Справа № 445/2326/19
Провадження № 1-кп/445/53/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2020 Золочівський районний суду Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000525 від 06.10.2019 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в :
в провадженні Золочівського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000525 від 06.10.2019 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

13.02.2020 року потерпілим ОСОБА_5 подано цивільний позов та заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , реєстровий номер майна 34338272 та квартиру АДРЕСА_3 .

У підготовче засідання потерпілий не з`явився, подав заяву у якій просив проводити судовий розгляд без його участі.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні заяви, посилався на те, що дану заяву необхідно було вирішувати на стадії досудового розслідування, у заяві про забезпечення позову не вказано вартості квартири на яку потерпілий просить накласти арешт, не надано інформації про наявність іншого майна.

Обвинувачений просив у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Заслухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч. 1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 цього Кодексу позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Крім цього, відповідно до ст.171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Згідно з вимогами ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, у тому числі правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу ); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу ); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

За встановлених обставин, суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні заяви, оскільки потерпілим не вказано вартість майна на яке він просить накласти арешт, що виключає визначення співмірності заявлених вимог, не надано відомостей про наявність іншого майна (рухомого чи нерухомого), не зазначено джерел отримання доходів та розмір таких (заробітня плата, пенсія), не надано доказів про намір обвинуваченого відчужити зазначені у заяві квартири, які перебувають у його власності.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 376 КПК України, ст.ст. 149-150 ЦПК України,

у х в а л и в :
У задоволенні заяви ОСОБА_5 про забезпечення позову - відмовити.

Повний текст ухвали складено 20.02.2020 року.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Золочівський районний суд Львівської області.

Суддя ОСОБА_1