Справа № 405/2134/20
провадження № 1-в/405/166/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2020 м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду клопотання засудженого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, який на утриманні має малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 23.11.2011 Київським районним судом м. Одеси за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України звільненого з випробувальним терміном 2 роки;
- 07.06.2012 Київським районним судом м. Одеси по ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років і 1 місяця позбавлення волі, 20.04.2015 звільнений по відбуттю строку покарання,
- 11.12.2018 Київським районним судом м. Одеси за ст. 128, ч. 2 ст. 186 КК України на підставі ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки,
про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році»,

встановив:

у провадження Ленінського районного суду міста Кіровограда надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування п. «в», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
В судовому засіданні засуджений просив задовольнити подане ним клопотання про застосування амністії та застосувати до нього п. «в», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання засудженого посилаючись на те, що відповідно до заборон встановлених п. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та п. «в» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія до ОСОБА_4 не може бути застосована.
Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши клопотання та особову справу засудженого, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Пунктом «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», зокрема, передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, - не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Судом встановлено, що вироком Київського районного суду м. Одеси від 11.12.2018 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 128, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання за ст. 128 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі, за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі (а.о.с. 8-13).
Таким чином, ОСОБА_4 було засуджено, зокрема, за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, який відповідно до положень статей 12, 24 КК України є умисним тяжким злочином.
Крім того, встановлено, що ОСОБА_4 відповідно до вироків Київського районного суду м. Одеси від 23.11.2011 та від 07.06.2012 має ще дві судимості за вчинення умисних тяжких злочинів за ч. 3 ст. 185 КК України.
Окрім того, відзначається, що будучи засудженим вироком Київського районного суду м. Одеси від 23.11.2011 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільненим з випробувальним терміном на 2 роки ОСОБА_4 знову вчинив умисний тяжкий злочин за ч. 3 ст. 185 КК України, за який був засуджений вироком Київського районного суду м. Одеси від 07.06.2012.
Відповідно до п. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів.
Згідно з п. «в» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», а також, зокрема, до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.
Враховуючи вищевикладене та те, що ОСОБА_4 має три судимості за вчинення умисних тяжких злочинів і ці судимості не погашені та не зняті у встановленому законом порядку, та те, що останній, будучи звільненим судом від відбування покарання з випробуванням до закінчення визначеного судом іспитового строку, знову вчинив умисний тяжкий злочин, суд констатує відсутність необхідних та достатніх підстав для застосування до засудженого ОСОБА_4 положень Закону України «Про амністію у 2016 році» щодо звільнення від відбування (подальшого відбування) покарання чи скорочення терміну покарання, а отже, в задоволенні клопотання останнього слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись положеннями Закону України «Про застосування амністії в Україні», Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст. 537, 539 КПК України, -

постановив:

в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» - відмовити.
Копію ухвали направити до Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор» для вручення засудженому ОСОБА_4 .
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_6