КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 14.06.2019, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кропивницьке Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання в м. Києві, останнє місце тимчасового проживання: АДРЕСА_2 ,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.187 КК України, і призначено йому покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке йому належить на праві приватної власності.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Галицького районного суду м. Львова від 27 квітня 2016 року, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскаціє всього майна, яке йому належить на праві приватної власності,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у тому, що 24 листопада 2018 року близько 00 години 45 хвилин він та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, за запрошенням ОСОБА_7 , з яким познайомилися напередодні, перебували в квартирі АДРЕСА_3 , де разом вживали алкогольні напої.

Цього ж дня, близько 02 години у ОСОБА_8 та особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, виник спільний умисел на вчинення нападу на ОСОБА_7 з метою заволодіння чужим майном, а саме цінними речами, що знаходилися в приміщенні квартири АДРЕСА_3 .

Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_8 застосував до ОСОБА_7 фізичне насильство, яке є небезпечним для здоров`я останнього, яке виразилося в нанесенні 2-3 ударів руками в область голови, а особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, в свою чергу нанесла ОСОБА_7 удар дерев`яним предметом по голові, від чого останній впав та отримав тілесні ушкодження.

Таким чином, подолавши волю до опору з боку потерпілого, ОСОБА_8 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, за присутності ОСОБА_7 , який після спричинених тілесних ушкоджень спостерігав за їхніми діями, однак ніякого супротиву вже не чинив, обшукали приміщення зазначеної квартири, звідки відкрито викрали чуже майно, а саме: планшет «Apple Ipad» серійний номер DMPJVZJFF182, вартістю 8000 грн., Wifi-роутер TP-Link білого кольору, вартістю 300 грн., гроші в сумі 300 грн., що належать ОСОБА_7 , ноутбук марки «Dell» чорного кольору, вартістю 6000 грн., що належить ОСОБА_10 , ноутбук «Dell Inspirion» чорного кольору серійний номер CVSTYD2, вартістю 13 000 грн. та павербанк «Хіаоті» сірого кольору, вартістю 500 грн., що належать ОСОБА_6 .

Після чого, ОСОБА_8 з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, з місця вчинення злочину зникли, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_7 тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я, та матеріальну шкоду у сумі 8600 гривень, потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду у сумі 6000 гривень та потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду у сумі 13500 гривень.

Захисник ОСОБА_9 подав в інтересах ОСОБА_8 апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_8 на ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання в межах санкції даної статті із урахуванням положень ст. 71 КК України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, ОСОБА_9 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки показанням обвинуваченого, який не заперечує ні факту заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, ні факту заволодіння чужим майном, однак наполягає на тому, що умисел на заволодіння майном потерпілих виник у нього вже після конфлікту на побутовому ґрунті, а присутня в квартирі жінка не брала участі у побитті потерпілого. Такі твердження обвинуваченого узгоджуються з показаннями потерпілого про виникнення конфлікту з обвинуваченим, наданими у судовому засіданні. Свідчення потерпілого ОСОБА_7 про нанесення йому ударів невстановленою слідством особою ніжкою від столу не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, адже з висновку судово-цитологічної експертизи № 415ц від 21.12.2018 вбачається, що на вилученій з місця події ніжці від столу відсутні біологічні нашарування, і зокрема кров. Отже спричинення потерпілому тілесних ушкоджень відбулось під час обопільної бійки з обвинуваченим, яка виникла на побутовому ґрунті, а умисел на викрадення чужого майна виник у обвинуваченого після закінчення бійки. З урахуванням того, що потерпілий не міг бачити, як ОСОБА_8 викрадає майно, дії обвинуваченого слід кваліфікувати як таємне викрадення чужого майна.
Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив надані сторонами докази та перевірив обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні розбійного нападу, ґрунтуються на досліджених в ході судового розгляду доказах показаннях обвинуваченого ОСОБА_8 , показаннях потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , протоколі затримання підозрюваного у вчиненні злочину від 24.11.2018, протоколі обшуку затриманого від 24.11.2018, протоколі огляду місця події від 24.11.2018, протоколі огляду відеозапису від 14.01.2019, протоколі огляду речей та фототаблиці до протоколу від 14.01.2019, виписці з медичної картки амбулаторного, стаціонарного хворого № 24651, висновках судово-імунологічних експертиз № 400 від 18.12.2018, № 401 від 20.12.2018, висновку медичної експертизи № 2123/е від 11.01.2019, речових доказах.

Наведені докази у своїй сукупності є взаємопов`язаними, узгоджуються між собою, відповідають вимогам належності та допустимості, не містять розбіжностей або суперечностей, які б могли вплинути на правильність висновку суду щодо винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення.
Зокрема, показання потерпілого ОСОБА_7 про нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_8 та невстановленою слідством особою за місцем його проживання та заволодіння вказаними особами належним йому, а також потерпілим ОСОБА_10 і ОСОБА_6 майном, узгоджуються з іншими доказами:

показаннями самого обвинуваченого в тій частині, в якій він підтвердив факт нанесення потерпілому ОСОБА_7 численних ударів ліктями та долонями в голову та обличчя, та факт заволодіння вказаним в обвинуваченні майном;

показаннями потерпілого ОСОБА_10 щодо обставин затримання ним ОСОБА_8 невдовзі після вчинення злочину до прибуття працівників поліції;

протоколом обшуку затриманої особи від 24.11.2018, в ході якого у ОСОБА_8 було вилучено частину викраденого майна планшет «Apple Ipad» і ноутбук марки «Dell», а також куртку, в яку був одягнутий ОСОБА_8 , із слідами речовини бурого кольору;

протоколом огляду місця події від 24.11.2018, в ході якого з квартири АДРЕСА_3 було вилучено сліди крові та дерев`яну ніжку від пошкодженого стола;

протоколом огляду від 14.01.2019 відеозапису з камери відеоспостереження третього парадного будинку № 1 по вул. Бучми в м. Києві, на якому, зі слів потерпілого ОСОБА_7 , відображено епізод, коли він заводив до парадного ОСОБА_8 та раніше не знайому йому жінку;

протоколом огляду вилученого у ОСОБА_8 під час затримання планшета «Apple Ipad» серійний номер DMPJVZJFF182 від 14.01.2019, який містить особисті фото потерпілого ОСОБА_7 , а на останньому фото зображено обвинуваченого ОСОБА_8 ;

висновком судово-імунологічної експертизи № 401 від 20.12.2018, відповідно до якої у плямах на куртці, вилученій у ОСОБА_8 після затримання, виявлено кров людини, яка могла походити від потерпілого ОСОБА_7 ;

висновком судово-імунологічної експертизи № 400 від 18.12.2018, відповідно до якої у змивах речовини бурого кольору, вилучених під час огляду квартири АДРЕСА_3 , виявлено кров людини, яка могла походити від потерпілого ОСОБА_7 ;

виписками з медичної картки амбулаторного, стаціонарного хворого № 24651, висновком медичної експертизи № 2123/е від 11.01.2019, які підтверджують заподіяння потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень середньої тяжкості у вигляді: закритої черепно-мозкової травми: 2 рани (визначені клінічними лікарями як забійні), одна із яких у лобно-тім`яній ділянці голови; садна м`яких тканин обличчя (у тому числі у ділянці спинки носа); навколоочний синець зліва; уламкові переломи кісток носу і передніх комірок решітчастої кістки (з крововиливами на рівні переломів в м`які тканини); струс головного мозку. Зазначені ушкодження утворилися за рахунок 2-3 ударів тупими твердими предметами (у тому числі, з обмеженими контактними поверхнями) у строк 24.11.2018, та не могли утворитись за рахунок падіння на площину.

При цьому суд першої інстанції дав оцінку всім доказам у справі та зазначив, чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші, обґрунтовано дійшов висновку про неправдивість показань ОСОБА_8 в тій частині, що невстановлена слідством особа не брала участь у вчиненні злочину, а тілесні ушкодження були спричиненні потерпілому на ґрунті конфлікту, який виник між ним та обвинуваченим.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції, оцінивши докази у їх сукупності, правильно встановив фактичні обставини кримінального правопорушення, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у висунутому йому обвинуваченні та правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Доводи сторони захисту про те, що умисел на викрадення чужого майна виник у обвинуваченого після закінчення бійки, яка виникла на побутовому ґрунті, були належним чином перевірені судом першої інстанції та їм дано правильну оцінку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії ОСОБА_8 та особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, спрямовані на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, були узгоджені та мали на меті спільне заволодіння чужим майном, адже, як вбачається з показань потерпілого, усі вчинені ними дії були спільними, послідовними і спрямованими на досягнення єдиного злочинного умислу. Невстановлена досудовим слідством жінка одразу ж приєдналась до насильницьких дій ОСОБА_8 , нанесла удар ніжкою від столу у верхню частину голови потерпілого, після чого обидва нападники почали збирати цінні речі, які знаходились в квартирі.
Затримання ОСОБА_8 неподалік від місця вчинення злочину лише з частиною вилученого під час нападу майна, дає підстави вважати, що воно було розподілене між співучасниками.
Показання потерпілого ОСОБА_7 про нанесення йому невстановленою жінкою удару у верхню частину голови ніжкою від столу узгоджуються з результатами огляду квартири, в ході якого цю ніжку було виявлено, та результатами судово-медичної експертизи, які підтверджують наявність у потерпілого тілесного ушкодження у лобно-тім`яній ділянці голови.
Та обставина, що під час судово-цитологічної експертизи № 415ц від 21.12.2018 на вказаній ніжці від столу не було виявлено біологічні нашарування, не ставить під сумнів наведені вище докази та правильність висновків суду за результатами їх дослідження, адже за умов нанесення особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, потерпілому ОСОБА_7 одного удару цією ніжкою по голові таких нашарувань могло і не залишитись.
Отже доводи апеляційної скарги захисника про наявність підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_8 на ч. 2 ст. 185 КК України та виключення кваліфікуючої ознаки «вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб» не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для скасування або зміни відсутні.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 14.06.2019 щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2