Справа № 161/3738/19 Провадження №11-кп/802/127/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст.155 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

неповнолітньої

потерпілої ОСОБА_9 ,

законного представника

неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 ,

представника неповнолітньої

потерпілої адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами представника неповнолітньої потерпілої адвоката ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного районного суду Волинської області від 15 листопада 2019 року, яким -

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, судимий 10.04.2019 вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді двох місяців арешту, 10.06.2019 відбув термін покарання

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за вирок Луцького міськрайонного суду від 10 квітня 2019 року більш суворим за даним вироком, остаточно призначено ОСОБА_8 до відбуття 3 роки позбавлення волі.

Запобіжний захід застосований відносно ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено попередній у вигляді тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з 31 січня 2019 року, тобто з моменту його фактичного затримання.
Стягнено з ОСОБА_8 на користь законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень моральної шкоди.
Вироком вирішено питання про речові докази та судові витрати.

В С Т А Н О В И В

Згідно вироку суду ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він, ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи повнолітньою особою, 22.08.2018, близько 01 години 30 хвилин, в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел, спрямований на статеві зносини з ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка не досягла шістнадцятирічного віку, достовірно знаючи про її вік та незважаючи на це, без застосування фізичного та психологічного насилля, а також погрози застосування до останньої такого насилля, вступив з ОСОБА_12 у природні статеві зносини.
У поданій апеляційній скарзі представник неповнолітньої потерпілої адвокат ОСОБА_10 , не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання обвинуваченому порушено вимоги ст.65 КК України. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий, яким призначити ОСОБА_8 остаточне покарання, на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, у виді 5 років позбавлення волі.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального процесуального та кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення покарання без застосування вимог ст.75 КК України. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання обвинуваченому порушено вимоги ст.65 КК України. Посилається на те, що судом не в повній мірі враховано особу обвинуваченого, оскільки наявний ряд пом`якшуючих обставин. Просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання змінити, призначивши покарання у виді 1 року обмеження волі, та на підставі ст.75 КК України, звільнивши ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк 1 рік.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, міркування прокурора, який апеляційні скарги представника неповнолітньої потерпілої - адвоката ОСОБА_10 та захисника заперечив, думку захисника та обвинуваченого, які, кожен зокрема, апеляційну скаргу представника неповнолітньої потерпілої - адвоката ОСОБА_10 заперечили та просили задовольнити скаргу захисника, думку потерпілої та її представників, які, підтримали апеляцію представника неповнолітньої потерпілої - адвоката ОСОБА_10 , та заперечили щодо задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчинені злочину, за який його засуджено, обґрунтовано зроблений судом, що по суті в апеляційних скаргах не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 155 КК України є правильною і також не оскаржується.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Як убачається з вироку, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, а саме, те, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, на момент вчинення злочину судимості не мав, однак, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив, знову вчинив злочин.

Враховано судом і те, що потерпіла поклалась на розсуд суду щодо міри покарання.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, не встановлено, з чим погоджується і апеляційний суд.

Врахувавши ці та інші обставини справи, зокрема і ті, на які посилаються в апеляційних скаргах як представник неповнолітньої потерпілої-адвокат ОСОБА_10 , так і захисник, в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання за ч.1 ст.155 КК України, саме у виді позбавлення волі, яке необхідно відбувати реально, та із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки відсутні підстави для можливості звільнення останнього від відбуття покарання на підставі ст.75 КК України, а також для призначення більш суворого покарання, з чим повністю погоджується апеляційний суд.

На думку апеляційного суду, обране судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Доводи захисника та представника неповнолітньої потерпілої - адвоката ОСОБА_10 , які наведені в апеляційних скаргах, фактично враховані і оцінені судом першої інстанції при постановленні вироку та призначенні покарання.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційні скарги представника неповнолітньої потерпілої-захисника ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 листопада 2019 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді