Дата документу 24.02.2020 Справа № 330/19/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 330/19/20 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11сс/807/104/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Якимівка Запорізької області, громадянина України, українця, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 07 вересня 1998 року Якимівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.140, ст.43 KK України до 4 років позбавлення волі;

- 17 вересня 1999 року Якимівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.140, ст.42 КК України до 4 років позбавлення волі; звільнився 22 травня 2001 року умовно-достроково, не відбутий строк 1 рік 1 місяць 2 дні;

- 17 жовтня 2002 року Якимівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 27 червня 2006 року Якимівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі; звільнився 02 квітня 2009 року умовно-достроково, не відбутий строк 1 рік 2 місяця 19 днів;

- 18 лютого 2010 року Якимівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.186 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі; звільнився 05 лютого 2014 року за відбуттям строку покарання;

- 10 вересня 2015 року Якимівським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 03 липня 2017 року Якимівським районним судом Запорізької області за ст.198 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 .

Прокурор Якимівського відділу Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_7 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Якимівського районного суду Запорізької області від 04 січня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_9 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за ч.3 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, відомості про кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР за №0000003 від 02 січня 2020 року.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що надані стороною обвинувачення докази безсумнівно не доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.186 КК України.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під ватрою строком на 60 днів.

В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що слідчим суддею не прийнято до уваги показання потерпілого ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_11 , а слідчим суддею взяті до уваги показання ОСОБА_6 , які не співпадають з показаннями потерпілого та свідка, та з поясненнями, які останній надавав працівникам поліції під час затримання.

Крім того, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Застосування особистої поруки до ОСОБА_6 не є можливим, оскільки під час досудового розслідування, до теперішнього часу до органів досудового розслідування особи, які б виявили бажання поручитися за належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 , не зверталися, заяви та клопотання з вказаних питань не надходили.

Так, з огляду на особу підозрюваного ОСОБА_6 , виникають достатні підстави вважати, що останній може вчиняти інші злочини, що унеможливлює застосування до нього запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту, оскільки застосування таких запобіжних заходів передбачає перебування ОСОБА_6 у певному відомому слідчому або суду населеному пункті, проживання у відомому житлі за певною адресою, але наразі єдиним відомим досудовому розслідуванню можливим місцем перебування на свободі ОСОБА_6 є адреса фактичного проживання АДРЕСА_1 .

Підозрюваний ОСОБА_6 не працює, не має джерела доходів та будь-якої власності, що виключає можливість внесення ним застави. Також слідчому або прокурору не надходили від будь-яких осіб клопотання про внесення застави.

Згідно з ухвалою слідчого судді, 04 січня 2020 року до Якимівського районного суду Запорізької області надійшло клопотання слідчого ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Клопотання обґрунтовано тим, що 02 січня 2020 року, приблизно об 11:00 годині, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, раніше судимий за вчинення злочинів передбачених ст.ст.185,186 КК України, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, знаходячись на ділянці місцевості, яка розташована біля пожежної частини по вул.Центральна в смт Якимівка Запорізької області, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу з корзинки велосипеду відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 195,00 грн, які належать потерпілому ОСОБА_10 , не реагуючи на вимоги

припинити злочинні дії, намагався втекти. Після чого, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 схопили ОСОБА_6 за руки та намагались з руки забрати викрадені грошові кошти. Таким чином, ОСОБА_6 не вчинив всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин,

що не залежали від його волі. Своїми умисними діями, ОСОБА_6 міг завдати потерпілому ОСОБА_10 матеріального збитку на загальну суму 195,00 гривень.

03 січня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.186 КК України.

Заслухавши доповідь судді; прокурора ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; підозрюваного ОСОБА_12 , його захисника адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

На думку колегії суддів, слідчий суддя цих вимог закону дотримався не в повній мірі, з огляду на таке.
Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_13 запобіжного заходу, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі вказав на те, що надані стороною обвинувачення докази безсумнівно не доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.186 КК України.
Колегія суддів не погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції з таких підстав.
Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).
Отже, на початковій стадії розслідування слідчий суддя, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені провадження до суду.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Колегія суддів вважає, що надані слідчим докази, а саме: відомості з протоколу допиту потерпілого ОСОБА_10 від 02 січня 2020 року (а.с. 3-4), згідно з якими, потерпілий вказав на те, що в той час, коли він з ОСОБА_11 та з ОСОБА_14 розпивали спиртні напої, та він поклав грошові кошти до корзини велосипеду, підбіг ОСОБА_13 , схватив гроші та почав тікати; з протоколу огляду місця події від 02 січня 2020 року (а.с.5); з протоколу допиту свідка ОСОБА_15 від 02 січня 2020 року (а.с.6-7); з протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 02 січня 2020 року (а.с.8); підтверджують обґрунтованість підозри.
Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що вказані докази отримані з порушенням порядку, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, колегією суддів не встановлено.
Отже, колегія суддів вважає, що у даному випадку прокурором доведено обґрунтованість підозри, а висновки слідчого судді про протилежне, на думку колегії суддів, є помилковими.
Вирішення питання щодо достатності наявних доказів для доведення винуватості ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, на даній стадії провадження до компетенції слідчого судді та суду не відноситься.
Оскільки слідчим суддею не з`ясовані всі обставини, які мають значення для правильного вирішення клопотання, оскаржувана ухвала не може бути визнана законною та обґрунтованою та на підставі ст.ст.407,409,412 КПК України підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що з огляду на фактичні обставини та тяжкість інкримінованого ОСОБА_13 кримінального правопорушення (передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.186 КК України), суворість можливого покарання та враховуючи особу підозрюваного, який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних кримінальних правопорушень, в т.ч. тяжких правопорушень проти власності; на цей час щодо нього до суду направлені п`ять обвинувальних актів у кримінальних провадженнях про умисні кримінальні правопорушення; ніде не працює, законного джерела доходів не має, доведеним є ризик того, що останній може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Разом з цим, оскільки при апеляційному розгляді встановлено, що підозрюваний після ухвалення оскаржуваної ухвали та до цього часу своїх процесуальних обов`язків не порушував, достатнім для запобігання встановленому ризику буде застосування до останнього запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з покладенням певних обов`язків.
Строк даного запобіжного заходу колегія суддів вважає за необхідне встановити в межах строку досудового розслідування.
На думку колегії суддів, запобіжний захід у виді особистого зобов`язання буде достатньою гарантією для забезпечення даного провадження.
Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора Якимівського відділу Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Якимівського районного суду Запорізької області від 04 січня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_9 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за ч.3 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, відомості про кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР за №0000003 від 02 січня 2020 року, скасувати.

Вказане клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 01 березня 2020 року, але в межах строку досудового розслідування.
Покласти на ОСОБА_6 наступні, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у цьому провадженні, про підозру у якому повідомлено ОСОБА_6 .
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4