ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/2676/19
Провадження № 1-кп/362/157/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.02.2020 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові в залі суду кримінальне провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000033 від 06.01.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Верхнячка, Христинівського району, Черкаської області, з середньо - спеціальною освітою, перебуває в цивільному шлюбі, офіційно непрацюючого, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:
05 січня 2019 року, близько 15 години 21 хвилин, ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Фольцваген Поло», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Київ-Одеса, 47 км. в напрямку м. Одеса, в межах населеного пункту с. Митниця, Васильківського району, Київської області, в порушення вимог п. 2.3б) ПДР України, відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», не був уважним під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, п. 12.1 ПДР України, відповідно до якого «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху, втратив керування своїм транспортним засобом та допустив зіткнення з автомобілем марки «Опель Зефіра» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходився на узбіччі вказаної автодороги праворуч.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля «Опель Зефіра» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 , який знаходився поряд зі своїм автомобілем, отримав тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №082 від 25.03.2019 року у ОСОБА_6 , 1997 р.н. мали місце тілесні ушкодження: лінійний перелом лівої лобної та тімяної кісток, перелом кісток носу, перелом альвеолярного відростка верхньої щелепи, множинні геморагічні забої головного мозку, рани на обличчі, перелом 1-го поперекового хребця. Тілесні ушкодження у ОСОБА_6 в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Згідно висновку автотехнічної експертизи № 12-2/553 від 25.03.2019 року: на момент огляду автомобіля «Фольцваген Поло», реєстраційний номер НОМЕР_1 система рульового керування знаходиться в працездатному стані. На момент огляду автомобіля «Фольцваген Поло», реєстраційний номер НОМЕР_1 робоча гальмівна система знаходиться в працездатному стані. На момент огляду автомобіля «Фольцваген Поло», реєстраційний номер НОМЕР_1 елементи підвіски знаходяться в працездатному стані.

Таким чином, грубе порушення водієм автомобіля «Фольцваген Поло», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 , вимог пунктів 2.3 б), 12.1, Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді отримання тяжкого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Дії ОСОБА_5 які виразились у порушені правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження тяжкого ступеня тяжкості, органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України.

Прокурор в судовому засіданні просив розглядати кримінальне провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись вивченням доказів, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки обвинувачений вину визнає повністю.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, просив слухати справу без його участі. Вказавши, що ОСОБА_5 відшкодував йому моральну шкоду в розмірі 1 000 доларів США, претензій він до ОСОБА_5 не має. Просив суворо не карати (а.с.36).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав у повному обсязі, пояснивши, що 05.01.2019 року, близько 15 год. 00 хв. він керуючи власним автомобілем марки «Фольцваген Поло», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в напрямку міста Одеса. При в`їзді в селище с. Митниця, Васильківського району, Київської області, автомобілі, які рухалися попереду нього почали гальмувати, в результаті чого і він почав гальмувати. Після цього його автомобіль почало заносити, він втратив керування та допустив зіткнення з автомобілем марки «Опель Зефіра», який знаходився на узбіччі вказаної автодороги праворуч. Вийшовши із свого автомобіля він відразу почав надавати допомогу особам, які перебували в транспортному засобі із яким в нього відбулося зіткнення. Його дружина, яка була пасажиром в його авто також отримала тілесні ушкодження. Через деякий час приїхала швидка медична допомога, яка забрала потерпілого ОСОБА_6 та його дружину. Він залишився на місці ДТП чекати слідчих. Претензій до нього потерпілий немає. В скоєному він щиро розкаюється, просить вибачення у потерпілого та просить його суворо не карати.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, за згодою учасників судового провадження провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

А тому, крім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками, не досліджувалися, за виключенням документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючи на нього даних.

При кваліфікації дій обвинуваченого, суд ураховує, що Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 року в справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними, криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Отже, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_5 05.01.2019 року вчинив дії, які виразилися у порушені правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень тяжкого ступеня тяжкості, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до п. 20 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначив, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особи винну та обставин, що пом`якшують та обтяжують їй покарання.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 судом з`ясовано, що він в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на даний час працює, але не офіційно на СТО, де характеризується позитивно, перебуває в цивільному шлюбі, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання де характеризується позитивно.
Судом також враховується висновок досудової доповіді Васильківського міськрайонного відділу Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київської області від 15.01.2020 року щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , якій на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; має постійне місце реєстрації та проживання, стан здоров`я, спосіб життя, а саме, те, що працює протягом семи років на станції технічного обслуговування автослюсарем без укладання трудової угоди. Стосунки з цивільною дружиною хороші. Має неповнолітню доньку, проте тісних зв`язків з нею не підтримує, вона проживає з матір`ю. Серед кола спілкування відсутні особи з антисоціальною поведінкою. Згідно характеристики з попереднього місця роботи, де працював з 2007 по 2017 рік за роки праці проявив себе як дисциплінований та відповідальний працівник, ініціативний та коректний, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає належні соціальні зв`язки. Ймовірність скоєння повторного кримінального правопорушення є, середньою. Вплив факторів на ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній за результатами оцінки. Беручи до уваги інформацію, що характеризує обвинувачуваного, середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, середній рівень небезпеки для суспільства, його спосіб життя, попередні злочини та злочин за яким обвинувачується на даний час, Васильківський міеькрайонний відділ філії ДУ «Центр пробації» вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства (а.с.48-51).

Обставинами, які пом`якшують покарання для ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття та сприяння розкриттю злочину та відшкодування моральної шкоди. Обставин, які обтяжують покарання для ОСОБА_5 , суд не встановив.
Суд, враховуючи характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують покарання, відомості про особу обвинуваченогоОСОБА_5 , конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, думку потерпілого щодо міри покарання, якій просив суворо не карати; відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, а саме сприяння досудового розслідування та судового розгляду, вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання та встановленням йому іспитового строку і покладення на нього певних обов`язків у відповідності до вимог статей 75, 76 КК України, оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).
Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

Тобто, як наслідок, формальні моменти не можуть бути вирішальними, головною є можливість у кожній конкретній справі оцінити основному мету застосування певного заходу та характер впливу на особу, які можуть істотно відрізнятися, навіть, за зовнішньої подібності відповідних примусових заходів, бо суд стоїть на тій позиції, що незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства, що, у цій ситуації, при застосуванні саме такого покарання, є можливим.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

У той час, як призначення будь-якого іншого виду покарання без звільнення від його відбування, суд сприймає, як діяння, яке б указувало на те, що саме у цій ситуації, та обставинах при яких було вчинено злочин, воно сприймалося б, як грубо непропорційне (діяння та покарання), як наслідок, у світлі практики, ЄСПЛ, сприймалося б як жорстоке поводження, тобто суперечило статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в момент його винесення.

Керуючись ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_5 слід стягнути на користь держави процесуальні витрати за проведення автотехнічної експертизи № 12-2/553 від 25.03.2019 року.

Запобіжний захід під час досудового розслідування обвинуваченому не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання під час судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 124, 349, 369-371, 373-374, 376, 377 КПК України, суд,

у х в а л и в:
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.
Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислювати з моменту ухвалення вироку 07.02.2020 року.

Зобов`язати ОСОБА_5 протягом двох місяців з дати проголошення вироку сплатити судові витрати за проведення автотехнічної експертизи № 12-2/553 від 25.03.2019 року, в розмірі 1 716 (одна тисяча сімсот шістнадцять) грн.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_7