Справа №: 127/9252/19
Провадження №: 1-кп/127/267/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 січня 2020 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000209 від 10.02.2019 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рибниця, Республіки Молдова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, з середньою освітою, одруженого, українця, громадянина України,

раніше судимого:
?Замостянським районним судом м. Вінниці 04.10.2010 за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 позбавлення волі, на підставі ст. 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

?Замостянським районним судом м. Вінниці 30.03.2011 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 , ч. 1 ст. 296, ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі;

?Замостянським районним судом м. Вінниця 11.07.2012 за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі;

?Вінницьким міським судом Вінницької області 27.02.2013 за ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до 4 років 8 місяців позбавлення волі;

?Вінницьким міським судом Вінницької області 02.08.2013 за ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 296, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнений по відбуттю строку покарання 25.03.2016,

?Вінницьким міським судом Вінницької області 17.10.2019 за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Вінниця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, українця, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_5 ,

потерпілого: ОСОБА_6 ,

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 10.02.2019 приблизно о 01:00 годині разом із ОСОБА_4 , перебували у автомобілі Daewoo Nexia д.н.з. НОМЕР_1 , служби таксі «579», за кермом якого знаходився раніше їм незнайомий ОСОБА_6 .
Під час поїздки, а саме проїжджаючи навпроти ТЦ «Віват», що по вул. Батозькій 6а в м. Вінниця, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 почали виражатись в сторону ОСОБА_6 нецензурною лайкою, після чого останній зупинив автомобіль та попросив покинути транспортний засіб.
У цей момент у ОСОБА_3 , який перебував на передньому пасажирському сидінні автомобіля Daewoo Nexia, д.н.з. НОМЕР_1 , виник прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону «MEIZU» серії М5 моделі M611Д, у корпусі блакитного кольору, який знаходився у гумовому чохлі чорного кольору та був зафіксований на панелі приладів автомобіля за допомогою кріплення для телефону.
У подальшому ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно маючи на меті матеріально збагатитись, з корисливих спонукань, керуючись жагою до легкої наживи, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, реалізовуючи свій злочинний намір, діючи відкрито, взяв мобільний телефон «MEIZU» серії М5 моделі M611, у корпусі блакитного кольору, який знаходився у гумовому чохлі чорного кольору.
У цей час ОСОБА_6 схопився рукою за свій мобільний телефон «MEIZU» серії М5 моделі M611Д, який тримав ОСОБА_3 , та висловив вимогу повернути телефон. Так, ОСОБА_3 продовжуючи свою злочинну діяльність, з метою відкритого викрадення чужого майна, із застосуванням насильства, наніс правою рукою удар в область обличчя ОСОБА_6 .
Крім того, в цей час, у ОСОБА_4 , який перебував на задньому пасажирському сидінні автомобіля «Daewoo Nexia», д.н.з. НОМЕР_1 , раптово виник злочинний умисел на спільне з ОСОБА_3 відкрите викрадення чужого майна із застосуванням насильства до ОСОБА_6 .
Реалізовуючи цей спільний умисел, перебуваючи у стані викликаному вживанням наркотичних засобів, діючи разом з ОСОБА_3 та опираючись на дії один одного, тобто за попередньою змовою між собою, прагнучі довести до кінця спільний з ОСОБА_3 намір відкрито заволодіти мобільним телефоном «MEIZU» серії М5 моделі M611Д, в корпусі блакитного кольору та силіконового чохла, вартість яких згідно висновку експерта КНІСЕ Вінницького відділення № 1703/1704/19-21 від 25.02.2019 становить 1 879, 50 грн. та 52, 50 грн. ОСОБА_4 наніс декілька ударів руками в область голови ОСОБА_6 , після чого останній, розуміючи що не може здійснювати супротив, відпустив свій телефон та вийшов з автомобіля.
Вийшовши з автомобіля, ОСОБА_6 , з метою самооборони, дістав з багажного відділу автомобіля «Daewoo Nexia», д.н.з. НОМЕР_1 , гайковий ключ. В цей час, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вийшовши з автомобіля, продовжуючи свій спільний умисел, підійшли до ОСОБА_6 , після чого ОСОБА_3 підняв з землі камінь та почав хаотично наносити вказаним предметом удари по рукам, якими прикривав голову ОСОБА_6 , при цьому надав команду ОСОБА_4 стати зі сторони спини ОСОБА_6 . У подальшому ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 нанесли ще декілька ударів ОСОБА_6 в область голови та рук, внаслідок чого останній впав на асфальт.
Після цього ОСОБА_3 підійшов до автомобіля «Daewoo Nexia», д.н.з. НОМЕР_1 , відкрив водійські двері та, продовжуючи єдиний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, почав обшукувати салон автомобіля.
У цей час ОСОБА_4 , діючи спільно із ОСОБА_3 , також підійшов до вказаного автомобіля, відкрив передні пасажирські двері та почав обшук салону з метою відкритого викрадення чужого майна. ОСОБА_3 , знаходячись зі сторони водійських дверей, під сонцезахисним козирцем виявив гроші у сумі 600 грн., після чого заволодів вказаним майном.
ОСОБА_6 , в момент коли ОСОБА_3 та ОСОБА_4 знаходились біля автомобіля, швидко підбіг та сів за кермо автомобіля «Daewoo Nexia», д.н.з. НОМЕР_1 , та покинув місце злочину на вказаному транспортному засобі, поїхавши в бік залізничного вокзалу м. Вінниці.
У подальшому ОСОБА_3 та ОСОБА_4 місце вчинення злочину з викраденим майном покинули та розпорядились ним на власний розсуд.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 165 від 22.02.2019 у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження садна голови, правого передпліччя, правої кисті, лівого передпліччя, лівої кисті, ділянки правого колінного суглобу, правої гомілки, синці обличчя, передньої черевної стінки, лівого передпліччя, забиті рани правого ліктьового суглобу, правого передпліччя, синець з садном лівого передпліччя, травматичний набряк, травматичний набряк м`яких тканин лівої гомілки.
Дані тілесні ушкодження у ОСОБА_6 за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень по наявності утворення виникли, можливо у термін 10.02.2019.
Своїми умисними діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 завдали матеріальної шкоди ОСОБА_6 на загальну суму 2 532 грн.
Допитаний у ході судового провадження обвинувачений ОСОБА_3 , вину у інкримінованому йому злочині за ч. 2 ст. 187 КК України не визнав та суду надав наступні показання.

Так 09.02.2019 він відпочивав разом із друзями у кафе, вночі викликали таксі. Приїхав автомобіль таксі, ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 та двома дівчатами сіли до автомобіля та поїхали.

Водія автомобіля таксі ОСОБА_6 , ОСОБА_3 раніше не знав, під час того, як вони їхали, водій весь час розмовляв по телефону, потім ОСОБА_6 поставив мобільний телефон на передню панель автомобіля, тоді ОСОБА_3 взяв мобільний телефон ОСОБА_6 , щоб подивитись, однак водій таксі раптово зупинив автомобіль біля «Муніципального ринку» та попросив усіх покинути транспортний засіб, на що ОСОБА_3 сказав ОСОБА_6 , щоб останній завіз усіх додому та поставив мобільний телефон водія на місце.

ОСОБА_6 заспокоївся та почав їхати далі, однак проїхавши кілька метрів, ОСОБА_3 знову взяв мобільний телефон ОСОБА_6 , тоді останній знову зупинив автомобіль таксі та попросив ОСОБА_3 повернути його мобільний телефон на місце та сказав усім пасажирам звільнити його авто. ОСОБА_3 відмовився покидати автомобіль, внаслідок цього між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 почалась словесна перепалка, потім ОСОБА_6 перебуваючи в автомобілі почав наносити тілесні ушкодження ОСОБА_3 .

Потім ОСОБА_6 натиснув кнопку загального виклику усіх таксистів, вийшов із автомобіля та в багажнику взяв велику залізну трубу. В цей час із автомобіля також вийшов ОСОБА_3 , ОСОБА_6 почав розмахувати залізною трубою, потім кілька разів вдарив залізною трубою ОСОБА_3 у праве плече, внаслідок таких дій ОСОБА_6 , ОСОБА_3 впав на землю, потім піднявся і почав наносити тілесні ушкодження ОСОБА_6 лише руками.

Де в момент бійки знаходився ОСОБА_4 , ОСОБА_3 не бачив. Камінців, поблизу місця події не було, тому, ОСОБА_3 не міг взяти камінець та ним наносити тілесні ушкодження потерпілому. В кінці бійки, ОСОБА_3 забрав із автомобіля таксі мобільний телефон ОСОБА_6 та грошові кошти, що були в автомобілі та разом із ОСОБА_4 і двома дівчатами пішов із місця події. Грошові кошти, що ОСОБА_3 забрав у автомобілі ОСОБА_6 він залишив собі, а кому віддав, або де залишив мобільний телефон ОСОБА_6 , ОСОБА_3 не пам`ятає.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що про вчинене він щиро шкодує та просив суд суворо його не карати.

Допитаний у ході судового провадження обвинувачений ОСОБА_4 , вину в інкримінованому йому злочині за ч. 2 ст. 187 КК України не визнав та суду надав наступні показання.

Так, в ніч з 09.02.2019 на 10.02.2019 ОСОБА_4 їхав разом із ОСОБА_3 та двома дівчатами на автомобілі таксі додому, водієм автомобіля був ОСОБА_6 . На передньому пасажирському сидінні в автомобілі сидів ОСОБА_3 , а на задньому ОСОБА_4 і двоє дівчат. Під`їхавши до спортивного комплексу «Нокаут», між водієм таксі ОСОБА_6 та ОСОБА_3 почався словесний конфлікт, оскільки ОСОБА_3 забрав мобільний телефон ОСОБА_6 та не хотів його повертати. Потім водій таксі ОСОБА_6 сказав усім пасажирам вийти із автомобіля, однак, пасажири відмовились виходити із автомобіля та сказали ОСОБА_6 , щоб останній спочатку відвіз усіх додому, однак водій відмовився.

Після чого, в автомобілі між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 почалася бійка, потім ОСОБА_6 вийшов із автомобіля, дістав із багажника гайковий ключ, тоді із авто також вийшов ОСОБА_3 , та між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 почалася бійка. ОСОБА_4 вирішив заступитися за ОСОБА_3 , вийшов із автомобіля, підійшовши до місця події, ОСОБА_4 побачив, що ОСОБА_6 лежить на землі, потім останній піднявся та ОСОБА_4 почав наносити ОСОБА_6 тілесні ушкодження.

Після чого, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_3 та дівчатами пішли із місця події, а ОСОБА_6 піднявся із землі, сів у автомобіль та поїхав. Підійшовши до найближчого магазина, до ОСОБА_9 під`їхало багато водіїв таксі, дівчата в цей час десь зникли, а водії таксі почали наносити ОСОБА_4 тілесні ушкодження, через кілька хвилин приїхали працівники поліції та забрали ОСОБА_4 до відділення поліції.

Камінець на місці, де відбувалась бійка, ОСОБА_4 не бачив, ОСОБА_3 та він наносили тілесні ушкодження ОСОБА_6 лише руками та ногами.

Мобільний телефон марки «мейзу», ОСОБА_4 із автомобіля ОСОБА_6 не забирав, а зазначений телефон йому після бійки дав ОСОБА_3 , оскільки останній забрав його із автомобіля ОСОБА_6 разом із грошима, про що ОСОБА_4 було відомо. Потім мобільний телефон марки «мейзу» у ОСОБА_4 вилучили працівники поліції,.

Також, обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що під час судового розгляду, потерпілому ОСОБА_6 відшкодовано матеріальну шкоду. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що про вчинене він щиро шкодує просив суд суворо його не карати, оскільки він з багатодітної сім`ї та його мати на даний час важко хворіє та потребує допомоги.

Допитаний у ході судового провадження потерпілий ОСОБА_6 суду надав наступні показання, так 10.02.2019 він працював таксистом, із служби «579» йому прийшов виклик на адресу ресторану «Драйв клуб» у м. Вінниця та він його прийняв. Під`їхавши до місця виклику в його автомобіль на переднє пасажирське сидіння сів ОСОБА_3 , на заднє пасажирське сидіння за водієм сів ОСОБА_4 , та на заднє пасажирське сидіння посередині та ззаду ОСОБА_3 сіли дві дівчини і поїхали на вулицю Бучми.

Під час поїздки, ОСОБА_3 розповів, що раніше відбував покарання за злочини у місцях позбавлення волі та постійно задавав багато питань потерпілому, про його місце роботи, навчання та проживання, на ці запитання ОСОБА_6 не хотів відповідати незнайомій людині тому постійно відповідав яке це має значення. Після чого ОСОБА_3 почав виражатись нецензурною лексикою та разом із ОСОБА_4 вести себе агресивно, дівчата намагались припинити конфлікт, заспокоїли хлопців та всі поїхали далі. Проїхавши трошки, ОСОБА_3 знову почав агресивно поводитись та виражатись нецензурною лексикою, на що потерпілий зупинив автомобіль таксі та попросив пасажирів покинути автомобіль, на що обвинувачений ОСОБА_3 , почав змушувати ОСОБА_6 відвезти їх додому, потерпілий відмовився, ОСОБА_3 зірвав із держателя, який знаходився в автомобілі, мобільний телефон ОСОБА_6 та сказав, що телефон це вже його річ, потерпілий попросив ОСОБА_3 повернути мобільний телефон, після чого останній наніс удар кулаком ОСОБА_6 в обличчя та між ними почалась словесна перепалка. ОСОБА_3 постійно наносив тілесні ушкодження потерпілому в автомобілі, побачивши це, ОСОБА_4 також почав наносити удари потерпілому.

ОСОБА_6 вийшов із автомобіля, в цей час також вийшли дівчата та обвинувачені, дівчата кудись втекли, потерпілий відчинив багажник, дістав «гайковий ключ» для самозахисту, ОСОБА_3 із під ніг взяв великий камінець ОСОБА_4 підійшовши ззаду до ОСОБА_6 почав наносити потерпілому удари руками ззаду в область голови і в цей час ОСОБА_3 почав бити ОСОБА_6 камінцем по голові, від нанесеного удару камінцем потерпілий впав на землю та обвинувачені почали бити ОСОБА_6 ногами у всі частини тіла, ОСОБА_6 із землі не підводився.

Після чого ОСОБА_3 сів в його автомобіль на водійське сидіння, де був в цей час ОСОБА_4 , ОСОБА_6 не бачив, обвинувачені забрали із автомобіля речі потерпілого: телефон «Мейзу», грошові кошти у сумі близько 600 грн., вийшли із машини і почали розглядати телефон ОСОБА_6 , в цей момент потерпілий скористався моментом, що за ним ніхто не спостерігає, сів в автомобіль, поїхав до залізничного вокзалу, там попросив у таксиста телефон та викликав працівників поліції.

Крім того, як зазначив потерпілий ОСОБА_6 , що обвинуваченим ОСОБА_4 відшкодувала йому матеріальна шкода у сумі 21 500 грн., претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 він не має. Щодо міри покарання обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 поклався на розсуд суду.

Допитана у ході судового провадження неповнолітня свідок ОСОБА_10 в присутності законного представника ОСОБА_11 , суду надала наступні показання, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 її друзі.

Так, 09.02.2019 ОСОБА_10 була на дні народженні своєї подруги ОСОБА_12 у ресторані « ІНФОРМАЦІЯ_3 », разом із нею там також були ОСОБА_13 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 із дружиною та інші гості. На дні народженні вона пила лише вино, інших алкогольних напоїв не було, наркотичні засоби на дні народження ніхто не вживав.

Близько 24:00 год. заклад закрився, хтось викликав таксі, водієм таксі був ОСОБА_6 , до автомобіля таксі сіли: на переднє пасажирське сидіння ОСОБА_3 , на заднє пасажирське сидіння за водієм сів ОСОБА_4 , посередині заднього пасажирського сидіння сиділа ОСОБА_14 та на задньому пасажирському сидінні за ОСОБА_3 сиділа ОСОБА_13 .

Під час поїздки, ОСОБА_3 весь час розмовляв із ОСОБА_6 , розпитував його, де саме ОСОБА_6 проживає та задавав багато інших запитань. ОСОБА_6 не хотів відповідати на запитання ОСОБА_3 , оскільки говорив, що це його особиста справа та просто постійно мовчав. Потім, водій таксі зупинив автомобіль та попросив усіх вийти із автомобіля, однак ОСОБА_3 сказав ОСОБА_6 відвезти усіх додому та що ніхто не буде виходити із автомобіля. ОСОБА_6 не погодився усіх далі відвозити та наполягав на тому, що б усі покинули автомобіль таксі та в цей момент між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у автомобілі почалась штовханина, однак хто перший почав ОСОБА_10 не бачила. Потім ОСОБА_10 зрозуміла, що краще не продовжувати конфлікт, вона перша вийшла із автомобіля таксі ОСОБА_6 та почала викликати інший автомобіль таксі. В цей час, із автомобіля також вийшли ОСОБА_15 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , тоді ОСОБА_6 також вийшов із авто, дістав із багажника великий залізний лом та почав ломом замахуватись на ОСОБА_3 . Після чого ОСОБА_3 повалив ОСОБА_6 на землю та ліг зверху на ОСОБА_6 , весь час вони сварились, виражались нецензурною лайкою.

Через кілька хвилин, приїхав автомобіль таксі, який викликала ОСОБА_10 , остання почала йти до автомобілю таксі на зустріч та в цей час ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_6 , почали бігати навколо автомобіля доганяючи один одного, а потім побігли в сторону ресторану «Драйв клуб». ОСОБА_10 разом із ОСОБА_13 сіли у автомобіль таксі, який приїхав за ними та поїхали додому.

Також, ОСОБА_10 зазначила, що вона лише бачила бійку між ОСОБА_4 .. ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , однак хто саме і кому наносив тілесні ушкодження, ОСОБА_10 не бачила, оскільки це була темна пора доби та освітлення на вказаній ділянці дороги відсутнє. ОСОБА_10 не може із точністю сказати, чи були у когось із учасників бійки в руках сторонні предмети.

Під час поїздки у автомобілі таксі, ОСОБА_10 бачила мобільний телефон ОСОБА_6 , який знаходився в держателі для телефону, на панелі автомобіля ближче до водія, однак ОСОБА_10 не бачила, що б хтось забирав мобільний телефон ОСОБА_6 .

На наступний день, після події, що сталась, до квартири, де проживає ОСОБА_10 прийшли троє працівників поліції та в присутності матері неповнолітньої ОСОБА_10 розпитували про бійку, що сталася між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 із ОСОБА_6 .

Також судом у ході судового провадження безпосередньо досліджені наступні докази надані стороною обвинувачення, а саме:
?витяг з єдиного реєстру досудового розслідування від 10.02.2019 за № 0000209;

?протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 10.02.2019;

?медична довідка комунального некомерційного підприємства «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» № 3267, відповідно до якої у ОСОБА_6 виявлені «забої лобної ділянки, забій правої половини грудної клітки та забій лівого гомілково-ступневого суглоба»;

?протокол огляду місця події від 10.02.2019, із фото таблицею до протоколу, яка була дослідження та оглянута у ході судового провадження, відповідно до якого в присутності двох понятих проведено огляд кабінету № 16 приміщення Київського відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, в якому знаходиться ОСОБА_4 , який видав мобільний телефон марки «Мейзу»;

?протокол огляду місця події від 10.02.2019, відповідно до якого в присутності двох понятих було проведено автомобіль «Део Нексія», державний номерний знак НОМЕР_1 , в ході огляду нічого не вилучено;

?протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.02.2019, відповідно до якого в присутності двох понятих потерпілий ОСОБА_6 вказав на особу із фотознімком ОСОБА_3 , як на особу яка 10.02.2019 вчинила відносно нього злочин;

?протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.02.2019, відповідно до якого в присутності двох понятих потерпілий ОСОБА_6 вказав на особу із фотознімком ОСОБА_4 , як на особу яка 10.02.2019 вчинила відносно нього злочин;

?висновок експерта № 1703/1704/19-21 від 25.02.2019, відповідно до якого ринкова вартість наданого на дослідження мобільного телефону торгової марки «Meizu» серії «М5» моделі «М611D» (імеі 1: НОМЕР_2 ; імеі 2: НОМЕР_3 ), бувшого у використанні, з урахуванням зносу, станом на 10.02.2019 складала 1 879,50 грн. Ринкова вартість наданого на дослідження чохла силіконового для мобільного телефону торгової марки «Meizu» серії «М5», бувшого у використанні, з урахуванням зносу, станом на 10.02.2019, складала 52,50 грн.;

?акт судово-медичного дослідження (обстеження) № 133 від 10.02.2019, відповідно до якого у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження садна голови, правого передпліччя, правої кисті, лівого передпліччя, лівої кисті, ділянки правого колінного суглобу, правої гомілки, синці обличчя, передньої черевної стінки, лівого передпліччя, забиті рани ділянки правого ліктьового суглобу, правого передпліччя, синець з садном лівого передпліччя, травматичний набряк м`яких тканин лівої гомілки. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_6 належать до легких тілесних ушкоджень, які виникли від дії твердого предмета (предметів), по давності утворення відповідають терміну вказаному у направленні 10.02.2019;

?висновок експерта № 165 від 22.02.2019, відповідно до якого у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження садна голови, правого передпліччя, правої кисті, лівого передпліччя, лівої кисті, ділянки правого колінного суглобу, правої гомілки; синці обличчя, передньої черевної стінки, лівого передпліччя; забиті рани ділянки правого ліктьового суглобу, правого передпліччя; травматичний набряк м`яких тканин лівої гомілки. Характер та локалізація вказаних тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 свідчать про травматичну дію тупого твердого предмета (предметів) на вище вказані ділянки тіла, по давності утворення виникли, можливо в термін, вказаний в ухвалі про проведення судово-медичної експертизи 10.02.2019. Дані тілесні ушкодження у ОСОБА_6 за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень;

?протокол проведення слідчого експерименту від 05.03.2019, із відеозаписом, який був досліджений та оглянутий у ході судового провадження, відповідно до якого в присутності двох понятих потерпілий ОСОБА_6 відобразив події, що стались 10.02.2019. В ході проведення слідчого експерименту було виявлено та вилучено камінець;

?висновок експерта № 298 від 22.03.2019, відповідно до якого у ОСОБА_6 при судово-медичному обстеженні було виявлено тілесні ушкодженні садна голови, правого передпліччя, правої кисті, лівого передпліччя, лівої кисті, ділянки правого колінного суглобу, правої гомілки; садна обличчя, передньої черевної стінки, лівого передпліччя; забиті рани ділянки правого ліктьового суглобу, правого передпліччя; давністю утворення, можливо в термін, вказаний в ухвалі суду про призначення експертизи 10.02.2019. Характер і локалізація тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 за механізмом утворення свідчать про травматичні дії (удар, тертя) тупого твердого предмета (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, морфологічні особливості яких не відобразились у вище вказаних тілесних ушкодженнях, з прикладанням сил в ділянки голови, правої та лівої верхніх кінцівок, правої та лівої нижніх кінцівок та тулубу, в загальній кількості не менше як від 20 травматичних дій, у будь-якій послідовності, що за механізмом утворення не суперечать даним виявленим в ході проведення слідчого експерименту від 05.03.2019 за участю ОСОБА_6 , тобто тілесні ушкодження у ОСОБА_6 могли утворитись від ударів у вище вказані ділянки тіла кулаками, ногами та наданими для експертизи камінцем в ділянку голови.

Аналізуючи всі докази у їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення приходить до наступного.
Органами досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою яка раніше вчинила розбій.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Аналізуючи всі докази у їх сукупності, суд вважає, що органами досудового розслідування дії обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кваліфіковані не вірно, виходячи з наступного.

У ході судового провадження обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зазначили про те, що дійсно 10.02.2019 вони разом їхали у автомобілі таксі за кермом якого був потерпілий ОСОБА_6 . Під час проїзду у останніх виник конфлікт з потерпілим та ОСОБА_3 вирішив забрати мобільний телефон потерпілого. У подальшому ОСОБА_3 не повертаючи на вимогу потерпілого мобільний телефон наніс удар рукою у обличчя потерпілого. ОСОБА_4 наніс удари руками в область голови потерпілому ОСОБА_6 у подальшому потерпілий вийшов з автомобіля та між ним ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продовжувалась бійка, де обвинувачені наносили потерпілому удари руками та ногами по різних частинах тіла. У подальшому ОСОБА_3 та ОСОБА_4 забрали грошові кошти та мобільний телефон з автомобіля та покинули місце вчинення злочину. Камінцем тілесні ушкодження потерпілому ніхто не наносив.

Вказані показання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_10 , яка у ході судового розгляду зазначила про те, що сторонніх предметів якими б наносили тілесні ушкодження обвинувачені потерпілому вона не бачила, а тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_3 та ОСОБА_4 наносили руками.

Разом із тим, потерпілий ОСОБА_6 зазначив про те, що дійсно у нього було викрадено мобільний телефон та грошові кошти. Під час бійки між ним ОСОБА_3 та ОСОБА_4 останні наносили спочатку удари йому кулаками, ногами, а потім ОСОБА_3 взяв камінець та бив його по голові. Вказані показання потерпілого суд приймає до уваги та вважає їх такими, що узгоджуються із доказами, які були досліджені у ході судового провадження.

Так, з дослідженого у ході судового провадження протоколу огляду місця події від 10.02.2019 вбачається, що ОСОБА_4 добровільно видав мобільний телефон, який належить потерпілому ОСОБА_6 . З протоколу огляду місця події від 10.02.2019 слідує, що було оглянуто автомобіль Daewoo Nexia д.н.з. НОМЕР_1 , в результаті огляду нічого не вилучалось. З протоколів пред`явлення особи для впізнання від 10.02.2019 потерпілий ОСОБА_6 впізнав за фотознімками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як осіб, які 10.02.2019 вчинили відносно нього злочин.

Відповідно до висновку експерта № 165 від 18.02.2019 у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження садна голови, правого передпліччя, правої кисті, лівого передпліччя, лівої кисті, ділянки правого колінного суглобу, правої гомілки; синці обличчя, передньої черевної стінки, лівого передпліччя; забиті рани ділянки правого ліктьового суглобу, правого передпліччя; травматичний набряк м`яких тканин лівої гомілки. Характер та локалізація вказаних тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 свідчать про травматичну дію тупого твердого предмета (предметів) на вище вказані ділянки тіла, по давності утворення виникли, можливо в термін, вказаний в ухвалі про проведення судово-медичної експертизи 10.02.2019. Дані тілесні ушкодження у ОСОБА_6 за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 05.03.2019 за участю потерпілого ОСОБА_6 , який на місці показав, яким чином відбувались події, що мали місце 10.02.2019. У ході проведення слідчого експерименту виявлено та вилучено камінець, яким можливо спричинено тілесні ушкодження потерпілому. Відео до вказаного протоколу оглянуто та досліджено у ході судового провадження.

Відповідно до висновку експерта № 298 від 15.03.2019 у ОСОБА_6 при судово-медичному обстеженні було виявлено тілесні ушкодження садна голови, правого передпліччя, правої кисті, лівого передпліччя, лівої кисті, ділянки правого колінного суглобу, правої гомілки; садна обличчя, передньої черевної стінки, лівого передпліччя; забиті рани ділянки правого ліктьового суглобу, правого передпліччя; давністю утворення, можливо в термін, вказаний в ухвалі суду про призначення експертизи 10.02.2019. Характер і локалізація тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 за механізмом утворення свідчать про травматичні дії (удар, тертя) тупого твердого предмета (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, морфологічні особливості яких не відобразились у вище вказаних тілесних ушкодженнях, з прикладанням сил в ділянки голови, правої та лівої верхніх кінцівок, правої та лівої нижніх кінцівок та тулубу, в загальній кількості не менше як від 20 травматичних дій, у будь-якій послідовності, що за механізмом утворення не суперечать даним виявленим в ході проведення слідчого експерименту від 05.03.2019 за участю ОСОБА_6 , тобто тілесні ушкодження у ОСОБА_6 могли утворитись від ударів у вище вказані ділянки тіла кулаками, ногами та наданими для експертизи камінцем в ділянку голови.

Відповідно до п. 6, п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» розбій як злочин проти власності - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Погроза застосування насильства при розбої полягає в залякуванні негайним застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого (погроза вбити, заподіяти тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, легке тілесне ушкодження з розладом здоров`я чи незначною втратою працездатності, або вчинити певні дії, що у конкретній ситуації можуть спричинити такі наслідки), а при грабежі - насильства, що не є небезпечним для його життя чи здоров`я.

Об`єктивна сторона розбою полягає в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства. Під нападом за статтею 187 КК України слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті. Погроза має місце тоді, коли винна особа, висловлюючи й в будь-який формі (словами, жестами, демонстрацією зброї тощо), бажає, щоб у потерпілого склалося враження, що, якщо він протидіятиме нападаючому або не виконає його вимог, ця погроза буде реалізована. Це стосується і випадків, коли винна особа погрожує застосуванням предметів (зіпсованої зброї або й макета тощо), які завідомо для неї не можуть бути використані для реалізації погрози, якщо потерпілий сприймає ці предмети як такі, що являють собою небезпеку для життя чи здоров`я.

За загальним визначенням розбій, як злочин проти власності - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства. Головним критерієм реальності погрози при розбої є суб`єктивне сприйняття її потерпілим. При розмежуванні грабежу та розбою визначальним є характер застосованого до потерпілого насильства або погрози, як способу заволодіння чужим майном, при розбої воно є небезпечним для життя чи здоров`я, а при грабежі така небезпека відсутня.

З обвинувального акту вбачається, що дії обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу. До вказаного висновку органи досудового розслідування дійшли оцінивши, що зазначена погроза є погроза із застосуванням каменю, у той же час згідно висновку експерта № 298 від 15.03.2019 під час нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 застосовувався камінь, в результаті чого були спричинені легкі тілесні ушкодження, таким чином дії із застосуванням каменю не були небезпечними для життя чи здоров`я потерпілого в момент заподіяння та не відбулась погроза застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, а вказане призвело до наслідків, які не є небезпечними для життя чи здоров`я потерпілого, що охоплюється ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» під насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого при грабежі, слід розуміти умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності, а також вчинення інших насильницьких дій (завдання удару, побоїв, незаконне позбавлення волі) за умови, що вони не були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння. Такі насильницькі дії, вчинені під час грабежу, повністю охоплюються ч. 2 ст. 186 КК України додаткової кваліфікації за іншими статтями КК України не потребують.

У ході судового провадження не було встановлено, що ОСОБА_6 висловлювались погрози щодо застосування відносно нього будь-якого насилля та те, що дії обвинувачених сприймались ним реально та були небезпечними для його життя чи здоров`я.

У ході судового провадження було встановлено та доведено те, що дійсно обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 незаконно заволоділи майном потерпілого та нанесли йому тілесні ушкодження. Інших доказів, які б беззаперечно свідчили про те, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під час незаконного заволодіння майном потерпілого здійснили напад на нього з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, суду надано не було.

З урахуванням вказаного та те, що під час незаконного заволодіння майном потерпілого ОСОБА_6 обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не висловлювали погрози застосування насильства під час заволодіння майном потерпілого та в ході судового провадження не було встановлено те, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили напад на потерпілого з метою заволодіння його майном поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, а тому їх дії підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З урахуванням вказаного, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати:

?за ч. 2 ст. 186 КК України, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає слід кваліфікувати:

?за ч. 2 ст. 186 КК України, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Судом враховано, що у постановах Верховного суду звернута увага на те, що відповідно до ст. 50, ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Таким чином, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом враховано, те що останній неодноразово судимий, за місцем проживання скарг на його поведінку не надходило. Відповідно до довідки комунального закладу «Соціотерапія» № 393 від 12.02.2019, ОСОБА_3 перебував на профілактичному обліку у закладі з 25.05.2012 по 25.05.2013 з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю зі шкідливими наслідками». Згідно довідки комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка» № 772 від 15.02.2019, ОСОБА_3 неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, остання госпіталізація з 01.07.2010 по 26.07.2010 з діагнозом: «Змішаний розлад поведінки та емоцій», на обліку не перебуває. Крім того, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_3 має на утриманні неповнолітню дитину 2017 року народження.

Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме те, що останній неодноразово судимий, його ставлення до вчиненого злочину, поведінку у ході судового провадження, думку потерпілого щодо міри покарання, а тому суд переконаний, що саме покарання у виді позбавлення волі на певний строк призначене обвинуваченому ОСОБА_3 , буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари ОСОБА_3 за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Крім того, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом враховано, те що останній раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно. Відповідно до довідки комунального закладу «Соціотерапія» № 392 від 12.02.2019, ОСОБА_4 на диспансерному наркологічному обліку у закладі не перебуває. Згідно довідки комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка» № 769 від 15.02.2019 ОСОБА_4 на диспансерному обліку у закладі не перебуває. Відповідно до довідки комунального закладу «Соціотерапія» № 155 від 10.02.2019 ОСОБА_4 на час вчинення злочину перебував у стані наркотичного сп`яніння. Крім того, судом враховано те, що ОСОБА_4 з багатодітної сім`ї його мати на даний час має важке онкозахворювання та потребує допомоги, про що надані відповідні докази, що містяться у матеріалах кримінального провадження.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує вчинення злочину особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме те, що останній раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, його ставлення до вчиненого злочину, поведінку у ході судового провадження, думку потерпілого щодо міри покарання, добровільне відшкодування завданого збитку, а тому суд переконаний, що саме покарання у виді позбавлення волі на певний строк призначене обвинуваченому ОСОБА_4 зі звільненням останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари ОСОБА_4 за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

У порядку ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання, щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.02.2019 підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 371, 374 КПК України, ст. 65 КК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів з урахуванням покарання призначеного вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 17.10.2019 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня набрання вироку законної сили.

Батума ОСОБА_16 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази, а саме:
?мобільний телефон марки «Meizu M5» ІМЕІ 1 НОМЕР_2 ; ІМЕІ 2 НОМЕР_3 у корпусі блакитного кольору, в гумовому чохлі чорного кольору невідомої марки, який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити потерпілому ОСОБА_6 ;
?камінець, яким можливо завдали тілесні ушкодження ОСОБА_6 , який поміщено до спеціального пакету НПУ ГСУ № 4452229, який зберігається в камері зберігання речових доказів Київського відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області знищити.
Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у рівних долях на користь держави процесуальні витрати за проведену експертизу у сумі 715 грн.

Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.02.2019 скасувати.
Запобіжний захід застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 у виді тримання під вартою до набрання вироку законної сили залишити без змін тримання під вартою.

Запобіжний захід застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою скасувати та звільнити з під варти із зали суду.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 строк тримання під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження у строк покарання з розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі з 10.02.2019 по 10.01.2020.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 строк тримання під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження у строк покарання з розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі з моменту затримання, тобто з 22.02.2019 по день набрання вироку законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вручити копію вироку обвинуваченим та прокурору негайно.

Учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні копію вироку суду надіслати поштою не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: