КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/6623/2019 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 листопада 2019 року,
за участю: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и л а:
Продовжено строк тримання підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою до 07.01.2020 року включно.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що слідчим суддею не було надано належну оцінку матеріалам доданим до клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою, оскільки вони не містять в собі будь-яких вагомих доказів причетності ОСОБА_7 до будь-якої незаконної діяльності. Слідчим суддею не було взято до уваги конкретні докази захисту відсутності ризиків за ст. 177 КПК України, тобто відсутність підстав для подальшого застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і неможливість застосування іншого запобіжного заходу.
Також апелянт зазначає, прокурором не було надано достатніх та допустимих доказів як обґрунтованості підозри так і наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України, не доведено неможливість застосування іншого менш жорсткого запобіжного заходу (домашні арешт), що порушує вимоги статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини
Крім того, апелянт вказує, що продовжуючи строк тримання під вартою слідчий суддя безпідставно не визначив розмір застави, оскільки участь ОСОБА_7 у вчиненні насильницьких злочинах не підтверджена будь-якими доказами.
Також апелянт зазначає, що клопотання про продовження строку тримання під вартою подано поза межами строків визначених ч. 1 ст. 199 КПК України, проте слідчим суддею не взято цього до уваги, та розглянуто зазначене клопотання за відсутністю клопотання про поновлення процесуальних строків від прокурора.
Також апелянт звертає увагу, на те, що за час перебування підозрюваного ОСОБА_7 , під вартою, в останнього погіршився стан здоров`я.
Заслухавши суддю-доповідача щодо змісту оскарженої ухвали слідчого судді, доводи підозрюваного та його захисника щодо обставин викладених в апеляційній скарзі, яку вони підтримали в судовому засіданні апеляційного суду за наведених у ній обставинах і просили про її задоволення, доводи прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та необхідність залишити її без змін, апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження перевіривши, обговоривши та обміркувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (Лабіта проти Італії п. 153).
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.
Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.
ч. 1 ст. 255 КК України (створення злочинної організації з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, а також керівництво такою організацією та участь у злочинах, вчинюваних такою організацією),
ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст.122 КК України (організація умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину, вчинені з метою залякування потерпілого та примусу до певних дій),
ч.3 ст.27 ч.2 ст.127 КК України (організація катування, тобто умисного заподіяння сильного фізичного болю та фізичного та морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення та інших насильницьких дій з метою покарати його за дії, скоєні ним та у скоєнні яких він підозрюється, а також з метою залякування його, вчинені повторно за попередньою змовою групою осіб),
ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307 КК України (організація незаконного збуту наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів вчинені організованою групою),
ч. 3 ст. 209 КК України (вчинення правочинів з коштами, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів та набуття, володіння та використання коштів, одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, вчинені організованою групою).
Ухвалою слідчого судді Печерського суду міста Києва задоволено клопотання сторони обвинувачення про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 10.11.2019.
20.08.2019 постановою заступника Генерального прокурора досудове розслідування кримінального провадження продовжено до 12 місяців.
Згідно ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Зокрема, вказані ризики сторона обвинувачення обґрунтовує тим, що санкціями ч. 1 ст. 255, 3 ст. 307, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст.122, ч.2 ст.127 КК України передбачено покарання за вчинення цих злочинів у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, від трьох до п`яти років та від п`яти до десяти років. Слід також зазначити, що встановлений в ході досудового розслідування розмір грошових коштів, які були виявлені та вилучені в ході проведених обшуків 21.03.2019 становить приблизно 10 мільйонів доларів США, а розмір шкоди на теперішній час встановлюється.
Вказане вже само по собі може бути підставою та мотивом підозрюваного переховуватися від слідства та суду та згідно практики ЄСПЛ, на початковому етапі розслідування виправдовує тримання під вартою (рішення у справі «Єчус проти Литви»).
Також на можливість спроб підозрюваного переховуватись може свідчити й той факт, що вказана злочинна організація є суворо ієрхарізованою та містить у своєму складі колишніх працівників правоохоронних органів або наближених до них осіб, які на теперішній час ще не встановлені та можуть сприяти в переховуванні затриманих співучасників, у випадку обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Крім того, слід брати до уваги, що ОСОБА_10 на прізвисько « ОСОБА_11 » та ОСОБА_12 на прізвисько « ОСОБА_13 », які є керівниками вказаної злочинної організації відповідно до показань свідка ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 перебувають у Мексиці. Вказаним особам повідомлено про підозру та останні переховуються від органу досудового розслідування.
Зазначений ризик також підтверджується протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_17 , на якому міститься листуванням з абонентами на ім`я « ОСОБА_18 » від 02.04.2019, «Зло» від 12.04.2019 та «777» від 14.04.2019, в яких зазначається про те, що абонент «777» пропонує ОСОБА_17 виїхати до Кіпру для продовження злочинної діяльності та остання також зазначає про такі наміри іншим зазначеним вище абонентам (сторінка 18, 20 додатку до протоколу огляду мобільного телефону). Крім того, імовірно, що абонентом «777» є ОСОБА_19 , оскільки у вказаному листуванні від 20.04.2019 абонент «777» сам про це зазначає (сторінка 25 додатку до протоколу огляду мобільного телефону).
Вказаний ризик також підтверджується тим, що один з підозрюваних ОСОБА_20 відповідно до листа №IP/3399/19/C93/9288/SD6/A3/1 перебуває у розшуку в Республіці Молдова з метою арешту та подальшої екстрадиції для притягнення до кримінальної відповідальності.
Разом з цим, зазначений ризик також підтверджується і тим, що учасниками злочинної організації з метою конспірації використовуються паспорти зі зміненими анкетними даними, зокрема ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_22 , ОСОБА_12 та іншими.
Вказаний ризик також підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_23 після проведення обшуків у учасників злочинної організації та їх затримання 21.03.2019 залишив територію України 26.03.2019 ймовірно з метою продовження діяльності злочинної організаці.
Також обставини вчинення кримінального правопорушення дають підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі також матиме можливість знищити, сховати або спотворити, одну з вказаних речей.
Варто зазначити, що ризик перешкоджати встановленню істини у кримінальному правопорушенні доводиться з огляду на дану стадію досудового розслідування, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.
Зазначений ризик також підтверджується і тим, що один з підозрюваних ОСОБА_20 до початку проведення обшуку 21.03.2019 пошкодив 5 мобільних телефонів, які імовірно використовував у злочинній діяльності(протокол огляду вилучених речей від 25.03.2019).
Відповідно до протоколу огляду особистого мобільного телефону ОСОБА_21 від 22.03.2019 встановлено наявність на останньому відеозаписів, на яких зафіксовано спричинення особам тілесних ушкоджень. Крім того, в ході надання показань свідками зазначалось про те, що керівники структурних підрозділів неодноразово наголошували на фізичну розправу у випадку звернення до правоохоронних органів або припинення роботи у так званих офісах, тому він матиме можливість як самостійно так і через підлеглих йому працівників незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, чинити на них тиск, знищити, спотворити документи, речі чи інше майно, які можуть мати суттєве значення для кримінального провадження.
Також в ході обшуку за адресою АДРЕСА_1 один із співробітників так званого офісу вистрибнув у вікно з 3 поверху, у зв`язку із чим останнього госпіталізовано. Вказаний факт свідчить про ризик не тільки психічного, але й фізичного впливати на підпорядкованих працівників, які на теперішній час є свідками у кримінальному провадженні.Зазначене вище також підтверджується показаннями свідка ОСОБА_24 від 11.05.2019, ОСОБА_25 від 22.05.2019, потерпілого ОСОБА_26 від 21.06.2019.
Так, завдяки займаному становищу підозрюваний може здійснювати тиск на підпорядкованих йому осіб, які на даний час ще не допитані в якості свідків, а також на тих свідків та потерпілого, які своїми показаннями повністю викривають останнього у вчиненні ним кримінального правопорушення.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Також Європейський суд з прав людини визнає виправданим тривале тримання під вартою за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (пункт 139 рішення Європейського суду з прав людини від 22.05.2012 у справі Ідалов проти Російської Федерації, рішення у справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993, серія А, № 254-А, пункт 30).
У кримінальному провадженні не встановлено та не зібрано усіх доказів щодо інших учасників злочинної організації, осіб, яким відомі фактичні обставини вчинення ним кримінального правопорушення, що може свідчити про можливі ризики перешкоджання досудовому розслідуванню зі сторони підозрюваного шляхом незаконного впливу на осіб, які на даний час не допитані у кримінальному провадженні, причетні до вчинення кримінального правопорушення.
Зазначений ризик також підтверджується протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_17 , на якому міститься листуванням з абонентом на ім`я « ОСОБА_18 » від 09.04.2019, в якому зазначається про те, ОСОБА_17 відомо про проведення слідчих дій, а саме допиту свідків. (сторінка 10 додатку до протоколу огляду мобільного телефону). Про спілкування ОСОБА_17 з підозрюваним також свідчить те, що абонентом « ОСОБА_18 » імовірно є ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (відомий на прізвисько « ОСОБА_27 »), оскільки в листуванні від 12.04.2019, останній повідомляє, що їде в СІЗО, та ОСОБА_17 до цього поздоровляє його з днем народження(сторінка 27 додатку до протоколу огляду мобільного телефону).
Крім того, до структури вказаної злочинної організації входив так званий «кадровий підрозділ», при цьому останні мають у своєму розпорядженні анкетні відомості свідків, які викривають підозрюваного своїми показами, а також впізнають за фотознімками.
Зазначений ризик підтверджується й тим, що одного з учасників злочинної організації - ОСОБА_28 - затримано за підозрою у вчиненні злочину спрямованого на перешкоджання з`явленню свідків та примушування їх до відмови від давання показань.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09 листопада 2019 року задоволено вказане клопотання.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.
Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.
Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 122, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 209 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК Українине зменшились.
Так, для того, щоб арешт на підставі обґрунтованої підозри був виправданий у відповідності до статті 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні в момент перебування під вартою (Brogan and Others v. the United Kingdom, judgment of 29 November 1988, § 53). Також не обов`язково, щоб затриманій особі, було в подальшому висунуто обвинувачення або щоб справа проти особи була надіслана до суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке має підтвердити або спростувати підозру, яка є підставою для затримання (Murrayv. theUnitedKingdom, judgment of 28 October 1994, § 55).
Також, слідчий суддя місцевого суду ретельно дослідив доводи клопотання слідчого відносно обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою. При цьому для завершення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні існує законодавчо встановлена необхідність у проведенні слідчих та процесуальних дій, обґрунтованість та необхідність яких перевірена та підтверджена в судовому засіданні матеріалами клопотання.
Разом з цим, слідчий суддя врахував тяжкість злочинів, обставини вчинення злочинів, суспільну небезпеку кримінальних правопорушень, дані про особу підозрюваного та ті обставини, що на даній стадії досудового розслідування неможливо провести всі заплановані процесуальні дії, спрямовані на встановлення фактичних обставин справи, на підставі чого слідчий суддя дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування щодо ОСОБА_7 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Крім того, слідчим суддею місцевого суду вірно не визначено альтернативний запобіжний захід в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 183 КПК України з урахуванням ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки він підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства та погрозою його застосування.
На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням слідчого судді місцевого суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він всебічно та у повному обсязі довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Доводи захисника про недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах судового провадження.
Посилання апелянта, що продовжуючи строк тримання під вартою слідчий суддя безпідставно не визначив розмір застави, оскільки участь ОСОБА_7 у вчиненні насильницьких злочинах не підтверджена будь-якими доказами є необґрунтованими, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Так, з положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, закон не вимагає щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в обранні того чи іншого запобіжного заходу. При цьому слідчий суддя місцевого суду не знайшов у висновках, які зробив орган досудового слідства, чогось очевидно необґрунтованого чи довільного. Не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.
Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії кримінального розслідування (Мюррей проти Сполученого Королівства).
Так слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Доводи апелянта, що клопотання про продовження строку тримання під вартою подано поза межами строків визначених ч. 1 ст. 199 КПК України є слушними, проте не є визначеними законом підставами для відмови у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою та скасування ухвали слідчого судді.
Доказів на підтвердження того, що за час перебування підозрюваного ОСОБА_7 , під вартою, в останнього погіршився стан здоров`я, апелянтом не надано.
Всі інші обставини, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.
Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.
Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 199, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 листопада 2019 року, якою продовжено строк тримання підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою до 07.01.2020 року включно, - залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4