Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
07 квітня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі засідань Рівненського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника засудженого - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 27 листопада 2019 року про відмову у задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , -

встановила :

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 щодо умовно-дострокового звільнення від покарання з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 , як такому, що своє виправлення не довів.

Згідно ухвали суду засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання з 05 жовтня 2018 року, до Державної установи «Городоцький виправний центр (№131)» ОСОБА_5 прибув 09.07.2019 року, відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину. Висновком комісії з розгляду матеріалів про умовно-дострокове звільнення від 23 липня 2019 року вказано, що на шлях виправлення засуджений ОСОБА_5 не став, свого виправлення не довів, та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Вказане рішення комісії засудженим не оскаржувалося. Також, місцевим судом з`ясовано, що комісія установи виконання покарання на підставі системного вивчення поведінки засудженого дійшла однозначного висновку щодо не доведення засудженим свого виправлення, з чим погодився і прокурор.

На ухвалу суду захисником засудженого подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати судове рішення та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 . Вважає що сумлінною поведінкою та ставленням до праці його підзахисний довів своє перевиховання й заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Також зазначає, що засуджений перебуває у зареєстрованому шлюбі, на утриманні має трьох малолітніх дітей. Додає, що під час судового розгляду у суді першої інстанції не залучалися представники органу, який відає виконанням покарання, ніяких пояснень такі суду не надавали. На думку захисника, суд безпідставно послався у своїй ухвалі на висновок Комісії по розгляду матеріалів про умовно-дострокове звільнення від 23.07.2019 року, оскільки такий в судовому засіданні не досліджував.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який просив ухвалу суду залишити без зміни, оскільки така є законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали особової справи засудженого та обговоривши доводи апеляційної скарги його захисника, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Проте, зазначених вимог закону судом дотримано не повністю.

Так, відповідно до ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за умови, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, та після фактичного відбуття ним призначеної судом частини строку покарання, яка визначена у ч.3 ст.81 КК України.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбування покарання засудженим: 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо-тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» від 26.94.2002 року № 2, умовно дострокове звільнення від відбування покарання, заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставлення до праці довів своє виправлення.

Всупереч цьому, судом першої інстанції належно не досліджено висновок комісії ДУ «Городоцький виправний центр № 131» від 23.07.2019 року (на який покликається суд у судовому рішенні) за розглядом матеріалів щодо можливого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 . Так, рішенням комісії установи за результатами вивчення матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 за період відбування покарання зарекомендував себе посередньо, його умовно-дострокове звільнення є передчасним. Всупереч цьому, як з`ясовано колегією суддів під час апеляційного розгляду згідно характеристики на засудженого цієї ж установи, що підтверджується матеріалами особової справи засудженого, - у ОСОБА_5 виключно позитивна характеристика (що завірено підписами як в.о.начальника ДУ «Городоцький ВЦ» та і начальником відділення соціально-психологічної служби вказаної установи).

Зокрема зазначено наступне: «засуджений ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності не притягувався, працевлаштований на дільниці з виготовлення меблів, до роботи відноситься належним чином, виконавчі листи в установу не надходили. У взаємовідносинах із засудженими не конфліктний, намагається дотримуватися правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Має охайний зовнішній вигляд, спальне місце намагається утримувати в чистоті і порядку. За рисами характеру спокійний, врівноважений. У ставленні до засуджених - доброзичливий, тактовний. У ставленні до себе самокритичний. Приймає участи у роботах з благоустрою установи в порядку черговості. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки та безпеки праці. Бере участь в організації виховних заходів, у програмі диференційованого виховного впливу, підтримує зв`язки з рідними.»

Таким чином, висновок установи містить суттєві суперечності, на що не звернув достатньої уваги місцевий суд.

Крім того, колегія суддів враховує також що у ході судового розгляду не було з`ясовано думку представника органу пробації щодо можливості умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 .

Так, відповідно до частини 17 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання та працевлаштування. Пояснення зазначених осіб і думку прокурора мають відображатися в протоколі судового засідання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та носія, на якому зафіксовано судове засідання технічними засобами - зазначеного виконано місцевим судом не було.

На думку колегії суддів, наведені обставини у своїй сукупності перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Зазначені порушення кримінального процесуального закону, допущені судом першої інстанції не можуть бути виправлені під час апеляційного розгляду, оскільки мають особливу природу здійснення засудженим своїх прав під час судового розгляду у кримінальному провадженні щодо нього, закріплених в КПК України, зокрема що стосується їх реалізації під час судового провадження у суді першої інстанції.

Допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування ухвали суду й колегія суддів в даному випадку позбавлена можливості прийняти остаточне рішення у справі.

Таким чином, при новому розгляді матеріалів клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого - суду першої інстанції, з дотриманням прав учасників кримінального провадження та вимог кримінального процесуального закону слід ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.376, 404, 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 27 листопада 2019 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд справи по суті у суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

__________ ____________ ____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3