Справа №635/8249/19
Провадження по справі 1-в/635/800/2019
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2019 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

секретар судових засідань ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Борщова Харківського району Харківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого: 12 липня 2013 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 засуджений вироком Київського районного суду м.Харкова від 12 липня 2013 року за ч. 2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 05 вересня 2013 року.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 лютого 2016 року ОСОБА_4 в строк відбуття покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Харкова від 12 липня 2013 року зарахований строк попереднього ув`язнення з 13 березня 2013 року по 05 вересня 2013 року, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VII від 26.11.2015 року) з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 13 березня 2013 року.
Кінець строку відбування покарання 18 вересня 2020 року.
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України,.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого.
Інші особи, які беруть участь у справі, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.
Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи на засудженого, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_4 , останній в місцях позбавлення волі знаходиться з 13 березня 2013 року. Згідно характеристики на засудженого, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_5 та погодженої із заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» підполковником внутрішньої служби ОСОБА_6 від 03 грудня 2019 року, засуджений з 17 липня 2018 року відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія №100», за час відбування покарання характеризується з позитивного боку, дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядок дня установи, стягнень та заохочень не має; до промислової зони установи не працевлаштований за станом здоров`я; підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику у свою адресу; дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи; виконує передбачені законом вимоги персоналу; до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою; не допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці; приймає особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі; відповідно до ст. 123 КВК України приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», до реалізації програми ставиться із зацікавленістю; прагне до підвищення та вдосконалення загальноосвітнього рівня, відвідує бібліотеку; відповідно до ст. 127 КВК України приймає участь у роботі самодіяльних організацій, входить до ради колективу засуджених; відповідно до статей 110,112,113 КВК України підтримує соціально-корисні зв`язки з донькою шляхом листування та телефонних розмов, отримує посилки та передачі, стосунки доброзичливі. Відповідно до медичної довідки, виданої виконуючим обов`язки завідувача медичної частини №100 ОСОБА_7 , засуджений має діагноз: ІХС, атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІ ст. ризик 2 ст. СН І ст., артрозо-артрит лівого колінного суглобу, люмболгія. Згідно довідки про працевлаштування та довідки про заробітну плату засуджений за час відбування покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія №100» до оплачуваних робіт не залучався . Згідно довідки бухгалтера державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_8 за вироком суду у засудженого виконавчі листи відсутні.
Однак, не зважаючи на таку характеристику засудженого ОСОБА_4 , підстав вважати, що останній довів своє виправлення, судом не встановлено.

ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова за вчинення злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, вчинив зазначений злочин у стані алкогольного сп`яніння, стосовно людини похилого віку, яка перебуває у безпорадному стані, що визнано судом обтяжуючою обставиною, пом`якшуючих обставин при постановленні вироку судом не встановелно.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.
Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати : ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
ОСОБА_4 знаходиться в місцях позбавлення волі з 13 березня 2013 року. Засуджений під час відбування покарання в Харківській установі виконання покарань (№27) характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягався. З 09 серпня 2013 року відбував покарання на дільниці СІЗО при Темнівській виправній колонії №100, де характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягався, заохочень та стягнень не мав. З 19 вересня 2013 року відбував покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». характеризувався негативно, порушував режим тримання, за що має одне стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку, заохочень не мав. З 11 квітня 2017 року відбував покарання в Харківській установі виконання покарань №27, де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. З 05 травня 2017 року відбував покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія №100», де характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягався, стягнень та заохочень не мав. З 22 червня 2017 року перебував на лікуванні в БПП при СВК-81, де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. З 07 липня 2017 року відбував покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія №100», де характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягався, стягнень та заохочень не мав. З 10 листопада 2017 року відбував покарання в Харківській установі виконання покарань №27, де характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягався, стягнень та заохочень не мав.

За весь час відбування покарання у виді позбавлення волі засуджений має одне заохочення, яке було застосовано до нього 23 січня 2017 року у вигляді подяки за ввічливе ставлення до іншого засудженого.

Згідно Витягу з протоколу №31 від 01 серпня 2018 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» по розгляду матеріалів щодо умовно-дострокового звільнення на підставі ст. 81 КК України, засудженому ОСОБА_4 відмовлено в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України як особі, які не довела свого виправлення.

Як свідчить довідка заступника начальника планово-економічного відділу ОСОБА_9 про працевлаштування ОСОБА_4 , останній не залучався до оплачуваних робіт в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». Відомості щодо працевлаштування засудженого під час відбування покарання в інших установах виконання покарань в матеріалах особової справи також відсутні.

Отже, матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Київського районного суду м. Харкова від 12 липня 2013 року.
Також суд враховує ту обставину, що не зважаючи на те, що до установи виконання покарань не надходив виконавчий лист за вироком Київського районного суду м. Харкова від 12 липня 2013 року щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди 15000 гривен, засудженим, починаючи з дня постановлення зазначеного вироку, а саме з 12 липня 2013 року не здійснено будь-яких заходів щодо ініціювання вирішення цього процесу, що також могло позитивно вплинути на питання щодо застосування до нього норм ст.81 КК України.

Враховуючи конкретні обставини скоєного злочину проти життя та здоров`я особи, яка доводилася матір`ю засудженому, та наявність невідшкодованого позову потерпілої, суду незрозуміло, якою буде його поведінка у разі умовно-дострокового звільнення.
З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування умовно-дострокового звільнення, матеріали справи на засудженого не містять об`єктивних даних, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 12 липня 2013 рокута вважає клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Київським районного суду м.Харкова від 12 липня 2013 року - відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1