Провадження № 1-кс/643/3279/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові клопотання старшого інспектора сектору дізнання Московського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором, про арешт майна у кримінальному провадженні №0000057 від 06.07.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України

встановив :

Московським ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000057 від 06.07.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України

В ході досудового розслідування було встановлено, що 03.07.2020 до ЧЧ Московського ВП ГУНП в Харківській обл. надійшло повідомлення зі служби "102" про те, що працівниками ВКП було затримано особу, яка перебувала у розшуку - ОСОБА_4 1985 р.н., та доставили її до Московського ВП ГУНП в Харківській обл., де ОСОБА_4 повідомила про те, що він при собі зберігає наркотичну речовину - марихуану. (ЖЄО No 30174 від 03.07.2020).

Відомості про кримінальний проступок, відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст.214 КПК України внесено слідчим СВ Московського ВП ГУ НП в Харківській області, до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.07.2020 за №7000057 за попередньою кваліфікацією ч.1 ст. 309 КК України.

03.07.2020 слідчим Московського ВП ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_3 , проведено огляд місця події в приміщенні кімнати прийому громадян Московського ВПГУНП в Харківській обл за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 30, вилучено у гр. ОСОБА_4 , який добровільно видав, три пластикових контейнери жовтого кольору, обмотані ізоляційною стрічкою в яких у полімерних пакетах (3 пакети) міститься речовина рослинного походження, в подрібненому стані.

Таким чином існують достатні підстави вважати, що виданий та вилучений предмет, а саме металеві кусачки із червоною-бордовими пластиковими ручками є знаряддям вчинення злочину, а саме таємного викрадення майна. Вилучений предмет, може бути доказом факту та обставин, що встановлюються, зокрема доказом протиправної діяльності направленої на таємне викрадення майна, що вчинене шляхом вільного доступу. Таким чином існують достатні підстави вважати, що виявлені та вилучені під час проведення обшуків предмети та речовини, є предметами вилученими з обігу та знаряддям та засобом вчинення вказаного злочину і містять у собі сліди кримінального правопорушення.

Для встановлення цього факту необхідно проведення комплексу слідчих та процесуальних дій відповідні судові експертизи, що потребує певного часу.

Приймаючи до уваги, що вилучені препарати будуть використані у кримінальному проваджені в якості речового доказу, з метою його збереження в якості речового доказу та позбавлення можливості його знищення або переховування слідчий просив клопотання задовольнити.

Дізнавач та прокурор в судове засідання не з`явився, разом із клопотання надали заяву, в якій просили проводити судове засідання без їх участі, клопотання підтримали.

Власник майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, проти задоволення клопотання не заперечував.

Суд, розглянувши клопотання про арешт майна, дослідивши додані до клопотання матеріали, вважає його таким, що підлягає задоволенню.

Слідчий суддя, дослідивши надані докази, встановив, що в провадженні Московського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000057 від 06.07.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна здійснюється під час огляду, обшуку.

Згідно ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використовувалися як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Більш того, в статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 03.07.2020 слідчим Московського ВП ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_3 , проведено огляд місця події в приміщенні кімнати прийому громадян Московського ВПГУНП в Харківській обл. за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 30, вилучено у гр. ОСОБА_4 , три пластикових контейнери жовтого кольору, обмотані ізоляційною стрічкою в яких у полімерних пакетах (3 пакети) міститься речовина рослинного походження, в подрібненому стані.
Зберігання майна зазначеного в п.п.1.1-1.3 визначити відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», який затверджено постановою КМ України від 19 листопада 2012 року №1104, та «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», затвердженої наказом № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1