ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер судової справи 766/9243/19
Справа № 11-сс/819/300/20 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ухвала про обрання
запобіжного заходу Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 Батрак.

секретар ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0001037 від 15.04.2019 року, за апеляційною скаргою прокурора Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 14.05.2020 року щодо ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, неодруженого, утриманців не має, не працює, місця реєстрації не має, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 23.11.2017 року Херсонським міським судом Херсонської області,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и л а:

Зазначеною ухвалою слідчого судді у задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовлено.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід домашній арешт, заборонивши йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , строком до 14.06.2020 року включно, та зобов`язавши його прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду, з покладенням на нього наступних обов`язків, передбачених ст. 194 ч.5 КПК України.

Встановлено строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу до 14.06.2020 року включно.

В апеляційній скарзі прокурор посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років, неодружений, утриманців не має, без місця реєстрації, офіційно не працевлаштований, тобто не має стабільного заробітку та джерела доходу, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.

Також зазначає, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, крім того у провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебувають обвинувальні акти за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні ряду корисливих злочинів, що свідчить про можливість вчинення інших кримінальних правопорушень.

Крім того, 12.06.2019 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 було зупинене у зв`язку з оголошенням останнього у розшук. Лише 13.05.2020 року місцезнаходження ОСОБА_7 було встановлено, а кримінальне провадження відновлено, що свідчить про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Вищевказані факти в цілому характеризують підозрюваного як особу, схильну переховуватися від органів досудового розслідування та суду, або особу, яка може вчинити повторно кримінальне правопорушення.

Також зазначає, що жодних документів, які би підтверджували право проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , захисником надано не було.

Договір оренди зазначеної квартири власник майна ОСОБА_10 укладав з ОСОБА_11 , який 02.03.2020 року було розірвано.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з можливістю внесення застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 63 060 грн.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав апеляційні вимоги, захисника ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вислухавши сторони у дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, офіційно не працевлаштований, не одружений, утриманців не має, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, підозру обґрунтовано вагомими доказами, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинить інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, також слідчий суддя враховує, що підозрюваний має значні вади здоров`я, а саме: цукровий діабет, туберкульоз, абсцес лівої п`яткової кістки, флегмону правого та лівого стегна, що значно ускладнює можливість вільного та самостійного пересування особи, не заперечує обставини вчинення кримінального правопорушення, має постійне місце проживання.

Слідчим суддею враховано, що наявні ризики передбачені ст.177 КПК України, однак вони мають порівняно невисокий ступінь, при цьому посилання на тяжкість вчинення кримінального правопорушення не може бути єдиною підставою для обрання найбільш суворішого запобіжного заходу тримання під вартою. Однак незастосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу, непов`язаного з триманням під вартою не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до положень п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, 31.05.2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

12.06.2019 року кримінальне провадження було зупинене, підозрюваного ОСОБА_7 оголошено в розшук.

13.05.2020 року на підставі ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області підозрюваного ОСОБА_7 було затримано.

Так, ОСОБА_7 підозрюється в тому, що він 13.04.2019, в обідній час доби, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не стало можливим, перелізши через паркан, який огороджував територію, проник до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, переслідуючи прямий умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном, умисно, таємно, повторно, шляхом відкриття дверей, проник в будинок АДРЕСА_4 та заволодів майном, яке належить потерпілій ОСОБА_12 , спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1649 гривень 67 коп.
Крім того, ОСОБА_7 , 16.04.2019, близько 02.00-03.00 годин, перелізши через паркан, який огороджував територію, проник до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_5 , та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, переслідуючи прямий умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном, умисно, таємно, повторно, шляхом відсування скла віконної рами, переліз через отвір, тим самим проник до будинок АДРЕСА_5 та заволодів майном, яке належить потерпілій ОСОБА_13 спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 2520 гривень 00 коп.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, який є тяжким злочином, і підозра у вчиненні зазначеного злочину підтверджується наведеними в клопотанні слідчого доказами, які містяться у матеріалах кримінального провадження, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення;

- протокол огляду місця події;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_12 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_16 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_17 ;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення.;

- протоколом огляду місця події;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_13 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_18 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_19 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_20 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_20 ;

- протоколом огляду предмету;

- протоколом допиту підозрюваного;

- протоколами проведення слідчих експериментів за участю підозрюваного;

- іншими матеріалами в їх сукупності.

Так, з наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, не одружений, утриманців не має, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів.

У даному кримінальному провадженні, зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і є обґрунтованими.

Слідчий суддя відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою встановив, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, але даному ризику можливо запобігти шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки підозрюваний має значні вади здоров`я, що значно ускладнює можливість вільного та самостійного пересування особи, не заперечує обставини вчинення кримінального правопорушення, має постійне місце проживання.

Разом з тим, прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Дослідивши дані, що характеризують особу підозрюваного слідчий суддя дійшов висновку про можливість обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При цьому слідчий суддя, суд повинен врахувати підстави, які вказані в ч. 2 ст. 177 КПК України.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» № 4 від 25 квітня 2003 року, запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Однак, ні в клопотанні слідчого, ні в апеляційній скарзі прокурора не вмотивовано на підставі яких наявних у справі фактичних даних можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного. Відповідно до положень ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини вказані в зазначеній статті.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Словосполучення «обґрунтована підозра» передбачає наявність існування фактів або інформації, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин («Cebotari v. Moldova», п. 48).

При оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошеними видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними («Боцано проти Франції»).

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Більш того, якщо виходити з поняття "обґрунтована підозра", приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетністьОСОБА_7 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри. Отже, колегія суддів, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносноОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Як вбачається з клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 , основною підставою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 є тяжкість злочину, перебування у розшуку та відсутність підтвердженого місця проживання.

Чинним КПК не передбачено, що при підозрі або обвинуваченні особи у вчиненні злочину за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, єдино-можливим запобіжним заходом може бути лише тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно п. 3 Рішення Конституційного Суду України № 14-рп/2003 від 8 липня 2003 року, у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу вбачається, що тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що зазначені в клопотанні слідчого мотиви й підстави поєднуються з такими ж вимогами Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р. та рішенням Європейського Суду з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (Letellie v France judgment of 26 June 1991, Series 207 (1991) про те, що «попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі і не може бути "формою очікування" обвинувального вироку (п.51)».

Крім того, рішенням Європейського суду визначено, зокрема, у справі «Попков проти Росії» від 06.12.2007 року, про те, що «підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою».

Що стосується посилання прокурора на те, що жодних документів, які би підтверджували право проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , не встановлено, то слід зазначити про те, що прокурору відомо про зміну місця проживання підозрюваного за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Колегія суддів вважає, що саме застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням певних обов`язків, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів суспільства.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи, в яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому з огляду на викладене, аналізуючи сукупність наведених вище обставин, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу слідчого судді суду першої інстанції залишити без змін.

За таких обставин апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 14.05.2020 року, щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Судді:

(підпис) (підпис) (підпис)

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_21 .