Номер провадження: 11-сс/813/532/20
Номер справи місцевого суду: 946/1717/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.03.2020 р., якою в рамках кримінального провадження №0002397 від 23.11.2019 р. відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Озерне Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідності до ст. 89 КК України не судимого, на даний час на розгляді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області знаходиться обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 187 КК України,

- підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 15 травня 2020 року включно,

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчої Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 .

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце свого проживання цілодобово. Покладено на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області за першою вимогою;

- не відлучатися за межі Ізмаїльського району Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

Встановлено, що ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію 15 травня 2020 року.

Мотивуючи своє рішення про можливість застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя послався на те, що слідчим у клопотанні доведено про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, не має постійного місця роботи. 17.03.2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.

Крім того, на даний час на розгляді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області знаходиться обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 187 КК України, що може свідчити про можливість останнього продовжити злочинну діяльність та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тому слідчим суддею зроблено висновок, що відносно підозрюваного ОСОБА_8 слід застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки вказаний запобіжний захід є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та в повній мірі здатний запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_8 зазначив, що вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді необґрунтованою з підстав того, що застосований запобіжний захід є занадто суворим, посилаючись на наступне:

- підозра, повідомлена ОСОБА_8 є незаконною, оскільки була вручена йому без участі захисника;

- слідчим суддею не враховано те, що підозра відносно ОСОБА_8 є необґрунтованою, оскільки кастет був вилучений з салону автомобіля, який знаходився во дворі будинку та до нього має доступ необмежене коло людей;

- жодного доказу, що кастет належить саме ОСОБА_8 матеріали провадження не містять.

Посилаючись на викладене, підозрюваний ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчої Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 .

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінально-процесуального закону виконав не в повному обсязі.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, а саме, у тому, що, маючи умисел на незаконне носіння холодної зброї, без передбаченого законом дозволу, діючи в порушення Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року, постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» №2471-ХІІ від 17.06.1992 року, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи, аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №662 від 21.08.1998 року, приблизно наприкінці жовтня 2019 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, знаходячись на р. Дунай в с. Матроска Ізмаїльського району Одеської області, незаконно придбав шляхом знахідки кастет, після чого привласнив його собі та носив його при собі в підлокітнику автомобіля марки «Mersedes-Bens» S500, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, яким він користується, з метою самооборони.

Згідно ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду 22.11.2019 року в ході проведення санкціонованого обшуку в автомобілі марки «Mersedes-Bens» S500, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, яким користується ОСОБА_8 був виявлений та вилучений вказаний кастет, який згідно висновку експерта №118-Б від 27.02.2020 року відноситься до категорії контактної холодної зброї ударно-дробильної дії.

Вказані обставини органом досудового розслідування попередньо кваліфіковані за ч. 2 ст. 263 КК України та 17.03.2020 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 14.10.2010 р. у справі «Хайредінов проти України» (заява №38717/04) (п. 29-30), національні органи влади не надали належного обґрунтування для виправдання позбавлення заявника свободи, яке відповідно вважається свавільним, оскільки не було розглянуто можливості застосування менш суворих запобіжних заходів, таких як підписка про невиїзд або застава, які могли б забезпечити доступність заявника для розслідування та судового розгляду.

Висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання, а саме: протоколом обшуку від 22.11.2019 року (а.с.4-7); протоколом допиту свідка ОСОБА_11 (а.с.8); протоколом допиту свідка ОСОБА_12 (а.с.9); висновком експерта №118-Б від 27.02.2020 року (а.с.10-11), та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Задовольняючи клопотання про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя виходив з того, що слідчим у клопотанні доведено про наявність ризиків, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте у клопотанні слідчого, окрім загальних формулювань, не зазначено, якими саме доказами підтверджуються такі ризики. Разом з тим, одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа та тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого злочину не можуть бути єдиною підставою для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Оскільки на даній стадії досудового розслідування є достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, суд апеляційної інстанції вважає, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, є достатнім та обґрунтованим.

Приписи ст. 179 КПК України визначають поняття та наслідки невиконання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, яке полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

При цьому ч. 6 ст. 194 КПК України визначає, що обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу.

Системний аналіз Глави 18 КПК України свідчить про те, що запобіжними заходами, які обираються на певний строк є домашній арешт та тримання під вартою, оскільки законодавець визначив порядок продовження їх дії.

Разом з тим, запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не може обиратися підозрюваному на певний строк, натомість строк дії мають лише покладені на підозрюваного в кожному конкретному випадку обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи вищезазначене в своїй сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати через допущене істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та застосувати відносно останнього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання із покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України на певний термін, в межах строку досудового розслідування.

Керуючись статтями 24, 177-179, 194, 370, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.03.2020 р. скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчої Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_8 .

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_8

наступні обов`язки:

- за першим викликом прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю та суд про зміну місця свого проживання.

Строк дії ухвали в частині покладення обов`язків на підозрюваного ОСОБА_8 становить до 15.05.2020 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 о