Справа № 309/3541/19
Провадження № 1-кп/309/211/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2020 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст кримінальне провадження, що внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000793 від 28.08.2019 року, відносно :

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України ,

За участю сторін кримінального провадження:

Прокурора ОСОБА_4 .

Обвинуваченого ОСОБА_3

Захисника ОСОБА_5

Представника потерпілої ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 27 серпня 2019 року біля 23 години керуючи автомобілем «ВМW 320D» державний номерний знак НОМЕР_1 рухаючись з с. Велятино Хустського району в напрямку м. Хуст, при здійсненні маневру повороту з другорядної дороги на головну дорогу, що веде до центру м. Хуст, грубо порушивши вимоги пунктів правил дорожнього руху України (ПДРУ), а саме: п. 1.10 ПДР України в частині тлумачення поняття «дати дорогу» вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість, та в частині тлумачення поняття «головна дорога», п.16.11 ПДР України на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху та п.16.3 ПДР України у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп- лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів, не надав перевагу в русі автомобілю марки «Сітроен С5» держаний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався по головній дорозі в напрямку м. Тячів, внаслідок чого допустив зіткнення з вказаним автомобілем.

Внаслідок ДТП пасажирка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді: садна правого плечового по зовнішній поверхні, ЗЧМТ, забою головного мозку, травматичного субарахноїдального крововиливу зі стійкою цефалгією, забійно-рвані рани тильної поверхні правої кисті та пальців правої кисті з дефектом шкірних покривів, забійно-рваної рани правого колінного суглобу, закритого перелому основи 5-ої п`ясної кістки правої кисті з незначним зміщенням, забою грудної клітки. Тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, забою головного мозку,травматичного субарахноїдального крововиливу зі стійкою цефалгією є небезпечними для життя і по цій ознаці згідно п.2.2.2. «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості, що підтверджується комісійним - висновком проведеної судово медичної експертизи №59 від 06.1 1.2019 року.

В судовому засіданні ОСОБА_3 після роз`яснення йому обвинувачення, свою вину у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України визнав повністю у вчиненому розкаявся.. Суду ствердив , що він дійсно 27 серпня 2019 року біля 23 години їхав на своєму автомобілі «ВМW 320D» з с. Велятино Хустського району в м. Хуст. Виїжджаючи з другорядної дороги на головну він не помітив автомобіль , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення його автомобіля з автомобілем «Сітроен С5»

Підсудний згідний з доказами зібраними відносно нього органами досудового слідства і вважає за недоцільне дослідження їх в судовому засіданні, так як вину у вчиненому злочині повністю визнає, зміст та значення ст. 349 КПК України йому зрозумілі.

Покази ОСОБА_3 під час досудового слідства і в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд переконавшись, що всі учасники процесу вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст 286 КК України, за вище встановлених обставин.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки він своїми діями вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом , що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Відповідно до ст.. 12 КК України злочин , який передбачений ч.1 ст. 286 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Також суд враховує, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами , які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину

Обставини передбачені ст. 67 КК України, що обтяжують покарання - судом не встановлено.

Відповідно до досудової доповіді, складеної Хустським районним відділом філії ДУ « Центр пробації» в Закарпатській області від 22.01.2020 р. на підставі характеризуючих даних ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній.

Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації, позитивну характеристику за місцем проживання, стан здоров`я, невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя ( не працює, раніше не судимий), позицію прокурора та потерпілої у справі, щодо необхідної міри покарання; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч.1 статті 286 КК України у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами

Речові докази слід вирішити в порядку передбаченому ст.. 100 КПК України

Процесуальні витрати у кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому під час досудового слідства та судового розгляду справи у суді не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ст.286 ч.1 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі трьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн. ( п`ять тисяч сто) , без позбавлення права керування транспортними засобами.

Речовий доказ по справі «ВМW 320D» державний номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до ухвали Хустського районного суду від 07.10.2019 р. переданий на зберігання ОСОБА_3 залишити ОСОБА_3 .

Речовий докази по справі автомобіль марки «Сітроен С5» держаний номерний знак НОМЕР_2 який відповідно до ухвали Хустського районного суду від 23.10.2019 р. переданий на зберігання ОСОБА_9 залишити ОСОБА_9 .

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області через Хустський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_1