Ухвала
іменем України
02 січня 2020 року

м. Київ
справа № 404/2087/18

провадження № 51-6498 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінально суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 травня 2019 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 23 вересня 2019 року,
встановив:
За вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 травня 2019 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі статті 71 КК шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 08 листопада 2017 року ОСОБА_4 за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 23 вересня 2019 року вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 травня 2019 року щодо засудженого ОСОБА_4 залишено без зміни.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник не погоджується з вказаними судовими рішеннями щодо його підзахисного.
Перевіривши касаційну скаргу захисника на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Так, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК, та застереження щодо участі особи в касаційному розгляді.
У частині 1 статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до яких суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій, тобто посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду, що згідно зі статтею 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку.

До того ж, захисник наводить перелік норм кримінального процесуального закону без належного обґрунтування такої позиції щодо їх порушення в конкретному кримінальному провадженні, а також не зазначає з яких підстав, передбачених статтею 438 КПК, на його думку, слід скасувати оскаржувані судові рішення.
Крім того, захисник, посилаючись на те, що апеляційним судом не викладено належних мотивів на спростування доводів його апеляційної скарги, не конкретизує, які саме доводи апеляційної скарги визнано судом апеляційної інстанції необґрунтованими.
При цьому, захисник у своїй касаційній скарзі вказує на необ`єктивність та упередженість розгляду судами першої та апеляційної інстанції цього кримінального провадження, що також не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Тобто у касаційній скарзі захисник має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи на обґрунтування кожної позиції.

Водночас захисник, убачаючи можливість закриття кримінального провадження, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, не звернув уваги на те, що касаційний суд має право скасувати обвинувальний вирок із закриттям кримінального провадження за умови, що обставини в ньому досліджено всебічно, повно й об`єктивно.

Крім того, у частині 1 статті 50 КПК, визначено що повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Проте захисник на підтвердження повноважень щодо надання правової допомоги засудженому ОСОБА_4 долучає до касаційної скарги лише копію доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги.
При цьому всупереч вимогам частини 3 статті 427 КПК захисник не зазначає в касаційній скарзі чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.
Таким чином, недодержання захисником вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

З урахуванням наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 травня 2019 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 23 вересня 2019 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3