Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 287/3/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000670 від 25.10.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кривотин Ємільчинського району Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого трактористом ТОВ «Агробенефіт», раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 6 ч.2 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

25 жовтня 2015 року, близько 20 години ОСОБА_6 , на грунті неприязного ставлення, яке виникло у нього до потерпілого ОСОБА_8 з приводу суперечок щодо необхідності повернення боргу, маючи умисел на заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого, зайшовши на територію домогосподарства по АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_8 , за допомогою молотка, якого приніс із собою, з метою нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 умисно наніс три удари тупою стороною молотка в потиличну ділянку голови потерпілого, внаслідок чого ОСОБА_6 заподіяв потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді садна лобної та тім`яної ділянок голови справа, що супроводжувалися закритою черепно-мозковою травмою, струсом головного мозку, внаслідок заподіяння яких у потерпілого маються залишкові явища черепно-мозкової травми у вигляді після травматичного арахноїдиту, після травматичної енцефалопатії з помірними вестебулярно-атактичними порушеннями, стійкою цефалгією, вираженим церебрастенічним синдромом, які потягли за собою довготривалий розлад здоров`я та які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

В судовому засіданні допитаний як обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 6 ч.2 ст. 115 КК України, не визнав та показав, що з потерпілим ОСОБА_10 знайомим був давно, тривалий час перебував з ним в добрих стосунках. У 2015 році він купив у Сороки комбайн за 5 (п`ять) тисяч доларів США, домовилися, що гроші він віддасть пізніше. Гроші він ОСОБА_11 повернув, проте ні розписок, ні свідків на підтвердження цього у нього не було. 24 жовтня 2015 року ОСОБА_12 йому часто телефонував з вимогою віддати гроші, погрожував йому, потім запропонував приїхати до нього, все нормально вирішити. Увечері 25 жовтня 2015 року він на власному автомобілі приїхав додому до ОСОБА_12 у м.Олевськ, машину залишив за кілька метрів від двору. У машині сидів його родич ОСОБА_13 із двома незнайомими дівчатами, яких він підібрав в центрі міста. Він зайшов до ОСОБА_12 і попросив проволоку, щоб прив`язати кришку багажника, бо він був несправний. Повернувся до машини, але проволоки не вистачило, він знову підійшов до будинку, і знову попросив у ОСОБА_12 проволоки. Сорока вийшов і пішов за хату, він пішов за ним. У нього в кишені був молоток, який до цього він взяв з багажника і машинально засунув до кишені. Цим молотком, який він тримав правою рукою, наніс ОСОБА_11 2 удари по голові, після чого пішов до машини і поїхав додому. Третього удару не наносив, наміру вбивати ОСОБА_12 у нього не було, він це зробив зі злості через те, що ОСОБА_12 вимагав у нього гроші та погрожував йому. Визнає вину у нанесенні ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, цивільний позов визнає в частині витрат на лікування та на 10 тис. гривень моральної шкоди.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що з обвинуваченим ОСОБА_14 він знайомий давно, підтримував з ним дружні стосунки. Весною 2015 року вони з обвинуваченим домовились, що він ( потерпілий ) продасть обвинуваченому за 5 тисяч доларів США належний йому зернозбиральний комбайн. Гроші за комбайн ОСОБА_6 пообіцяв віддати пізніше, для виконання свого зобов`язання мав намір продати свій трактор. Потерпілий передав йому комбайн. Договір офіційно не оформляли, оскільки були у дружніх відносинах, він ОСОБА_6 довіряв. Пройшло кілька місяців, але обвинувачений грошей не віддавав, пояснюючи це різними причинами. 25 жовтня 2015 року у неділю він зі своєю дружиною були на городі, почув собаки і прийшов до свого двору, побачив, що по двору ходить ОСОБА_6 . У них відбулася розмова, в ході якої ОСОБА_6 пообіцяв ввечері привезти гроші. Того ж дня, коли він був у сусідньому селі, близько 19 години йому зателефонував ОСОБА_6 і сказав, що зараз привезе гроші. Потерпілий повернувся додому, біля двору зустрів ОСОБА_15 , якого запросив до себе. Коли він разом з дружиною та ОСОБА_16 перебували вдома, хтось постукав у вікно, і він вийшов у двір. Це був ОСОБА_17 , який пояснив, що у нього поламався багажник у автомобілі і попросив шматок проволоки, щоб його прив`язати. Він вийшов з дому, взяв проволоку, яка висіла за будинком, і дав ОСОБА_6 . ОСОБА_15 пішов, а ОСОБА_6 тим часом повернувся і попросив ще проволоки. При цьому його рука була в кишені бушлата, в який він був одягнений. Потерпілий вийшов з будинку і пішов за проволокою, ОСОБА_6 пішов за ним. Коли завернув за ріг будинку ззаду відчув сильний удар у голову, після якого він упав, а коли він намагався піднятися, по голові були нанесені ще два удари, від яких він знову падав. Після третього удару ОСОБА_6 втік. Він покликав дружину, вона викликала міліцію і швидку допомогу. Йому надали медичну допомогу, від госпіталізації він відмовився. Працівники поліції поїхали шукати ОСОБА_6 . Він сам йому неодноразово телефонував. Того ж вечора до нього приїхав ОСОБА_18 , з яким вони почали оглядати подвір`я, і на тому місці, де йому були нанесені удари, ОСОБА_18 знайшов молоток з обламаним дерев`яним руків`ям. Руків`я молотка вони не знайшли. Тоді ж йому зателефонував ОСОБА_6 , спитав, чи він живий, і сказав, що хотів його убити, а сам повіситись. Потім казав, що хотів, щоб він попав до лікарні, а він тим часом заробив би грошей, щоб віддати. Це чув ОСОБА_18 , який стояв поруч, оскільки телефон працював в режимі голосного зв`язку. Після цього знайдений молоток він поніс в райвідділ міліції і віддав слідчому. У райвідділі був ОСОБА_6 , який знову казав, що хотів його вбити, це чув слідчий ОСОБА_19 . У райвідділі йому стало погано, він поїхав до лікарні, де його відразу госпіталізували. Він знаходився на стаціонарному лікуванні 1 місяць, після цього лікувався амбулаторно, наслідки травми відчуває до цього часу. Цивільний позов підтримує, збитки йому не відшкодовано. Просить суворого покарання, оскільки ОСОБА_6 шкоду не відшкодував, вибачення у нього не просив.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні показала, що вона з потерпілим ОСОБА_8 проживає в цивільному шлюбі, з обвинуваченим перебували у дружніх відносинах. У 2015 році чоловік захотів продати належний йому комбайн, ОСОБА_6 попросив віддати комбайн йому, гроші обіцяв віддати пізніше, коли продасть трактора. 25.10.2015 року в день до них приїжджав ОСОБА_6 . Вони якраз були на городі. ОСОБА_6 мав повернути ОСОБА_8 гроші за комбайн, 5 тис. доларів, сказав, що привезе ввечері. Ввечері того ж дня до них прийшов ОСОБА_15 і вони пили каву. Зайшов ОСОБА_21 і попросив проволоки, щоб полагодити багажник. Вона запрошувала ОСОБА_6 зайти в хату і повечеряти, але він відмовився. ОСОБА_8 вийшов з будинку за проволокою, яка висіла на тильній стороні хати, там спуск до хліва. ОСОБА_22 також пішов. Через деякий час знову прийшов ОСОБА_6 , постукав у вікно, попросив ще проволоки, і ОСОБА_8 вийшов на подвір`я. Через кілька хвилин вона вийшла до прибудови і почула крик ОСОБА_23 : « ОСОБА_24 , вбивають!», вийшла і побачила чоловіка в крові, брудного. Вона викликала міліцію і швидку допомогу. Спершу приїхала швидка і надала йому першу допомогу, невдовзі приїхали працівники міліції. Потім приїхав ОСОБА_18 , вони з чоловіком стали шукати те, чим його вдарили, і за будинком знайшли молоток без ручки. Вони завезли його в міліцію. Коли вони були у відділку, там був і ОСОБА_6 . У відділку чоловіку стало погано, він поїхав до лікарні, де лікувався близько 1 місяця.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні показав, що в той день, коли сталася пригода це була неділя 3 роки тому, були вибори і він був вдома в с. Тепениці Олевського району, порався по господарству. До нього приїжджав знайомий ОСОБА_8 , але затриматися поговорити не захотів, бо спішив додому, казав що ОСОБА_6 повинен привезти гроші. Увечері після 18 години йому зателефонував ОСОБА_25 і просив приїхати. Коли він приїхав додому до ОСОБА_8 , побачив, що у нього розбита голова. Всі були перелякані. Потерпілий розповів, що це ОСОБА_6 розбив йому голову. Вони з ОСОБА_8 взяли ліхтарі і стали оглядати територію біля будинку, шукати, чим його вдарили. В тому місці, де, зі слів ОСОБА_23 , йому наносили удари по голові, вони знайшли молоток без руків`я, ручку не знайшли, про що повідомили по телефону у міліцію. Також ОСОБА_8 намагався додзвонитися до ОСОБА_26 , але той на дзвінки не відповідав. Потім близько 21 години ОСОБА_6 подзвонив сам, сказав ОСОБА_27 в нецензурній формі, що він хотів з ним зробити. Він це зрозумів так, що хотів убити. Він це чув, бо у телефоні був увімкнений режим гучного зв`язку.

Свідок ОСОБА_28 в судовому засіданні показав, що він був понятим під час проведення слідчого експерименту зі ОСОБА_6 , під час якого останній пояснював, що він приїхав до ОСОБА_8 машиною, яку залишив за рогом біля казначейства, і пішов до потерпілого, але у нього у той час вдома хтось був, то він попросив проволоку і пішов звідти. Проволоку він викинув, потім повернувся, знову попросив проволоку і на подвір`ї за будинком вдарив ОСОБА_8 молотком 3 рази, після чого ручка молотка зламалася. Він злякався і втік, ручку від молотка викинув по дорозі до автомобіля. Розповідав, що він це зробив, бо були борги перед ОСОБА_8 за комбайн і він хотів вивести ОСОБА_8 із свідомості. Під час слідчого експерименту були також присутні другий понятий ОСОБА_29 та адвокат Зарицький. Тиску чи погроз стосовно ОСОБА_6 не було. Проводилася відеозйомка.

Свідок ОСОБА_30 в судовому засіданні показав, що він працює лікарем травматологом в Олевській ЦРЛ, має стаж роботи 10 років. Обвинуваченого не знає, потерпілого знає, оскільки він лікувався у 2015 році у травматологічному відділенні Олевської ЦРЛ. ОСОБА_8 поступив до лікарні у вечірній час зі скаргами на головокружіння, загальну слабкість, запаморочення, головний біль та повідомив, що отримав 3 удари молотком по голові. При огляді встановлено 3 ділянки забою волосяної частини голови, що могли бути отримані тупим твердим предметом. Лікувався стаціонарно 3 тижні, двічі направлявся на обстеження у м. Житомир. Після виписки лікувався у невропатолога із залишковими явищами після травми. Локалізація та характер травм свідчить про небезпеку для життя, при нанесенні удару у дану ділянку голови можливі летальні наслідки, залежно від сили удару.

Свідок ОСОБА_31 показав, що у 2015 році він працював на посаді експерта Житомирського НДЕКЦ, в зону його обслуговування входив Олевський район. Його залучали в якості спеціаліста до проведення слідчих дій. У 2015 році він брав участь у проведенні слідчого експерименту у справі по замаху на вбивство з підозрюваним ОСОБА_6 , а саме його залучили для проведення відеозйомки. Він знімав слідчу дію на фотоапарат слідчого в режимі відеозйомки, оскільки відеокамерою НДЕКЦ його не забезпечив. Слідчий експеримент проводив слідчий ОСОБА_19 , були присутні ОСОБА_6 , його захисник Зарицький та потерпілий ОСОБА_8 , поняті. Чи всі присутні попадали в кадр відеозйомки він не пам`ятає, основну увагу він зосереджував на діях підозрюваного. ОСОБА_6 показував на статисті, куди саме він наносив удари. На ОСОБА_6 ніякого тиску не чинилося. Оскільки пройшло багато часу, подробиць він не пам`ятає. Могло бути, що відеозйомка перервалася, бо розрядилася батарея у фотоапараті, оскільки вона не розрахована на тривалу відеозйомку. Коли таке трапляється він повідомляє слідчого.

Свідок ОСОБА_19 показав, що у 2015 році він працював слідчим слідчого відділу Олевського РВ УМВС в Житомирській області. В листопаді 2015 року у зв`язку з виборами всі працівники були на чергуванні. Надійшов виклик, він виїхав на місце події. ОСОБА_8 пояснив, що до нього прийшов ОСОБА_6 , який вперше попросив проволоку, а вдруге викликав його на вулицю, де наніс йому 3 чи 4 удари по голові. Того ж вечора до міліції прийшов ОСОБА_6 , який пояснював, що він винен був ОСОБА_8 гроші за комбайн, і хотів йому відбити памороки, щоб мати час і можливість назбирати гроші. Також ввечері потерпілий привіз до райвідділу молоток, якого знайшли у нього на подвір`ї, в цей час в кабінеті був ОСОБА_6 і казав ОСОБА_8 , що хотів його вбити, а сам повіситися, але під час допитів такого не казав, стверджував, що хотів лише забити йому памороки. Наступного дня було проведено огляд місця події. Також він проводив слідчий експеримент з підозрюваним, під час якого був присутній захисник та проводилася відеозйомка. Ніякого тиску на ОСОБА_6 не чинилося. Спочатку справу було порушено за ст. 125 КК України, але потім перекваліфіковано на замах на вбивство.

Свідок ОСОБА_32 показав суду, що він працює оперуповноваженим Олевського ВП. У 2015 році працював начальником карного розшуку. 25 жовтня 2015 року були вибори, він був в групі. Надійшов виклик у зв`язку з нанесенням тілесних ушкоджень. Виїхали на місце події. Потерпілий ОСОБА_8 повідомив, що ОСОБА_6 вдарив його молотком по голові. У нього була пошкоджена голова, в будинку були медпрацівники, які надавали ОСОБА_8 допомогу. Він та ОСОБА_19 поїхали шукати ОСОБА_6 , вдома його не було, йому телефонувала дружина, щоб він приїхав. Пізніше ОСОБА_6 приїхав до райвідділу міліції, і свідок у нього відбирав пояснення. ОСОБА_6 пояснював, що ОСОБА_8 просив його віддати борг 4,5 чи 5 тисяч доларів, і того вечора він вдарив його кілька разів по голові, щоб не віддавати борг щоб ОСОБА_8 втратив свідомість і попав в лікарню. Під час пояснень тиску на ОСОБА_6 не чинилося.

Свідок ОСОБА_15 показав, що 25 жовтня 2015 року близько 18 години він приїхав з м. Олевська. Біля двору зустрів ОСОБА_8 , який запропонував зайти до нього, він погодився. Вдома, крім них, була дружина ОСОБА_8 . Приходив ОСОБА_6 , його запрошували зайти, але він відмовився і пішов. Він трохи посидів і пішов. Коли виходив з будинку ОСОБА_8 побачив ОСОБА_6 . Він пішов у своїх справах, ОСОБА_6 залишився. Автомобілів біля двору не було. Через деякий час йому зателефонував ОСОБА_8 і сказав, що його вбивають. Він повернувся до будинку ОСОБА_8 , там вже були працівники міліції. У ОСОБА_8 на голові була кров, він розповідав, що ОСОБА_6 вдарив його по голові.

Свідок ОСОБА_33 пояснила, що вона є дружиною обвинуваченого, потерпілого знає, і дала суду наступні показання. Одного дня восени 2015 року ввечері її чоловіку хтось зателефонував і він кудись поїхав. Його не було більше години. Коли повернувся розповів, що посварився з ОСОБА_8 , причин не говорив. Чоловік з ОСОБА_8 працювали разом в агрофірмі. Чоловік купив у ОСОБА_8 комбайн за ціною до 5 тисяч доларів. Того року влітку після молотьби чоловік брав з дому 10 тисяч гривень, щоб віддати ОСОБА_8 за комбайн, але чи віддав їй не відомо. Того ж вечора вони їздили у відділення міліції, чоловіка допитували. Під час допиту вона присутня не була, чекала в коридорі. Потім приїхав ОСОБА_8 , у нього була перемотана голова, він також давав пояснення. Чоловіку спочатку призначили безоплатного адвоката. Через тиждень вони найняли іншого адвоката. Придбаний у ОСОБА_8 комбайн продали, гроші пішли на адвоката. Про те, що на чоловіка чинився тиск під час допитів чи слідчих дій, чоловік не розповідав, на адвоката не скаржився.

Свідок ОСОБА_29 показав в судовому засіданні, що він був присутній як понятий під час проведення слідчого експерименту зі ОСОБА_6 . Він розповідав, що прийшов до ОСОБА_8 , попросив проволоки, але у нього вдома хтось був. ОСОБА_6 викинув проволоку і пізніше знову зайшов і попросив ще проволоки. Пішов за ОСОБА_8 за сарай, де наніс йому удар молотком по голові, ОСОБА_8 почав кликати дружину. ОСОБА_6 знову наніс удари, після третього удару молоток зламався, руків`я залишилося у нього в руках. Під час проведення слідчого експерименту були присутні слідчий, спеціаліст, який знімав все на відео, адвокат. На ОСОБА_6 тиску не чинилося.

Свідок ОСОБА_34 показав, що одного дня восени у вечірню пору кілька років тому, коли саме він не пам`ятає, він був у м. Олевськ в барі, зателефонував ОСОБА_6 і попросив підвезти його додому. Він підїхав, забрав його і ще двох дівчат, з якими він познайомився в барі, і поїхали додому. ОСОБА_6 сказав, що йому треба на кілька хвилин заїхати до ОСОБА_8 . ОСОБА_6 зупинив автомобіль біля двору ОСОБА_8 , вийшов з машини і кудись пішов, він з дівчатами залишалися в машині. Приблизно через 5 хвилин ОСОБА_35 повернувся і вони поїхали додому, по дорозі висадивши дівчат на зупинці біля церкви. Що він робив у ОСОБА_8 . ОСОБА_6 не розповідав.

Дослідженням в судовому засіданні письмових доказів встановлено наступне.

З протоколу огляду місця події від 26.10.2015 року та фототаблиці до нього видно, що проведено огляд домоволодіння за місцем проживання потерпілого ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , за будинком біля сараю у землі виявлено отвір трикутної форми, також на землі далі по ходу маються сліди.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 26.10.2015 та фототаблиці до нього в приміщенні Олевського РВ УМВС у потерпілого було оглянуто та сфотографовано фрагмент молотка, який складається з металевої ударної частини довжиною 120,1 мм, шириною 38,4 мм, на кінці якої маються сліди перелому деревини

Згідно з протоколом проведення слідчого експеременту від 27.10.2015 року та фототаблиці до нього обвинувачений ОСОБА_36 розповів та показав на місці обставини нанесення ним ударів молотком потерпілому ОСОБА_8 .

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 490-2015 від 15.12.2015 ОСОБА_36 в період часу до якого відносяться інкриміновані йому протиправні вчинки, будь-якими психіатричнними захворюваннями чи слабоумством не страждав, та в тимчасовому хворобливому стані, який би позбавляв його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними не перебував. Міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Згідно з висновком експерта № 271 від 26.12.2015 у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження: садна лобної та тім`яної ділянок голови справа, що супроводжувалися закритою черепно-мозковою травмою, струсом головного мозку, могли утворитися від дії тупого (тупих) предмету (предметів), по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Тілесні ушкодження утворилися не менш як від дворазової дії тупим предметом (предметами).

Відповідно до висновку експерта № 279 від 31.12.2015 року не виключена можливість, що тілесні ушкодження у ОСОБА_8 могли утворитись від дії під кутом тупим предметом (предметами), не виключена можливість від дії молотка, наданого на експертизу.

З протоколу проведення слідчого експеременту від 01.12.2015 року та фототаблиці до нього встановлено, що потерпілий ОСОБА_8 детально розповів та показав на місці обставини нанесення йому ОСОБА_37 ударів молотком в голову.

Згідно з висновком експерта № 237 від 25.11.2015 року у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді садна лобної та тімяної ділянки голови справа, які супроводжувались ЗЧМТ, струсом головного мозку, утворились від тупого предмету, можливо при обставинах, вказаним потерпілим під час експертизи, та відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи від 05.06.2018 року у потерпілого ОСОБА_8 виявлені залишкові явища черепно-мозкової травми (струс головного мозку у жовтні 2015 року) у вигляді: після травматичного арахноїдиту, після травматичної енцефалопатії з помірними вестибуло-атактичними порушеннями, стійкою цефалгією, вираженим церебрастенічним синдромом. Оскільки виявлені залишкові явища перенесеної ЗЧМТ потягли за собою довготривалий розлад здоров`я, вони відносяться до категорії СЕРЕДНЬОЇ важкості.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 6 ч.2 ст. 115 КК України, за наступних обставин.

25 жовтня 2015 року, близько 20 години ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, переслідуючи мету неповернення коштів за придбаний в потерпілого ОСОБА_8 комбайн, маючи умисел на протиправне позбавлення життя останнього, зайшовши на територію домогосподарства по АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_8 , за допомогою молотка, якого заздалегідь заготовив для вчинення злочину та приніс із собою, з метою вбивства ОСОБА_8 , наніс три удари тупою стороною молотка в потиличну ділянку голови потерпілого, однак свій злочинний умисел, направлений на позбавлення життя останнього довести до кінця не зміг з причин, які не залежали від його волі, так як при нанесенні третього удару дерев`яна ручка заздалегідь заготовленого предмету, а саме молотка зламалася, потерпілий почав чинити опір та кликати на допомогу, внаслідок чого ОСОБА_6 заподіяв потерпілому ОСОБА_8 лише тілесні ушкодження у вигляді садна лобної та тім`яної ділянок голови справа, що супроводжувалися закритою черепно-мозковою травмою, струсом головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, внаслідок заподіяння яких у потерпілого маються залишкові явища черепно-мозкової травми у вигляді після травматичного арахноїдиту, після травматичної енцефалопатії з помірними вестебулярно-атактичними порушеннями, стійкою цефалгією, вираженим церебрастенічним синдромом, які потягли за собою довготривалий розлад здоров`я, та які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, і смерть останнього не настала.

Дослідивши докази та надаючи їм оцінку в їх сукупності та взаємозв`язку, обмірковуючи питання про кваліфікацію дій обвинуваченого суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед інших обставин, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Стаття 92 КПК України покладає обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно зі статтею 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна правова конструкція закріплена й у ч. 4 ст. 17 КПК України.

Відповідно до приписів ст. 15 КК України замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом, коли особа усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачає його суспільно-небезпечні наслідки і бажає їх настання. У випадку, коли особа лише свідомо припускає настання суспільно-небезпечних наслідків, тобто діє з непрямим умислом, або умисел є невизначеним, не конкретизованим, направленим на настання будь-яких наслідків у результаті вчинення дій, у тому числі тілесних ушкоджень або можливої смерті потерпілого, кримінальна відповідальність за вчинення замаху на вбивство виключається, а відповідальність настає залежно від фактично заподіяних наслідків. Такі висновки неодноразово викладав Верховний Суд, зокрема, у постановах від 26.02.2019 у справах № 653/1302/15-к, 362/7312/15-к, у постанові від 15.08.2019 у справі № 610/3116/17.

Про наявність прямого умислу можуть свідчити конкретні діяння винної особи, які завідомо для нього мали потягти за собою наслідки і не призвели до бажаного наслідку лише через обставини, які не залежали від його волі. Тобто злочинна діяльність при закінченому замаху характеризується тим, що об`єктивно вона є закінченою та суб`єктивно реалізованою - особа зробила все необхідне, щоб досягти мети і вчинила всі дії для досягнення злочинного результату.

Обставини саме нанесення ОСОБА_6 ударів ОСОБА_8 , описані обвинуваченими і потерпілим під час їхніх допитів та відтворених під час проведення слідчих експериментів, не містять між собою суттєвих розбіжностей. Проте потерпілий вважає, що наносячи йому удари молотком по голові, ОСОБА_6 таким чином хотів позбавити його життя. Сам обвинувачений, наносячи удари потерпілому, припускав настання наслідків у вигляді шкоди здоров`ю ОСОБА_8 , проте не конкретизував у своїй свідомості, настання яких саме наслідків він бажав в результаті вчинення своїх дій. При цьому суд не може прийняти як достатній доказ умислу саме на вбивство ОСОБА_8 показання потерпілого та свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 про те, що ОСОБА_6 після вчиненого пояснював, що хотів вбити ОСОБА_8 , оскільки це він казав у нецензурній формі, інтерпретація значення слів у різних осіб може різнитися, і в той же час ОСОБА_6 казав, що не знає, навіщо він це зробив, і що хотів, щоб потерпілий попав в лікарню, тому виділяти лише одне з пояснень обвинуваченого як єдино достовірне, які до того ж не зафіксовані у процесуальних документах, а передані з чужих слів, у суду підстав немає.

Враховуючи у сукупності всі обставини вчиненого діяння, а саме характер взаємовідносин між обвинуваченим та потерпілим до вчинення злочину, спосіб та обстановку завдання тілесного ушкодження, суд приходить до висновку, що наявність прямого умислу саме на вбивство потерпілого не доведено поза розумним сумнівом дослідженими у справі доказами, а свідчать про наявність в засудженого не прямого - альтернативного умислу на настання будь-яких наслідків у результаті вчинених дій, у тому числі і тілесного ушкодження середньої тяжкості або можливої смерті потерпілого, а тому дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати за наслідками, що фактично настали.

Оскільки своїми умисними діями ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, що спричинило тривалий розлад здоров`я, що підтверджується висновком експерта № 61 від 05.06.2018, такі його дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таке що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує характер та ступінь суспільної тяжкості вчиненого злочину, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_6 визнається винним, відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості. Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, одружений, має 1 малолітню дитину, яка проживає з ним, та 3-х малолітніх дітей від попереднього шлюбу.

Обставин, які б пом`якшували чи обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи те, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується позитивно, офіційно працевлаштований, має на утриманні неповнолітніх дітей, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі на певний строк, але із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами, а тому призначене ОСОБА_6 покарання буде відповідати його особі і вчиненому ним кримінальному правопорушенню. Крім того, судом враховується необхідність відшкодування потерпілому збитків, завданих злочином, що кращою мірою буде реалізовано без поміщення до місць відбування покарань.

У кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_8 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 на суму 227120, 61 грн., з них на відшкодування матеріальної шкоди 147 120, 61 грн. та 80 000 гривень моральної шкоди, а також заступником керівника Коростенської місцевої прокуратури заявлено позов до ОСОБА_6 про стягнення з нього на користь управління фінансів Олевської РДА коштів в сумі 4300,38 грн. в якості витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

Суд, розглянувши цивільний позов відповідно до вимог ст.ст. 128, 129 КПК України, вважає, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_8 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, при цьому цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом, а якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Нормами, закріпленими в ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Письмовими доказами, доданими до позовної заяви, підтверджено витрати потерпілого, які були ним понесені у зв`язку з ушкодженням здоров`я та необхідністю медичного обстеження та лікування на суму 4733,61 гривень, тому ці витрати суд вважає доведеними. Однак обвинуваченим в ході судового розгляду сплачено потерпілому грошові кошти в розмірі 5 тисяч гривень в рахунок відшкодування матеріальних збитків, що підтверджено самим потерпілим, тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в цій частині. Квитанцію, надану обвинуваченим в судовому засіданні, про переказ на ім`я Сороки 2 тисяч гривень суд не може покласти в основу рішення, оскільки на час розгляду справи не підтверджений факт отримання цих коштів потерпілим.

Позовні вимоги про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого вартості комбайна в сумі 118 тисяч гривень задоволенню не підлягають, оскільки не є шкодою, завданою злочином. Крім того не підлягають задоволенню вимоги про відшкодування витрат на надання юридичних послуг, оскільки позивачем не надано належних доказів на їх підтвердження.

Визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди, суд враховує обставини заподіяння тілесних ушкоджень, зухвалу поведінку обвинуваченого відносно потерпілого після вчинення злочину, характер тілесних ушкоджень, глибину фізичних та душевних страждань позивача, тривалий час вимушених змін у життєвих стосунках, виходячи з вимог розумності і справедливості, суд вважає, що розмір моральної шкоди, визначений в сумі 80 000 грн., буде справедливим для відшкодування душевних страждань потерпілого.

Позов прокурора підлягає задоволенню, оскільки витрати на стаціонарне лікування потерпілого підтверджені реєстром на виписаного хворого із травматологічного відділення КУ «Олевська ЦРЛ» від 19.01.2016.

Процесуальні витрати за проведення дактилоскопічної експертизи у даному кримінальному провадженні становлять 306,9 грн., що підтверджується довідкою Житомирського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. У відповідності до ч.2 ст.124 КПК України, процесуальні витрати слід стягнути зі ОСОБА_6 на користь держави.

До ОСОБА_6 застововувався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії якого сплинув.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_6 відраховувати з дня постановлення вироку.

Цивільний позов потерпілого задовольнити частково. Стягнути зі ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 80 000 гривень моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Цивільний позов прокурора задовольнити. Стягнути зі ОСОБА_6 на користь управління фінансів Олевської районної державної адміністрації Житомирської області витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_8 в розмірі 4300, 38 гривень.

Стягнути зі ОСОБА_6 на користь держави 306,9 грн. процесуальних витрат на проведення дактилоскопічної експертизи.

Речовий доказ: молоток - знищити

На вирок суду до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку вручається обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Головуюча - суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3