справа № 462/317/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2019 року
Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючлї судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000100 від 07 січня 2019 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Добропілля Донецької області, громадянина України,

українця, зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше судимого 14.08.2014 року Добропільським

міськрайонним судом Донецької області за ст. 71, ч. 2 ст. 186 КК України

на п`ять років шість місяців позбавлення волі,

за ч. 2 ст. 186 КК України

встановив:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим 14.08.2014 року Добропільським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 186 КК України на п`ять років шість місяців позбавлення волі, на шлях виправлення не став та повторно вчинив корисливий злочин, а саме 07.01.2019 року приблизно о 19 год. 30 хв., маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, повторно, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, перебуваючи біля будинку № 28, що по вул. С. Петлюри у м. Львові, із застосуванням фізичного насильства, що не було небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_6 , що проявилось у нанесенні удару ззаду в передпліччя правої руки, у якій потерпіла тримала мобільний телефон, відкрито заволодів її майном, а саме мобільним телефоном марки "Vodafone LTEI 4 G" серії НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 із сім-карткою оператора "Киівстар" НОМЕР_3 , та карткою пам`яті ємкістю 4Гб, вартістю 3000 грн.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину не визнав та пояснив, що 07.01.2019 року ввечері він проходив через двір по вул. Петлюри у м. Львові. Побачив, що на вулиці стояли декілька мужчин, у яких він попросив закурити. Однак, у зв`язку із тим, що він до них звернувся російською мовою, вони його збили з ніг і нанесли тілесні ушкодження. Коли він сказав їм, що викличе працівників поліції, то хтось з цих чоловіків викликав працівників поліції. Через деякий час приїхали працівники поліції, одягнули кайданки, запитали, чи він не падав, та завезли у Залізничний РВ. Також додав, що потерпілу побачив тоді, коли працівники поліції його підняли. Під час затримання був присутній його захисник, однак він не хотів звертатися про факт побиття його мужчинами чи працівниками поліції, оскільки у нього на даний час не було ні до кого довіри.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, за обставин, викладених у обвинувальному акті, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за викладених вище обставин, повністю підтверджується зібраними на досудовому слідстві та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, яким судом надано ретельну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, а саме:

показаннями в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_6 , яка пояснила, що 07.01.2019 року приблизно о 19 год. 00 хв. вона йшла по вул. Петлюри у м. Львові та розмовляла по телефону. В цей час обвинувачений вдарив її у плече, напевне з метою, щоб телефон випав, однак телефон не впав, а тому в подальшому він вирвав у неї телефон з рук та побіг. Вона побігла за ним та кричала, щоб він кинув телефон. Втікаючи від неї, він падав. Потім він прибіг на площадку, де були мужчини, які зреагували на її крик, та затримали обвинуваченого. Він упав на коліна та кинув телефон, вона бачила, коли він викидав мобільний телефон. Також додала, що він постійно був у її полі зору, оскільки вона за ним бігла, наздоганяючи його. На даний час вона стверджує, що це та особа, яка викрала у неї мобільний телефон та в подальшому була затримана, оскільки дуже добре його запам`ятала. Окрім цього додала, що коли його затримали мужчини, він бився головою об бордюр та просив його відпустити. В подальшому мужчини викликали працівників поліції, які прибули на місце події та його затримали.

показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 , який пояснив, що у січні, на Різдво, вони з друзями ішли у гості. Проходячи по вул. Кульчицької, вони почули, як кричить жінка, а саме "допоможіть", крадуть", саме в цей час з кущів вибіг чоловік, точно зазначити на даний час чи це обвинувачений, він не може, однак пам`ятає татуювання на руці. Вони його затримали, посадили на сніг та викликали працівників поліції. Також додав, що телефон йому випав з рук, коли вони намагалися його затримати. В цей час підбігла жінка, яка впізнала, що саме він викрав у неї мобільний телефон.

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 07.01.2019 року, відповіднодо якого 07.01.2019 року до Залізничного відділу поліції ГУ НП у Львівській області з письмовою заявою звернулася ОСОБА_6 , яка просить вжити заходів до незнайомої їй особи чоловічої статі, яка 07.01.2019 року близько 19 год. 30 хв., перебуваючи біля будинку № 28 по вул. С. Петлюри у м. Львові, застосувавши фізичне насильство, що не було небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, відкрито заволодів її мобільним телефоном марки "Vodafone LTEI 4 G" вартістю 3000 грн. (а. с. 1)

рапортом про надходження заяви, яку зареєстровано ЄО за № 523 від 07.01.2019 року про отримання повідомлення на 102 про вчинення грабежу за адресою: м. Львів, вул. С. Петлюри, 28. Заявниця повідомила, що невідома особа чоловічої статі вирвала з рук телефон. Дана особа затримана перехожими. Заявник ОСОБА_6 (а. с. 6).

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.01.2019 року, відповідно до якого 07.01.2019 року близько 19 год. 30 хв. невідомий чоловік, перебуваючи біля буд. № 28 пло вул. С. Петлюри у м. Львові, відкрито викрав з руки потерпілої мобільний телефон марки "Vodafone LTEI 4 G" вартістю 3000 грн. (а. с. 8)

рапортом старшого наряду старшого сержанта поліції ОСОБА_8 , відповідно до якого під час несення служби він отримав 07.01.2019 року близько 19 год. 35 хв. завдання по спецлінії 102 "Грабіж" по вул. Петлюри, 28 у м. Львові. Прибувши за вказаною адресою, невідома особа жіночої статі вказала на особу, яка викрала телефон. Спільно з перехожими цю особу було затримано. Затриманий ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с.10).

протоколом огляду предметів та фототаблицею до нього від 07.01.2019 року, відповідно до якого оглянутий мобільний телефон марки "Vodafone LTEI 4 G" потерпілої ОСОБА_6 (а. с. 16-19).

протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 07.01.2019 року, відповідно до якого затримано ОСОБА_4 07.01.2019 року, який близько 19 год. 30 хв., перебуваючи біля будинку № 28 по вул. С. Петлюри у м. Львові, із застосуванням фізичного насильства, відкрито шляхом ривка викрав мобільний телефон марки "Vodafone LTEI 4 G" вартістю 3000 грн., який належить ОСОБА_6 , після чого намагався втекти з місця події, проте був затриманий перехожими громадянами (а. с. 41-43)

постановою про визнання речовим доказом від 07.01.2019 року, відповідно до якої визнано речовим доказом мобільний телефон марки "Vodafone LTEI 4 G" серії НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 із сім-карткою оператора "Киівстар" НОМЕР_3 , та карткою пам`яті ємкістю 4Гб (а. с. 20).

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст. 91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Оцінюючи докази, безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Зокрема, оцінюючи показання потерпілої ОСОБА_6 , надані останнью впродовж судового розгляду, суд враховує, що показання потерпілої прямо стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення і безпосередньо стосуються фактів, які мали місце 07.01.2019 року, пов`язані з обставинами протиправного посягання: часом, місцем, способом та іншими обставинами кримінального правопорушення, особою, яка його вчинила, мотивами вчинення кримінального правопорушення тощо.

Вказані показання потерпілої суд визнає чіткими та послідовними, вказані показання потерпілої підтверджуються іншими, зібраними по справі доказами та сумнівів у їх правдивості не викликають. Слід також зазначити, що потерпіла допитана судом, в порядку ст. 353 КПК України та попереджена про кримінальну відповідальність за дачу суду завідомо неправдивих показань; а обвинувачений, який дав відмінні, від потерпілої показання, обрав необхідну для захисту позицію та жодної відповідальності за показання, надані в судовому засіданні не несе, а відтак, лише за наявності відмінних від показань потерпілої показань обвинуваченого недостатньо для того, щоб вважати, що потерпіла ввела суд в оману та дала неправдиві свідчення.

Процесуальні докази, наведені у вироку прямо підтверджують той факт, що досліджені в судовому засіданні докази, які суд визнає належними та допустимими, зібрані в порядку встановлену законом та жодного сумніву у своїй законності та правдивості не викликають.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому не можна покладати на обвинуваченого доведення своєї невинуватості, а всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на користь останньої. Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за доведеності її вини. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також доказах одержаних незаконним шляхом.

У відповідності до ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість даної особи .

Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Суд не бере до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що злочину він не вчиняв, потерпіла та свідок дали неправдиві свідчення, оскільки йому були нанесені тілесні ушкодження особами, які його затримували, та потім працівниками поліції, та вважає, що сукупністю зібраних у справі та перевірених в судовому засіданні доказів вина обвинуваченого доведена в повному обсязі.

Суд розцінює такі показання, як обрану обвинуваченим лінію захисту, яка не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні і у суду відсутні підстави сумніватися в обсягу, пред`явленого йому обвинувачення. Також обвинувачений в судовому засіданні підтвердив факт того, що під час його затримання був захисник, який з`ясовував питання нанесення йому тілесних ушкоджень, однак він не бажав звертатися до будь-яких органів про факт його побиття. Потерпіла в судовому засіданні також підтвердила те, що коли його затримали чоловіки, він бився головою об бордюр.

Що стосується складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, суд вважає за необхідне вказати наступне.

З об`єктивної сторони грабіж вчиняється у формі відкритого викрадення чужого майна.

Відкритим визнається викрадення, що здійснюється у присутності інших осіб, які розуміють протиправний характер дій винного, а він, у свою чергу, усвідомлює цю обставину.

Кваліфікованими видами грабежу є: 1) поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинений повторно, або за попередньою змовою групою осіб 2) поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдав значної шкоди потерпілому 3)вчинений у великих розмірах 4) вчинений в особливо великих розмірах або організованою групою.

Під насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, слід розуміти заподіяння тілесного ушкодження, що не призвело до короткочасного розладу здоров`я або короткочасної втрати працездатності, а також вчинення інших насильницьких дій (нанесення ударів, побоїв, обмеження чи незаконне позбавлення волі за умови, що вони не були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння).

Проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, витлумачивши відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви на користь обвинуваченого, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), із застосуванням фізичного насильства, що не було небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, кваліфіковано правильно, оскільки орган котрий проводив досудове розслідування за наявних для цього об`єктивних підстав вжив всіх необхідних заходів для з`ясування та встановлення істини у кримінальній справі.

Враховуючи досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого доведена, його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки в судовому засіданні доведено факт вчинення обвинуваченим відкритого викрадення чужого майна (грабіж), із застосуванням фізичного насильства, що не було небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно.

Таким чином суд вважає доведеним факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 відкритого викрадення чужого майна (грабіж), із застосуванням фізичного насильства, що не було небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України;

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_4 в судовому засіданні не встановлено.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, не перебуває на обліках в психіатричному та наркологічному диспансерах, вину не визнав та приходить до переконання, що виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових злочинів можливе лише в умовах ізоляції обвинуваченого від суспільства, з призначенням покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України. При цьому слід застосувати ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки ОСОБА_4 29.07.2019 року засуджений Залізничним районним судом м. Львова на 1 (один) рік позбавлення.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 слід залишити без змін - тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Початок строку відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід рахувати з 07.01.2019, тобто з часу його фактичного затримання.

Долю речових доказів у справі слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373- 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавленні волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 29.07.2019 року у виді 1 (одного) року позбавлення волі більш суворим за даним вироком остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_4 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 07.01.2019 року, тобто з часу його фактичного затримання.

В строк покарання зарахувати частково відбуте покарання, призначене вироком Залізничного районного суду м. Львова від 29.07.2019 року у виді 1 (одного) року позбавлення волі з 07.01.2019 року.

Речові докази: мобільний телефон марки "Vodafone LTEI 4 G" серії НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 із сім-карткою оператора "Киівстар" НОМЕР_3 , та карткою пам`яті ємкістю 4Гб - повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржено сторонами до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя/підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: ОСОБА_1