Справа № 538/182/17
Провадження № 1-кс/549/81/20
УХВАЛА

06 липня 2020 року Чорнухинський районний суд Полтавської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел.Чорнухи заяву обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді Чорнухинського районного суду Полтавської області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ч.1 ст.317 КК України (справа №538/182/17),
встановив:

Чорнухинським районним судом Полтавської області здійснюється судове провадження в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ч.1 ст.317 КК України (справа №538/182/17).
24 червня 2020 року обвинуваченим у даному кримінальному провадженні подано заяву про відвід головуючої у кримінальному провадженні судді ОСОБА_6 .
Вказана заява обґрунтована тим, що протягом судового розгляду провадження, беручи до уваги тільки надумані прокурором ризики, судом необґрунтовано застосовувались до ОСОБА_4 запобіжні заходи у виді тримання під вартою, домашнього арешту.
Суддя безпідставно забороняла обвинуваченому знаходитись за межами скляної кабіни поряд з захисником, безпідставно відмовляла у задоволенні клопотань захисника про витребування доказів, порушила розумні строки розгляду кримінального провадження.
Після судових засідань прокурор та суддя намагались схиляти обвинуваченого до визнання вини, пропонували пом`якшити строк покарання в обмін на визнання вини.
Судом, без винесення ухвали про застосування заходів безпеки, допитано свідка, якого не ідентифіковано.
Протоколи про результати контролю за вчиненням злочину, незважаючи на те, що вони були в розпорядженні сторони обвинувачення, не були відкриті стороні захисту, їх розсекречено та долучено до матеріалів судової справи тільки на стадії судового розгляду, чим порушено право на захист.
Посилаючись на те, що за відсутності належних і допустимих доказів у вчиненні кримінальних правопорушень обвинувачений 21 місяць перебував під вартою, з них 3 місяці після повторного взяття під варту, 6 місяців цілодобовий домашній арешт, вважає, що суддя докладе зусиль, щоб виправдати тривале тримання під вартою, є упереджена і зацікавлена в ухваленні обвинувального вироку.
Суддя ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд заяви за її відсутності.
Заслухавши обвинуваченого та захисника, які заяву підтримали з викладених у ній підстав, прокурора, яка вважала, що заявлений відвід судді задоволенню не підлягає, заява подана з метою затягування розгляду провадження, яке перебуває на стадії судових дебатів, а обставини, якими обгрунтовується відвід, є суб`єктивним сприйняттям обвинуваченим дій судді, суд дійшов такого.
Відповідно до п.1 ч.7 ст.56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.
Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.
Стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд.
Відповідно до п. 1 цієї статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У своєму рішенні від 10.12.2009 у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (заява № 4785/02) Європейський суд з прав людини зазначив (п.п.66,67), що згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.
Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-ХІІ).
У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі
"Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).
Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 43).
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України відвід може бути заявлений слідчому судді, судді або присяжному у кримінальному провадженні.
Виключний перелік обставин, що виключають участь судді в кримінальному провадженні визначено ст. ст.75,76 КПК України.
Зокрема, згідно з п.п.3,4 ч.1 ст.75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Викладені ОСОБА_4 в заяві підстави для відводу судді ОСОБА_6 фактично зводяться до незгоди обвинуваченого з процесуальними рішеннями судді при розгляді кримінального провадження щодо нього, припущень обвинуваченого про упередженість та особисту зацікавленість судді в результатах розгляду кримінального провадження.
Разом з тим незгода з процесуальними рішеннями, відмова у вирішенні клопотань, заявлених сторонами кримінального провадження, відповідно до ст.75 КПК України не може бути підставами для відводу судді.
Твердження заявника на те, що суддя намагалась схилити його до визнання своєї вини, є зацікавленою та упередженою в результатах провадження, не підтверджується наявністю будь-яких доказів.
При цьому необхідно зазначити, що згідно з ч.4 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законом.
Рішення суддів не можуть підлягати будь-якому перегляду поза межами апеляційних чи касаційних процедур.
З огляду на викладене обвинувачений, як учасник провадження, не позбавлений права викласти свої заперечення щодо порядку розгляду справи та ухвалених суддею рішень в апеляційній скарзі, у разі незгоди з рішенням суду, прийнятим за наслідками розгляду кримінального провадження.
Таким чином, даючи оцінку наведеному, суд вважає, що підстави для задоволення заяви про відвід судді відсутні.
Керуючись ст.ст.75,76,81 КПК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді Чорнухинського районного суду Полтавської області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ч.1 ст.317 КК України (справа №538/182/17) відмовити.
Ухвала оскарження не підлягає.

Суддя ОСОБА_1