Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/128/19
Провадження по справі № 1-кп/281/8/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2020 року смт Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України
ВСТАНОВИВ:
В судовому засіданні прокурором Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернулася до суду з письмовим клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
Дане клопотання мотивовано тим, що строк дії попередньої ухвали про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою закінчується 01.06.2020, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які врахував суд при обранні та продовженні ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшились та продовжують об`єктивно існувати.
Прокурор зазначила, що ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, однак на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та вчинив новий тяжкий злочин, пов`язаний з умисним заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, вчинене способом, що має характер особливого мучення, що спричинило смерть потерпілої. Повторно наголосила на тому, що обвинувачений після оголошення ухвали апеляційного суду Житомирської області про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по даному кримінальному провадженню залишив приміщення суду та зник у невідомому напрямку. Після чого тривалий час перебував в розшуку і лише в зв`язку з виконанням оперативно-розшукових заходів по розшуку обвинувачений був виявлений.
На думку прокурора, вказане дає підстави вважати, що обвинувачений, в разі звільнення з-під варти, може продовжити злочинну діяльність, переховуватися від суду або від виконання процесуальних рішень.
Прокурор зауважила, що застосуваня більш м`якого запобіжного заходу ніж той, що було обрано обвинуваченому буде недоцільним, оскільки не зможе запобігти ризикам, які були підставою обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 просив у задоволенні клопотання сторони обвинувачення відмовити, оскільки останнє було подане до суду пізніше ніж за десять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Крім того, захисником ОСОБА_5 було заявлено клопотання про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника, просив задоволити клопотання свого захисника та відмовити у задоволенні клопотання сторони обвинувачення.
Потерпіла в судовому засіданні підтримала клопотання прокурора. Крім того потерпіла категорично заперечувала, щодо задоволення клопотання сторону захисту, оскільки побоюється за своє життя, та життя своїх близьких, зазначила, що обвинувачений раніше погрожував їй фізичною розправою. Вважає обвинуваченого, суспільно небезпечною людиною.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на підставі ст. 9 Конституції України, на підставі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,суд приходить до висновку, що тривале тримання під вартою може бути виправданим у зазначеній справі, так як є специфічні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає правило поваги до свободи особи (рішення Європейського суду «W.v. Switzerland judgement» of 26 January 1993, Series A no.254-A, p.15, §30).
Враховуючи наведене розглянувши клопотання, прокурора та захисника, заслухавши думку інших учасників справи, суд дійшов висновку про доцільність задоволення клопотання сторони обвинувачення та продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно суд не вбачає підстав для зміни ОСОБА_4 запобіжного заходу на більш м?який виходячи з наступного.
11.12.2018 слідчим суддею Корольовського районного суду м. Житомира під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, дію якого продовжувалося ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира .
Ухвалами Лугинського районного суду Житомирської області строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 також неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою від 03.04.2020 до 01.06.2020 включно.
До зазначеної вище дати судове провадження не може бути завершеним з об`єктивних причин, оскільки наразі суд перебуває на стадії доповнень і в наступному судовому засіданні заплановано допит свідків - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які ще судом не допитувались.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, однак на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та вчинив новий тяжкий злочин, пов`язаний з умисним заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, вчинене способом, що має характер особливого мучення, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_10 та який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, враховує особу обвинуваченого, який не працює, сталих соціальних зв`язків не має (малолітня дитина знаходиться під опікою його матері), відсутність протипоказань за віком та станом здоров`я проти тримання в умовах ізоляції від суспільства, а також те, що стороною захисту, хоч і заявлено клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного західу не пов`язаного з триманням під вартою, натомість суду не надано жодних доказів того, що враховані при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики на даний час зникли або ж зменшились.
Суд приймає до уваги той факт, що обвинувачений після оголошення ухвали апеляційного суду Житомирської області про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по даному кримінальному провадженню залишив приміщення суду та зник у невідомому напрямку. Після чого обвинувачений тривалий час перебував в розшуку, відносно нього застосовувались оперативно-розшукові заходи і лише через певний час, після звернення матері обвинуваченого в поліцію останній був виявлений.
Вказане, на думку суду, може свідчити про те, що обвинувачений, в разі звільнення з-під варти, може продовжити злочинну діяльність, переховуватися від суду або від виконання процесуальних рішень, впливати на свідків, які ще не допитані судом, або вчиняти нові злочини.
Суд встановив, що ризики та обставини відповідно до ст. ст. 177, 178 КПК України, які враховував суд при обранні запобіжного заходу тримання під вартою на сьогодні не змінилися, інших обставин, котрі давали б підстави до зміни запобіжного заходу суд не вбачає.
Тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 необхідно продовжити.
Зважаючи на існування ризиків, які дають достатні підстави для суду продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, а також враховуючи недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, та вчиняти інші кримінальні правопорушення, тому застосувати до обвинуваченого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, суд не вважає можливим.
Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку встановленому законом.
При цьому, суд зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Вирішуючи питання про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує вимоги пп. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, крім того суд враховує те, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним продовжити щодо обвинуваченого винятковий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки, на переконання суду, застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити уникнення визначених вище ризиків.
Суд приходить до висновку, що на даний час відсутні підстави для зміни обраного раніше запобіжного заходу, оскільки він обирався не тільки з урахуванням тяжкості злочину, але й особи обвинуваченого та певних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування від суду та вчинення нових злочинів.
Керуючись ст. ст.331, 369, 371, 372, 376 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисника ОСОБА_5 про відкладення судового засідання для виклику та допиту свідків - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - задовільнити.
Відкласти судовий розгляд по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України на 17 червня 2020 року на 14 год. 30 хв.
Клопотання прокурора Коростенської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовільнити.
Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, продовжити на 60 днів, тобто до 25 липня 2020 року, включно.
Клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.
В наступне судове засідання, яке відбудеться 17 червня 2020 року о 14 год. 30 хв. викликати прокурора, потерпілу, захисника, свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та доставити з Житомирської установи виконання покарань № 8 обвинуваченого ОСОБА_4 .
Повний текст ухвали оголосити 29 травня 2020 року о 12 годині 30 хвилин в приміщенні Лугинського районного суду Житомирської області.
Копію ухвали вручити захиснику, обвинуваченому, прокурору та направити до Житомирської установи виконання покарань № 8.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Лугинський районний суд Житомирської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1