справа № 179/817/19
провадження № 1-кп/179/18/20
У Х В А Л А

19 лютого 2020 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Магдалинівка Дніпропетровської області кримінальні провадження № 0000161 від 05 квітня 2019 р. за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро Дніпропетровської області, громадянина України, має середню освіту, одруженого, не працюючого, інваліда ІІ групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2019 р. у справі № 179/159/19, постановою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2019 р. у справі № 179/478/19, постановою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2019 р. у справі № 179/491/19, ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за вчинення домашнього насильства відносно своєї матері ОСОБА_5 .

03 квітня 2019 р. у період часу близько з 13 години по 22 годину, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого спільного проживання зі своєю матір`ю ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті неприязних відносин, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства щодо своєї матері, з якою перебуває у сімейних відносинах, систематично вчиняв психологічне та економічне насильство щодо своєї матері, а саме ображав її в грубій формі нецензурними словами, порвав та викинув одяг потерпілої на смітник, використовуючи нецензурну лайку, намагався вигнати з приміщення будинку на вулицю.

ОСОБА_5 , щоб уникнути протиправних дій сина, вимушена була закритися в одній із кімнат житлового будинку, але ОСОБА_4 стукав ногами по дверях, кричав та продовжував ображати свою матір нецензурною лайкою. ОСОБА_5 не відмикала кімнату та не виходила з неї, аж поки її син заспокоївся та заснув, потерпіла була позбавлена можливості вільно пересуватися по своєму будинку, повною мірою задовольняти свої життєві, побутові потреби.

У подальшому ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел на вчинення домашнього насильства щодо своєї матері, 04 квітня 2019 р., близько з 17 години по 20 годину 30 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого спільного проживання зі своєю матір`ю ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті неприязних відносин, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства щодо своєї матері, з якою перебуває у сімейних відносинах, систематично вчинив психологічне та економічне насильство щодо своєї матері, а саме ображав нецензурною лайкою, позбавляв їжі, сховавши її продукти харчування у своїй кімнаті, використовуючи нецензурну лайку, виганяв потерпілу з будинку на вулицю.

ОСОБА_5 , щоб уникнути протиправних дій сина, у домашньому одязі, вибігла з власного будинку та пішла до сусіда, який дозволив їй заночувати у своєму будинку.

Потерпіла, будучи особою похилого віку, до ранку не мала можливості повернутися до свого місця проживання.

Таким чином, протиправні дії ОСОБА_4 призвели до психологічних страждань та погіршення якості життя ОСОБА_5 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю та пояснив, що дійсно 03 квітня 2019 р. та 04 квітня 2019 р. вчиняв домашнє насильство відносної своєї матері. Обіцяв виправитися.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердила факт вчинення обвинуваченим домашнього насильства відносно неї 03 квітня 2019 р. та 04 квітня 2019 р. Також зазначила, що не вірить обвинуваченому та не вибачає йому, оскільки такі випадки його поведінки відносно неї неодноразові. Прохала призначити обвинуваченому суворе покарання згідно чинного законодавства.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
В ході судового розгляду кримінального провадження, з урахуванням ст. 349 ч. 3 КПК України, суд допитав обвинуваченого, потерпілу та дослідив матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, та дійшов до переконання, що вина обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, знайшла своє підтвердження повністю у судовому засіданні.
Тому дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення економічного та психологічне насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке в силу ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який не працює, по місцю проживання характеризується негативно, визнав себе винним у повному обсязі, не заперечував проти обставин, викладених в обвинувальному акті, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога, не судимий, має дітей, у вихованні яких участі не приймає та аліменти на їх утримання не сплачує, зловживає алкогольними напоями, а також обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.
Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, відсутні.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину щодо особи похилого віку та в стані алкогольного сп`яніння.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК України, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи міркування прокурора, потерпілої та обвинуваченого, з урахуванням конкретних обставин справи, відношення обвинуваченого до вчиненого, наявність обставин, що обтяжують покарання, виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, його мети, суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі. Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав себе винним, на обліку у лікарів психіатра та нарколога на перебуває, раніше не судимий, вчинив злочин невеликої тяжкості, суд приходить до висновку про те, що його виправлення та перевиховання можливе в умовах без ізоляції від суспільства і вважає за можливе відповідно до положень ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, що буде справедливим, достатнім та необхідним для попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази по справі відсутні.

Витрати на проведення експертизи відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого в рамках даного кримінального провадження не обирався, а тому питання про його дію суд не вирішує. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349 ч. 3, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробовуванням строком в 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до п. 1, 2, ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області, протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1