УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року слідчий суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 з участю заявника ОСОБА_3 , слідчого СВ Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Сміла скаргу ОСОБА_3 щодо зобов`язання слідчого СВ Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 про винесення постанови про надання статусу потерпілого, -

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого СВ Смілянського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 .

Скаргу мотивує тим, що в провадженні слідчого СВ Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження №0001587 від 25 вересня 2019 року. Заявник стверджує, що з дня внесення кримінального правопорушення до ЄРДР слідчим в порядку ст.. 55 КПК України не винесено постанову про надання йому статусу потерпілого.

В судовому засіданні заявник підтримав подану ним скаргу з підстав, викладених у ній.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні, проти задоволення скарги заперечував, вважає скарга на дії слідчого подана безпідставно, оскільки постанова про визнання ОСОБА_5 потерпілим винесена 07 жовтня 2019 року.

Суд, вивчивши матеріали скарги та додані до неї документи, а також оглянувши матеріали кримінального провадження №0001587 від 25 вересня 2019 року по факту шахрайства відносно ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, приходить до наступного.

Чинним КПК України, зокрема главою 26, передбачений порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування.

Відповідно до ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; рішення слідчого про закриття кримінального провадження; рішення прокурора про закриття кримінального провадження; рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено, що під час досудового розслідування може бути оскаржена бездіяльність слідчого/прокурора у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Отже, законодавцем визначена наявність зв`язку між обов`язком слідчого чи прокурора вчинити визначені КПК України дії та строком, у межах якого зазначені особи зобов`язані їх вчинити.

Таким чином, в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України може бути оскаржена бездіяльність слідчого чи прокурора щодо нездійснення певної процесуальної дії, за наявності трьох обов`язкових ознак: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Тому, наведена норма дозволяє звернутися до слідчого судді зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Згідно з ч. 3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що у її задоволенні слід відмовити, оскільки, як вбачається з оглянутих в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження №0001587 від 25 вересня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України ухвалою слідчого ОСОБА_4 від 07 жовтня 2019 року, ОСОБА_5 визнано потерпілим по вказаному кримінальному провадженню та вручено йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, що підтверджується його особистим підписом про її одержання від 07 жовтня 2019 року. Відтак для задоволення вказаної скарги відсутні підстави.

Зважаючи на принцип диспозитивності, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, вважаю, що правові підстави для перевірки доводів скарги по суті відсутні, а відтак у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 9, 26, 110, 303, 304, 306, 307,372 КПК України,-

ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 щодо зобов`язання слідчого СВ Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 про винесення постанови про надання статусу потерпілого - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1