ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 664/1044/19 Номер провадження 11-кп/819/2/20 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1 Категорія: продовження запобіжного заходу Доповідач ОСОБА_2 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2020 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Херсонського апеляційного суду у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: - секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
представника потерпілого - адвоката ОСОБА_7 ,
захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого - ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Олешки Херсонської області, громадянину України, не працюючому, одруженому, з середньо освітою, без реєстрації, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не маючому судимості,
обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 3 ст. 15 п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України, продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 03 лютого 2020 року. У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу на більш м`який, відмовлено.
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою вищевказаного суду від 03 грудня 2019 року, клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 задоволено, продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 03 лютого 2020 року.
Цим же судовим рішенням, відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну ОСОБА_9 запобіжного заходу на більш м`який.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, захисник ОСОБА_8 подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби, з покладенням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, допущення судом порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зокрема, апелянт зазначає, що в даному кримінальному провадженні питання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_9 вирішується неодноразово, при цьому судом належним чином не вмотивовано наявність підстав, з яких суд дійшов висновку про те, що заявлені ризики не зменшились.
Так, на думку апелянта, судом безпідставно зазнано про те, що ОСОБА_9 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, оскільки він в силу ст. 89 КК є особою раніше не судимо, негативно характеризується, оскільки це спростовується доданою до клопотання характеристикою, не має міцних соціальних зв`язків, оскільки має батька, матір, дружину та двох дітей, існують ризики того, що ОСОБА_9 перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілих, свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню.
Крім того, з посиланням на норми та практику національного законодавства, практику Європейського суду з прав людини, апелянт зазначає про незаконність оскаржуваного рішення в частині відмови в задоволенні клопотання про зміну ОСОБА_9 запобіжного заходу з тримання під вартою запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби, з покладенням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника та обвинуваченого на підтримання доводів апеляційної скарги, прокурора та представника потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, вивчивши і обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши сторони в судових дебатах, колегія суддів приходить до наступного.
У відповідності до приписів ч. 3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.
До закінчення строку дії попередньої ухвали, судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_9 не завершено, а отже, суд зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.
Приймаючи рішення щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , суд виходив із того, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину, вчиненого у стані алкогольного сп`яніння, ризики, які мали місце, як при обранні запобіжного заходу, так і до теперішнього часу не зменшились, та виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченого під час судового розгляду, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має негативну характеристику за місцем проживання та не має міцних соціальних зв`язків.
На цій стадії судового розгляду кримінального провадження на підставі обвинувального акту апеляційний суд не вправі вирішувати питання щодо обґрунтованості та доведеності обвинувачення, які повинен вирішити суд першої інстанції по суті висунутого обвинувачення особі.
Наведені відомості дали підстави для висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має бути продовжений з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання зазначеним ризикам у разі незастосування запобіжного заходу.
На переконання колегії суддів апеляційного суду, зазначені обставини в своїй сукупності свідчать відсутність підстав для відмови в задоволенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу, як на тому наполягає апелянт, оскільки таке рішення не зможе запобігти ризикам, які продовжують існувати на цій стадії судового розгляду.
Перевіркою матеріалів встановлено, що ОСОБА_9 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії вчинених проти життя та здоров`я особи, вчинене у стані алкогольного сп`яніння, хоча і є в силу ст. 89 КК України, особою, яка не має судимості, однак раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не працевлаштований, що вказує на відсутність у нього постійного, легального джерела прибутку та ставить під сумнів його спроможність утримувати родину, за місцем проживання характеризується негативно, проживає без реєстрації та оремо від сім`ї, що вказує на відсутність міцних соціальних зв`язків, та відсутність можливості з боку сім`ї належного впливу для забезпечення належної поведінки обвинуваченого.
Зазначене в своїй сукупності вказує на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та свідчить про те, що не продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , може привести до його можливість переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілих, свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином,
в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме у вигляді домашнього арешту в певний час доби, з покладенням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, як про те ставить питання в апеляційній скарзі захисник.
Зазначені дані про особу ОСОБА_9 були відомі суду першої інстанції та враховані при прийнятті оскаржуваної ухвали, як і відомості про суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення та його наслідки.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_9 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Доводи апеляційної скарги захисника про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, в частині відмови в задоволенні клопотання захисника про зміну обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, не можуть бути предметом перегляду в суді апеляційної інстанції, оскільки таке оскарження не передбачене вимогами ст. 309 КПК України.
Будь-яких доказів, які свідчать про порушення прав обвинуваченого під час апеляційного перегляду не встановлено.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яка постановлена із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405 407, 422 КПК України, колегія суддів,
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу Цюрупинського районного суду Херсонської області від 03 грудня 2019 року, якою ОСОБА_9 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 3 ст. 15 п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України, продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 03 лютого 2020 року, а у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу на більш м`який, відмовлено - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: (підписи)
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду
Секретар судового засідання ОСОБА_5 .
10.01.2020 року