Справа № 357/3276/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.06.2020 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Біла Церква обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 60000070 від 12.06.2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, призваного в листопаді 2017 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця військової служби за контрактом, головного сержанта-командира відділення 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , сержанта, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працює ФОП « ОСОБА_6 » водієм, відносно якого запобіжний захід не обирався

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до ст.ст. 1, 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указів Президента України «Про часткову мобілізацію»: від 17.03.2014 року №303/2014, затвердженого Законом України від 17.03.2014 року № 1126-VII;від 06.05.2014 року № 454/2014, затвердженого Законом України від 06.05.2014 року № 1240-VII;від 21.07.2014 року № 607/2014, затвердженого Законом України від 22.07.2014 року № 1595-VII; від 14.01.2015 року № 15/2015, затвердженого Законом України від 15.01.2015 року № 113-VIII, з 18 березня 2014 року в Україні діє особливий період, що охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

22.11.2017 сержант ОСОБА_5 прийнятий військовою частиною НОМЕР_1 на військову службу за контрактом та відповідно до наказу командира вказаної військової частини № НОМЕР_2 призначений на посаду головного сержанта - командира відділення кулеметного взводу, 3 механізованого батальйону, та зарахований на всі види забезпечення.

В подальшому відповідно до наказу №64 командира військової частини від 21.03.2018 сержант ОСОБА_5 вважається таким, що з 12.03.2018 знаходиться в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 у зв`язку із самовільним залишенням військової частини.

Під час проходження військової служби сержант ОСОБА_5 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою.

Згідно із затвердженим командиром військової частини НОМЕР_1 розпорядком дня, сержант ОСОБА_5 повинен був прибути на службу кожного робочого дня до розташування військової частини НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 о 8 годині 00 хвилин.

Разом з тим, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, сержант ОСОБА_5 діючи в порушення вищевказаних вимог Закону, бажаючи тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, о 8 годині 00 хвилин 06.03.2018 в умовах особливого періоду не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується по АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд по 27.03.2020, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми діями, які виразилися у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, особою, зазначеною в ч. 2 ст. 407 КК України, військовослужбовцем (крім строкової служби) вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України.

В підготовчому судовому засіданні сторони провадження надали суду угоду про визнання винуватості, укладену між ними 02 червня 2020 року, яку просили затвердити.

Відповідно до вказаної угоди про визнання винуватості від 02 червня 2020 року, укладеної між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону капітаном юстиції ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 36 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_5 , з іншого боку, в присутності його захисника адвоката ОСОБА_4 на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України, ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, пояснив про причини скоєння кримінального правопорушення.

Крім того, суд переконався у судовому засіданні, що сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_5 із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в дохід держави в розмірі 450 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 7650 (сім тисяч шістсот п`ятдесят ).

При цьому обвинуваченому ОСОБА_5 роз`яснено наслідки укладення угоди, а саме обмеження його права на оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку, відмова права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, допиту під час судового розгляду свідків обвинувачення, подачі клопотань про виклик свідків і надання доказів, що свідчать на його користь, крім того, йому роз`яснено наслідки невиконання угоди.

В судовому засіданні з`ясовано, що ОСОБА_5 розуміючи, що кримінальне провадження стосовно нього може бути розглянуте в судовому засіданні і він буде мати при цьому весь обсяг прав, в тому числі допитувати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, які свідчать на його користь, просив затвердити угоду.

При цьому суд переконався, що ОСОБА_5 винуватість визнав добровільно і з розумінням того, що відмовляється від своїх прав, включаючи право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо інкримінованого йому кримінального правопорушення, угода була укладена добровільно, без будь якого примусу.

Судом роз`яснено ОСОБА_5 наслідки угоди, характер обвинувачення, конкретну міру покарання, передбачену ч. 4 ст. 407 КК України, погоджену сторонами угоди.

Розглянувши угоду, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відповідає вимогам ст. 472 КПК України, дії ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 407 КК України кваліфіковані вірно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, ОСОБА_5 може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості останнім наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

Суд застосовуючи положення ст. 69 КК України враховує особу обвинуваченого та його нагороди, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази та процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-376, 468-475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості, укладену 02 червня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000070 від 12.06.2018 затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в дохід держави в розмірі 450 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 7650 (сім тисяч шістсот п`ятдесят ) грн.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з моменту проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та захиснику.

Суддя: ОСОБА_1