Справа № 299/103/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

21.01.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (доповідач), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали провадження № 11-кп/4806/523/19 за апеляційними скаргами прокурора Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_10 в інтересах потерпілого ОСОБА_11 на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 19 березня 2019 року.

Цією ухвалою обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, повернуто прокурору.

Ухвала мотивована тим, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки він не підписаний прокурором, що є істотним порушенням. Водночас в обвинувальному акті є відсутнім виклад усіх обставин кримінального правопорушення, у ньому наявна суперечність обставин учинення злочину його остаточній кваліфікації, не зазначено на що був спрямований умисел ОСОБА_6 , а також не вказано механізм нанесення тілесних ушкоджень, тобто скільки ударів було нанесено потерпілому, якою частиною лівої та правої руки були нанесені удари і причинний зв`язок між зазначеними діями і наслідками. Фактичні обставини викладені в обвинувальному акті не містять послідовних дій обвинуваченого, які б привели до розуміння про вчинення ним злочину за кваліфікуючими ознаками, внаслідок чого є незрозумілим і некоректним висунуте обвинувачення, що порушує право ОСОБА_6 на захист. Отже, зазначені недоліки обвинувального акту унеможливлюють провести судовий розгляд кримінального провадження.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Апелянт стверджує, що суд першої інстанції, повертаючи обвинувальний акт, дійшов хибного висновку, оскільки він підписаний прокурором на останній сторінці поряд із підписом слідчого та жодним процесуальним документом не передбачено подвійного підписання обвинувального акту. До того ж сторона захисту не порушувала перед судом питання про не підписання прокурором обвинувального акту. Посилався, що до суду було подано два клопотання про повернення обвинувального акту від адвоката ОСОБА_7 і від адвоката ОСОБА_8 , проте суд задовольнив лише клопотання адвоката ОСОБА_8 і не вирішив клопотання захисника ОСОБА_7 . Зазначав, що в обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення щодо обвинуваченого ОСОБА_6 із посиланням на положення закону про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Зокрема, в обвинувальному акті чітко вказано механізм нанесення обвинуваченим потерпілому тілесних ушкоджень «взявши в праву руку бруківку, якою наніс ОСОБА_11 один удар в область чола». Також визначено причинно-наслідковий зв`язок між діями та наслідками, оскільки в обвинувальному акті конкретизовано «в результаті дій ОСОБА_6 » … «спричинено тілесні ушкодження у вигляді…». Зазначена також і суб`єктивна сторона злочину «на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході словесної сварки, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень…». Указував, що місцевий суд безпідставно послався на вимоги ст.91 КПК України, оскільки вимоги такої враховуються під час винесення вироку по суті провадження, а не при оцінці відповідності обвинувального акту вимогам закону. Разом із тим, суд першої інстанції вдався до аналізу фактичних обставин, наявності причинно-наслідкових зв`язків між викладеними обставинами, відповідності фактичних обставин провадження юридичній кваліфікації інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, а також суд вдався до перевірки наявності об`єктивної сторони діяння, що не є предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні. За таких обставин уважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Адвокат ОСОБА_10 в інтересах потерпілого ОСОБА_11 в апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії підготовчого засідання. Вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, оскільки обвинувальний акт підписаний прокурором на першій сторінці в частині «Затверджую», так і на останній сторінці поряд із підписом слідчого. В обвинувальному акті зазначені всі установлені вимогами кримінального процесуального закону обставини. Зокрема, в ньому чітко викладені фактичні обставини справи, які прокурор уважає встановленими, надано правову кваліфікацію діям обвинуваченого з посиланням на положення статті (частини статті) закону про кримінальну відповідальність, сформульовано обвинувачення. Вказує, що суд не врахував, що обвинувальний акт є процесуальним документом та офіційною позицією сторони обвинувачення, яка не повинна співпадати з позицією сторони захисту, що також не може бути підставою для повернення обвинувального акту. Обставини, на які послався суд першої інстанції, як на підстави повернення обвинувального акту, є предметом розгляду в судовому засіданні, а не під час підготовчого засідання, коли вирішується питання щодо призначення справи до судового розгляду. Водночас посилався, що судом не вирішено клопотання захисника ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту.

ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 подали заперечення на апеляційні скарги в яких зазначають, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, оскільки, обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України. Зокрема, викладені в обвинувальному акті обставини виникнення між ним та ОСОБА_11 конфлікту не відповідають дійсності та викладені однобічно. Зазначає, що як органом досудового розслідування, так і процесуальним прокурором не досліджено об`єктивну сторону злочину, передбаченого ст. 125 КК України, тобто причинного зв`язку між допущеними діями обвинуваченого та діями потерпілого у виникненні та розвитку конфлікту, що призвело до настання суспільно небезпечних наслідків. Не встановлено обов`язкові ознаки суб`єктивної сторони, як елементу складу злочину, зокрема вину, мотив і мету вчиненого злочину. Звертає увагу, що склад злочину, передбачений ст. 125 КК України, наявний за умови, що зазначені дії вчиняються з умислом, однак він діяв у стані сильного душевного хвилювання, яке виникло виключно з метою самозахисту в стані необхідної оборони від протиправних дій нападників ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які знаходилися в стані алкогольного сп`яніння. Вказує, що обвинувальний акт, який йому вручений та який міститься в матеріалах справи, має відмінності, а саме, в даті його складання. Також посилався, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено, що допит підозрюваного ОСОБА_6 у часовому проміжку передував роз`ясненню йому права на захист, що є грубим порушенням права на захист. Окрім того, не зазначено часу вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру, що є порушенням ч.4 ст.278 КПК України; у реєстрі матеріалів немає відомостей про призначення судової медичної та судової трасологічної експертиз для встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень та механізму їх заподіяння. Обвинувальний акт не містить установлених пом`якшуючих покарання обставин, оскільки ОСОБА_6 активно сприяв розкриттю злочину. Обвинувальний акт не підписаний прокурором та не скріплений печаткою, що є порушенням вимог до реквізитів офіційного документу. До того ж стороною обвинувачення не взято до уваги, що ОСОБА_11 та його співучаснику ОСОБА_12 пред`явлено обвинувачення за ч.2 ст.296 КК України, де ОСОБА_6 є потерпілим. З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано повернув обвинувальний акт прокурору, а тому оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційні скарги та просив їх задовольнити, пояснення обвинуваченого та його захисників про відмову у задоволенні апеляційних скарг, перевіривши обвинувальний акт і додані до нього матеріали, апеляційний суд уважає, що апеляційні скарги прокурора та представника потерпілого підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог пункту 3 ч.3 ст.314 КПК України суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Отже, повернення обвинувального акту прокурору, передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
На переконання колегії суддів, цих вимог судом першої інстанції під час розгляду в підготовчому судовому засіданні кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 дотримано.
Вичерпні вимоги до обвинувального акта викладені в ст.291 КПК України.
Згідно з частин 1, 3 ст.291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
Перевіряючи законність прийнятого рішення місцевого суду про повернення прокурору вказаного обвинувального акту з підстав не затвердження його прокурором, апеляційний суд погоджується з таким висновком суду, оскільки як убачається з матеріалів кримінального провадження, то до суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , який хоч і підписаний прокурором, проте всупереч зазначеним положенням ст.291 КПК України він не затверджений прокурором (а.с. 2).
Згідно з пунктом 5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Отож, щодо повернення обвинувального акту прокурору з підстав відсутності в ньому фактичних обставин кримінального правопорушення, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про невідповідність обвинувального акту в цій частині вимогам пункту 5 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки як убачається з матеріалів провадження та пояснень даних у суді апеляційної інстанції обвинуваченим ОСОБА_6 і його захисником ОСОБА_7 , що цим подіям, про які вказано в обвинувальному акті, безпосередньо передували протиправні дії ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , які знаходились в стані алкогольного сп`яніння, та використали цинічний і грубий привід для нападу на нього і, як наслідок, їм пред`явлено було обвинувачення за ч.2 ст.296 КК України, де ОСОБА_6 є потерпілим.
За таких обставин, на думку колегії суддів, при складанні та затвердженні нового обвинувального акту підлягають ретельній перевірці доводи обвинуваченого та його захисника про неповний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення.
Водночас апеляційний суд не погоджується з судженнями місцевого суду про необхідність повернення обвинувального акту прокурору з підстави щодо суперечності обставин кримінального правопорушення остаточній кваліфікації, яке стосується оцінки доказів, що є недопустимим на стадії підготовчого провадження, а тому, на переконання апеляційного суду, таке судження підлягає виключенню з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали суду.
Інші доводи апеляційних скарг не дають підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
Отже, з урахуванням наведеного апеляційні скарги прокурора та адвоката ОСОБА_10 в інтересах потерпілого ОСОБА_11 підлягають частковому задоволенню, оскаржувана ухвала суду до зміни із виключенням з її мотивувальної частини судження про суперечність обставин кримінального провадження остаточній кваліфікації.
Керуючись статтями 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги прокурора Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_10 в інтересах потерпілого ОСОБА_11 задовольнити частково.

Ухвалу Виноградівського районного суду від 19 березня 2019 року про повернення прокурору обвинувального акту по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 125 КК України змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали судження щодо суперечності обставин кримінального правопорушення остаточній кваліфікації.

У решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: