печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2020 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого Третього слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_7 про накладення арешту,-
В С Т А Н О В И В :
До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання слідчого Третього слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_7 про накладення арешту на мобільний телефон Samsung, з номерами IMEI: НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , а також з S/N: НОМЕР_3 та позначення SM-G960F/DS 64 GB, вилучений 10.04.2020 у кримінальному провадженні №0010480 від 18.10.2019 слідчим Третього слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, на підставі Ухвали Печерського районного суду м. Києві від 06.04.2020 (суддя ОСОБА_8 , справа № 757/14545/20-к), в ході проведення обшуку від 10.04.2020 в будинку 44-А, за адресою: АДРЕСА_1 . Слідчий в своєму клопотанні зазначає, що у провадженні слідчого Третього слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0010480 від 18.10.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 115 ч. 2 п. 5 ст. 115 ч. 2 п. 12; ст. 170; ст. 146 ч. 2; ст. 122 ч. 1; ст. 121 ч. 2; ст. 126 ч. 2; ст. 294 ч. 2; ст. 125 ч. 2 КК України. В ході проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні на підставі Ухвали Печерського районного суду м. Києві від 06.04.2020 (суддя ОСОБА_8 , справа № 757/14545/20-к) слідчим Третього слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, проведено обшук від 10.04.2020 в будинку 44-А, за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого у ОСОБА_9 вилучено мобільний телефон Samsung, з номерами IMEI: НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , а також з S/N: НОМЕР_3 та позначення SM-G960F/DS 64 GB, який опечатано в спецпакет з написом «Державне бюро розслідувань» № S2043420 з пояснювальними написами та підписами понятих, слідчого. Також 10.04.2020 ОСОБА_9 у вказаному кримінальному провадженні № 0010480 від 18.10.2019 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. п. 5, 12, ст. 115 КК України. Зазначений вилучений в ході обшуку від 10.04.2020 мобільний телефон, може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також можуть мати значення для встановлення істини в даному кримінальному провадженні. Прокурор ОСОБА_3 , в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити з викладених в ньому підстав. Захисники підозрюваної ОСОБА_9 - адвокати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, просили відмовити. Вказали на незаконність та необґрунтованість клопотання слідчого, недоведеність слідчим, прокурором необхідності арешту, а також наявність ризиків, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваної. Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, заперечення представників власника майна, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволені клопотання, виходячи з такого. Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Згідно статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Вирішуючи питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Так, ст.98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, ще встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Як вбачається з матеріалів клопотання, прокурор звертаючись до слідчого судді із клопотанням про арешт майна зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів. У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, слідчий в своєму клопотання та прокурор в судовому засіданні зазначають, що тимчасово вилучений в ході обшуку мобільний телефон Samsung, з номерами IMEI: НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , а також з S/N: НОМЕР_3 та позначення SM-G960F/DS 64 GB може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також може мати значення для встановлення істини в даному кримінальному провадженні, слідчим Третього слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, 10.04.2020 в приміщенні Третього слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, в кабінеті № 747 проведено огляд та детальний опис вказаного предмету, а також постановою від 10.04.2020 вказаний мобільний телефон визначено речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження. При цьому слідчий в своєму клопотання та прокурор в судовому засіданні не надали достатньо доказів на підтвердження підстав для накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів, як на це посилається у клопотанні. Посилаючись у клопотанні на необхідність накладення арешту на вилучений мобільний телефон Samsung, з номерами IMEI: НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , а також з S/N: НОМЕР_3 та позначення SM-G960F/DS 64 GB, сторона обвинувачення повинна була навести об`єктивні дані, які б підтверджували, що вищезазначений мобільний телефон зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Проте жодних об`єктивних даних матеріали клопотання не містять. Крім того, як вбачається з заперечень наданих стороною захисту вказаний телефон мобільний було випущено (виготовлено/вироблено) у липні 2018 року та придбано ОСОБА_9 06.12.2018 року. Також слід врахувати, що Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року та рішення Кушоглу проти Болгарії» від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»). Вказане свідчить про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, на які посилається орган досудового розслідування та слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, оскільки в клопотанні відсутні достатні докази на підтвердження вказаних обставин. Таким чином, слідчий суддя, враховуючи наведене, виходячи з принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, приходить до висновку, про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту, у зв`язку з недоведеністю необхідності такого арешту майна. Крім того, з урахуванням того, що слідчим суддею відмовлено у накладенні арешту на вилучене майно, слідчий суддя вважає за необхідне, відповідно до ст. 169 КПК України, повернути ОСОБА_9 мобільний телефон Samsung, з номерами IMEI: НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , а також з S/N: НОМЕР_3 та позначення SM-G960F/DS 64 GB, вилучений 10.04.2020 у кримінальному провадженні №0010480 від 18.10.2019 р., в ході проведення обшуку від 10.04.2020 р..
З урахуванням наведеного та керуючись ст. 98, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,-
У Х В А Л И В:
Відмовити у задоволенні клопотання слідчого Третього слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_7 про накладення арешту. Повернути ОСОБА_9 мобільний телефон Samsung, з номерами IMEI: НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , а також з S/N: НОМЕР_3 та позначення SM-G960F/DS 64 GB, вилучений 10.04.2020 у кримінальному провадженні №0010480 від 18.10.2019 слідчим Третього слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, на підставі Ухвали Печерського районного суду м. Києві від 06.04.2020, в ході проведення обшуку від 10.04.2020 в будинку 44-А, за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення.
Повний текст ухвали буде проголошений 05.05.2020 року о 13-45 год.
Слідчий суддя ОСОБА_1