Справа № 459/997/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1619/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2020 рокуколегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою прокурора Червоноградської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 07 листопада 2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 ,
з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

встановив:
цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до шести місяців арешту.

Зараховано обвинуваченому ОСОБА_7 в строк покарання термін попереднього ув`язнення з 12 березня 2018 року по 22 грудня 2018 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день арешту.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 звільнено від призначеного судом покарання у зв`язку з його відбуттям під час попереднього ув`язнення.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 12 березня 2018 року близько 17:30 год., маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, діючи повторно, таємно викрав із належного ОСОБА_9 автомобіля марки «Мерседес Віто» д.н.з. НОМЕР_1 , що знаходився поблизу входу у магазин «Україна» ТОВ «Гравіс», що розташований у будинку №6 на вул. Сокальській у м. Червонограді, Львівської області, поліетиленовий пакет, у якому знаходилися грошові кошти у сумі 500 грн., монети в сумі 62,50 грн. та пластмасові кришки у кількості 56 шт. із ручками у кількості 7 шт., вартістю 35 грн., всього на загальну суму 597,50 грн., після чого, з викраденим майном намагався втекти, однак у результаті переслідування був виявлений із цим майном працівниками поліції на території КП «Червоноградський міський ринок», що знаходиться у м. Червонограді на вул. Сокальській, 5, внаслідок чого з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

В апеляційній скарзі прокурор Червоноградської місцевої прокуратури ОСОБА_6 покликається на те, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Вважає, що дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України, а не за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України.

Наголошує, що така позиція підтверджується доказами, дослідженими в ході судового розгляду, яким судом було надано невірну оцінку, а саме показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_9 .

На думку апелянта, показаннями вищезазначених свідків підтверджується відкритість дій ОСОБА_7 , а також те, що обвинувачений усвідомлював, що його бачили в момент викрадення майна та незважаючи на це, він почав тікати з викраденим.

Стверджує, що діяння ОСОБА_7 повинно кваліфікуватись як незавершений замах на вчинення грабежу, а саме за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України.

Також акцентує, що суд першої інстанції не дотримався вимог кримінального та процесуального законів, не врахував і не надав об`єктивної оцінки всім обставинам, які мають значення для призначення виду та розміру покарання, а саме ступеню тяжкості, обставинам вчинення злочину і даним про особу обвинуваченого та прийшов до необґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 , застосувавши до останнього покарання у вигляді арешту строком шість місяців, не навівши при цьому належних і достатніх мотивів прийняття такого рішення.

Просить скасувати вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 07 листопада 2019 року та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України, та призначити покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора Червоноградської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 про її заперечення і залишення вироку суду без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

За правилами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Колегія суддів вважає, що вказані вимоги закону судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_7 були дотримані.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги прокурора, останній не оспорює факту події 12 березня 2018 року, а незгідний з перекваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_7 з ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України на ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України та мірою призначеного покарання.

Так, за своїм правовим змістом крадіжка це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб, а відтак різниця між крадіжкою і грабежем полягає у цілеспрямованості умислу винної особи.

Обвинувачений ОСОБА_12 , як в суді першої, так і апеляційної інстанції свою вину визнав за ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та пояснив, що його умисел був направлений на таємне викрадення майна з автомобіля, що він і зробив, однак в подальшому, був затриманий.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході судового розгляду в суді першої інстанції не встановлено факту відкритого способу викрадення чужого майна, яке здійснювалося у присутності інших осіб, які розуміють протиправний характер дій винного, а він, в свою чергу, усвідомлює цю обставину.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, за яке його засуджено за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , логічно пов`язаними між собою, ретельно дослідженими в судовому засіданні, яким дана належна правова оцінка, про що зазначено у вироку суду.

Відтак, на думку колегії суддів, місцевий суд, прийшов до вірного висновку, який узгоджується із вимогами пунктів 3, 4 Постанови Пленум Верховного Суду України №10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» щодо перекваліфікації дій ОСОБА_7 з ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України на ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, оскільки стороною обвинувачення не надано суду доказів, які б доводили, що ОСОБА_7 вчинив спробу відкритого викрадення чужого майна (грабежу).

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достовірно встановив, що ОСОБА_7 скоїв незакінчений замах на викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно та підставно кваліфікував такі дії обвинуваченого за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України.

Що стосується призначеного обвинуваченому ОСОБА_14 покарання, то суд першої інстанції, реалізувавши принципи законності, справедливості та обґрунтованості, врахував конкретні обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання та наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання і визначив таке в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України, яке, на думку колегії суддів, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України є необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає вирок суду законним і обґрунтованим і не вбачає підстав для його скасування.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційну скаргу прокурора Червоноградської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 07 листопада 2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4