаційне забезпечення його проведення.
Колегія суддів вважає, що, повертаючи обвинувальний акт прокурору з вищевказаних підстав, суд вийшов за межі тих питань судового провадження, які вирішуються у підготовчому судовому засіданні.
Згідно із п.3 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має міститианкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).
Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Зі змісту обвинувального акту вбачається, що за епізодом заволодіння чужим майном, а саме квартирою АДРЕСА_1 , та яка належала померлим ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , потерпілим було визнано юридичну особу - Запорізьку міську раду, якій діями обвинувачених була спричинена шкода в розмірі 461 000 грн.
Також, з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що 03.10.2018 року представником Запорізької міської ради ОСОБА_17 було подано заяву про залучення до кримінального провадження № 0002226 в якості представника потерпілого.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що в обвинувальному акті належним чином зазначені дані щодо потерпілих, а тому в цій частині обвинувальний акт повністю відповідає вимогам п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Крім того, повернення обвинувального акта прокурору з підстав відсутності в реєстрі матеріалів досудового розслідування інформації щодо відкриття стороні захисту матеріалів кримінального провадження та не зазначення інших обов`язкових реквізитів процесуальних дій, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки кримінальним процесуальним законом передбачено повернення обвинувального акта прокурору лише в разі його невідповідності ст. 291 КПК України. Недоліки реєстру матеріалів досудового розслідування не є підставою повернення обвинувального акта.
При цьому, відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування захисникам було відкрито доступ до матеріалів.
У разі, якщо зазначені відомості не підтвердяться в ході судового розгляду, то вказана обставина має інші наслідки, аніж повернення обвинувального акта, а саме, відповідно до ч.12 ст.290 КПК України, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
Також, посилання суду на те, що, в порушення вимог ч.1 ст.481 КПК України, повідомлення про підозру ОСОБА_10 , яка є адвокатом, було вручено старшим слідчим СВ УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_13 , прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_14 , що стало однією з підстав для повернення обвинувального акту прокурору, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки суд вийшов за межі тих питань судового провадження, які вирішуються у підготовчому судовому засіданні.
Таким чином, як вбачається з обвинувального акта, складеного щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , він відповідає вимогам, передбаченим ч. 2 ст. 291 КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора є слушними, а ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України,підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції застосовує на підставі ч. 6 ст. 9 КПК України загальні засади кримінального провадження, а саме: вимоги п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України щодо забезпечення принципу законності кримінального провадження, оскільки допущені судом істотні порушення кримінального процесуального закону, передбачені ст. 291 КПК України, не входять в перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК України.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і підлягає скасуванню з направленням обвинувального акту до суду першої інстанції для здійснення судового провадження.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2019 року задовольнити.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2019 року щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3