Ухвала
іменем України

24 березня 2020 року

м. Київ
Провадження № 51-864 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року щодо засудженого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000196,
встановив:
Потерпіла ОСОБА_4 звернулася до Верховного суду з касаційною скаргою на вищевказане судове рішення.
Ухвалою Верховного Суду від 24 лютого 2020 року її касаційну скаргу було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК України та надано десятиденний строк для усунення недоліків.

В ухвалі зазначено про необхідність навести конкретні порушення закону, які передбачені у ст. 438 КПК України, що були б підставою для скасування судових рішень, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. Крім того, звернуто увагу потерпілої на те, що її скарга є суперечливою, оскільки у мотивувальній частині вона наводить доводи щодо незаконності як вироку суду першої інстанції так і ухвали апеляційного суду, тоді як у резолютивній частині формулює вимоги лише щодо ухвали суду апеляційної інстанції..
У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали суду, потерпіла ОСОБА_4 подала нову касаційну скаргу перевіривши яку, суд встановив, що зазначені в ухвалі від 24 лютого 2020 року недоліки касаційної скарги не усунуті.
Зокрема, при повторному зверненні до суду касаційної інстанції, потерпіла ОСОБА_4 , порушуючи питання про скасування ухвали апеляційного суду та направлення кримінального провадження на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, знову посилається на неповноту судового розгляду, висловлює незгоду з наданою судами оцінкою доказам, заперечує правильність встановлених фактичних обставин справи, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Окрім цього, потерпіла не усунула суперечностей касаційної скарги, оскільки у мотивувальній її частині вона знову наводить доводи щодо незаконності як вироку суду першої інстанції, так і ухвали апеляційного суду, тоді як у резолютивній частині формулює вимоги лише щодо ухвали суду апеляційної інстанції.
Також на порушення ч.4 ст. 427 КПК України подана касаційна скарга не підписана потерпілою ОСОБА_4 .
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху в установлений строк.

Частина 4 ст. 429 КПК Українипередбачає, що залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що потерпіла недоліків касаційної скарги не усунула, суд приходить до висновку, що касаційну скаргу слід повернути.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:
Повернути потерпілій ОСОБА_4 її касаційну скаргу на ухвалу Харківського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді

ОСОБА_6 ОСОБА_2 ОСОБА_3