Справа № 456/1474/18
Провадження № 1-кп/456/52/2020
ВИРОК
іменем України

27 січня 2020 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Стрий Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, з професійно-технічною освітою, не одруженого, раніше не судимого,
який обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 ст. 190, частиною 2 ст. 289 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

встановив:

ОСОБА_3 19.12.2017, близько 18 год 00 хв, по вул. Б.Хмельницького,64/13 м. Стрий Львівської області, з метою протиправного заволодіння чужим майном з корисливих мотивів, умисно, шляхом обману під приводом здійснення декількох фотографій, отримав від ОСОБА_7 цифровий фотоапарат марки «Нікон Д-5100» (чорного кольору), вартістю 4 000,00 грн, в якому знаходилась карта пам`яті марки «Apacer», об`ємом 16 Гб, вартість 100 грн, матерчату сумку марки «Case Logic» (чорного кольору) до фотоапарата, вартістю 180,00 грн, та не маючи наміру на повернення цих речей у обумовлений 5-денний строк, 19.12.2017, о 18 год 42 хв, розпорядився майном на власний розсуд, здавши його без відома ОСОБА_7 під заставу в ПТ «Ломбард Роял Кредит» ТОВ «Дом Україна і компанія», отримавши за нього 2 120,00 грн і витративши їх на власні потреби.

Крім цього, ОСОБА_3 29.01.2018, близько 09 год 00 хв, поблизу будинку № 64 по вул. Б.Хмельницького м. Стрий Львівської області, за допомогою ключа від транспортного засобу марки «Peugeot 307», реєстраційний номер Республіки Литви НОМЕР_1 , який таємно викрав, шляхом вільного доступу з квартири АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_7 , відчинив двері цього транспортного засобу, сів за кермо, запустив двигун автомобіля та покинув місце події, незаконно заволодівши вказаним транспортним засобом повторно, після чого, маючи реальну можливість розпоряджатися вищевказаним транспортним засобом, 29.01.2018, о 09 год 51 хв заклав його у вигляді заставного майна у ПТ «Ломбард Роял Кредит», що в м. Стрий по вул. Т.Шевченка,50А-3 Львівської області, отримавши за це грошові кошти в сумі 25 000,00 грн, якими розпорядився на власний розсуд.

Відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений ОСОБА_3 , передбачена частиною 1 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), та частиною 2 статті 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

У судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, суду пояснив, що потерпіла не знала, що він здав фотоапарату ломбард. Це він зробив тому, що йому потрібні були гроші. Мав намір викупити його, однак грошей для цього не мав. Стосовно автомобіля, сказав потерпілій, що відвіз його на ремонт, але цього не зробив, бо здав його в ломбард, оскільки йому потрібні були кошти.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 ст. 190, частиною 1 ст. 289 КК України, повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

показаннями потерпілої ОСОБА_7 , за змістом яких вона з обвинуваченим познайомилась в серпні 2017 року. Вони зустрічалися близько трьох місяців, але жили окремо. Він приходив до неї в гості. Спільний побут не вели. Вона інколи дозволяла йому користуватися її автомобілем «Peugeot 307», який вона придбала на початку січня 2017 року у Луцьку на Литовському реєстраційному номері. Довіреність на автомобіль була на неї. Коштами на автомобіль допомогла мати. Взимку 2018 року вона виявила відсутність автомобіля. Зі слів матері, приходив ОСОБА_8 і забрав страховки на інше авто. Під час спілкування з ОСОБА_8 , той повідомив, що автомобіль у сервісі на ремонті. Через деякий час їй стало відомо, що її машина в ломбарді. Також, в ломбарді вона виявила свій фотоапарат, який вона дала ОСОБА_8 на його прохання пофотографувати автомобіль, і який той обіцяв повернути через декілька днів, однак цього не зробив. Вона викупила свій фотоапарат з ломбарду за 3 000,00 грн.;

показаннями свідка ОСОБА_9 , за змістом яких бачила обвинуваченого разом з дівчиною неодноразово. Приїжджали на сірій машині до своєї мами. Говорив, що живе у своєї дівчини. Бачила, що він приїжджав на цій машині з маленькою дівчинкою. Про фінансові проблеми ОСОБА_8 їй нічого не відомо;

показаннями свідка ОСОБА_10 , за змістом яких її син ОСОБА_8 і ОСОБА_11 проживали разом, перевіз до неї речі. Мав намір одружитися з нею. Приїжджали до неї разом. Син їздив на машині «Пежо» сам і з ОСОБА_12 . Також вони разом їздили за кордон. ОСОБА_8 просив у неї позичити йому гроші, але вона їх не мала. Юля сказала, що ОСОБА_8 здав автомобіль у ломбард, однак вона думала, що ОСОБА_13 про це відомо і що вона знає про фінансові проблеми сина. В січні ОСОБА_8 мав віддати гроші за авто, яке переганяв. Про фотоапарат їй нічого не відомо;

показаннями свідка ОСОБА_14 , за змістом яких ОСОБА_8 пошкодив машину клієнту. Він пішов до ОСОБА_13 , яка дала йому ключі від машини і сказала здати її у ломбард. Він разом з ОСОБА_15 приїжджав на цьому авто в гості. Вони жили як одна сім`я в ОСОБА_16 квартирі, мали спільний бюджет. Посварилися через цей випадок;

показаннями свідка ОСОБА_17 , за змістом яких близько двох років тому до них звертався ОСОБА_18 у зв`язку з потребою у грошах і заставив автомобіль «Пежо» на Литовській реєстрації на два тижні, за що отримав 20 000,00 грн. Фотоапарат викупила ОСОБА_11 , а ОСОБА_18 по нього не приходив. За автомобіль ОСОБА_18 гроші повернув, після чого його забрали працівники поліції;

заявою ОСОБА_7 (а.к.п.196), якою потерпіла повідомила про самовільне заволодіння без її відома належним їй автомобілем «Пежо 307 СС», р.н. НОМЕР_1 , який їй так і не повернуто;

заявою ОСОБА_3 та прибутковим касовим ордером (а.к.п.197), які свідчать про викуп з під застави автомобіля марки «Пежо 307 СС», р.н. НОМЕР_1 та видачі його поліції;

протоколом огляду місця події від 12.02.2018 (а.к.п.202-210), згідно з яким оглянуто транспортний засіб «Пежо 307 СС», р.н. НОМЕР_1 та надані ОСОБА_7 документи на цей транспортний засіб;

висновком експерта №9/169 від 29.03.2018 (а.к.п.213-220), яким встановлено вартість автомобіля «Peugeot 307 СС», р.н. НОМЕР_1 , що становить 104 319,83 грн;

заявою ОСОБА_7 (а.к.п.222), якою потерпіла повідомила про заволодіння ОСОБА_19 її фотоапаратом марки «Нікон Д5100», який той попросив її надати йому для здійснення фотографій автомобіля та отримавши його їй не повернув;

довідками ПТ «Ломбард Роял Кредит» (а.к.п.223, 224), відповідно до яких фотоапарат «Nikon D5100» було залишено ОСОБА_3 під заставу терміном до 02.01.2018 на суму 2 120,00 грн (кредитний договір 1,2 №) та ОСОБА_7 погасила договір 1,2 № від 19.12.2017 під заставу фотоапарата «Нікон Д-5100», заставлений ОСОБА_3 , за власні кошти у сумі 4 000,00 грн;

протоколом огляду місця події та протоколом огляду предмета від 21.05.2018 (а.к.п.226-232), згідно з якими оглянуто фотоапарат «Nikon D5100», який добровільно видано ОСОБА_7 ;

довідкою №135 від 23.05.2018 (а.к.п.238), якою встановлено вартість цифрового фотоапарата марки «Nikon D5100», що становить 4 000,00 грн, сумки матерчатої марки «Case Ligic», що становить 180,00 грн, зарядного пристрою марки «Nikon», що становить 120,00 грн. та картки пам`яті марки «Apacer», об`ємом 16 Гб, що становить 100 грн.

Суд враховує витяги з ЄРДР про кримінальні правопорушення (№0000194 та №0000317 (а.к.п.194, 221)як докази законності отриманих та досліджених у судовому засіданні доказів.

Оцінюючи здобуті в кримінальному провадженні та безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази суд зазначає, що вищевикладені докази встановлюють факти, які мають значення для кримінального провадження, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні та отримані у порядку, встановленому КПК України.

Так, зазначені показання потерпілої та свідка ОСОБА_17 є чіткими, послідовними та логічними, узгоджуються між собою та з іншими дослідженими судом вищевикладеними доказами. Дані показання отримані судом у судовому засіданні в присутності обвинуваченого та його захисника.

Показанням свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 підтверджують факт наявності між обвинуваченим та потерпілою близьких, довірливих стосунків.

Досліджені вищевикладені документи та висновок експерта є процесуальними джерелами доказів відповідно до вимог частини 2 ст. 84 КПК України, отримані в порядку, передбаченому КПК України, а саме:

внаслідок проведення компетентною особою (слідчим) передбаченої КПК України слідчої дії огляду місця події та огляду предмета відповідно до вимог ст. 237 КПК України;

шляхом проведення відповідної експертизи (товарознавчої) на підставі постанови компетентної особи слідчого, що відповідає вимогам норм КПК України, дійсних на час ухвалення слідчим такої постанови.

Зазначені докази не викликають сумнівів у своїй достовірності, оскільки містять інформацію, яка відповідає дійсності. В своїй сукупності докази є достатніми та взаємопов`язаними між собою.

Вищенаведені докази суд визнає належними та допустимими, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, мають значення для кримінального провадження та отримані у порядку, встановленому КПК України.

Про наявність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень також свідчать його визнавальні показання, дані ним у судовому засіданні за його згодою, добровільно, які повністю узгоджуються з дослідженими судом доказами.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши обставини, підтверджені доказами, що досліджені у процесі судового розгляду і оцінені судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку, суд вважає доведеним факт:

заволодіння ОСОБА_3 чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 190 КК України;

незаконного заволодіння ОСОБА_3 транспортним засобом, вчиненого повторно, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 289 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд вважає: щире каяття та сприяння розкриттю злочинів (п.1 ч.1 ст. 66 КК України).

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7, враховує: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисні злочини, які відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості (частина 1 ст. 190 КК України) та тяжким злочином (частина 2 ст. 289 КК України). Внаслідок протиправних дій обвинуваченого потерпілій заподіяна матеріальна шкода.
Обвинувачений ОСОБА_3 позитивно характеризується за місцем проживання, є особою, яка раніше не судима, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.
Крім цього, суд враховує думку потерпілої, яка просить покарати обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до закону.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені ст. 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені ст. 65 КК України, в тому числі встановлені судом обставини, які пом`якшують відповідальність та відсутність встановлених судом обставини, що обтяжують покарання, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити основне покарання в межах санкції частини 1 ст. 190 та частини 2 ст. 289 КК України, з врахуванням вимог ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі.

Враховуючи обставини, що характеризують тяжкість злочинів, який обвинувачений ОСОБА_3 вчинив вперше, особу обвинуваченого, поведінку обвинуваченого після вчинення злочинів, яка свідчить про усвідомлення ним негативності вчинених суспільно небезпечних діянь, суд доходить висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції його від суспільства й вважає за можливе, на підставі статті 75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 КК України.
Призначення обвинуваченому такого виду покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави згідно з вимогами частини 2 статті 124 КПК України.

З огляду на те, що запобіжний захід стосовно обвинуваченого судом не обирався і клопотання щодо обрання такого обвинуваченому стороною обвинувачення не заявлялось, тому немає правових підстав для вирішення даного питання.

Керуючись статтями 368, 371, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим по пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 ст. 190 та частиною 2 ст. 289 КК України, і призначити йому покарання:
за частиною 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;
за частиною 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
Відповідно до ст. 70 КК України призначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до частини 1 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази, визнані такими відповідно до постанов про визнання об`єкту речовим доказом (від 12.02.2019 та 21.05.2019), а саме: автомобіль марки «Пежо 307 СС», реєстраційний номер НОМЕР_1 , цифровий фотоапарат марки «Нікон», в якому знаходиться карта пам`яті «Apacer», об`ємом пам`яті 16 Гб, зарядний пристрій марки «Nikon» повернути потерпілій ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 1 430,00 (одна тисяча чотириста тридцять) грн.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1