ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/746/20 Справа № 185/3099/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2020 року про задоволення клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Першотравенську Дніпропетровської області, освіта середня спеціальна, працює на шахті «Ювілейна» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» - гірничий робітник, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України у кримінальному провадженні № 0000778,
за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,

встановила:
Ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2020 року задоволено клопотання слідчого СВ Павлоградського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 00 годин 20 хвилин 10 липня 2020 року, без визначення розміру застави.
Мотивуючи своє рішення слідчий суддя зазначив наступне.
12 травня 2020 року до ЄРДР було внесено відомості за за № 0000778 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України.
Органом досудового розслідування підозрюється ОСОБА_6 у тому, що він, реалізуючи сумісний злочинного намір з ОСОБА_10 та невстановленої під час розслідування особи під іменем ОСОБА_11 , приблизно о 04 год. 15 хв. 11 травня 2020 року домовився з ОСОБА_12 про допомогу в заміні колеса транспортного засобу на трасі між населеними пунктами - с. Богуслав та с. Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області.
ОСОБА_12 прибувши на місце зустрічі де побачив ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , особу під іменем ОСОБА_11 , та ОСОБА_13 , які прибули на місце зустрічі на транспортному засобі марки ЗАЗ «Forza AF4854», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_13 .
Після чого ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу, з метою заволодіння чужим майном, застосовуючи насильство небезпечне для здоров`я ОСОБА_12 , не вдаючись до домовленості з приводу повернення потерпілим грошових коштів, сумісно із ОСОБА_10 та ОСОБА_13 почали наносити численні удари ногами, руками, а також предметом, схожим на биту по різних частинах тіла ОСОБА_12 , вимагаючи від останнього повернення грошових коштів, та долаючи, таким чином, всілякі наміри до можливого опору.
У подальшому, не отримавши від потерпілого грошових коштів, ОСОБА_6 сумісно із ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та собою під іменем ОСОБА_11 , було прийнято рішення про викрадення ОСОБА_14 .
Під час вчинення злочинних, сумісних, групових дій, ОСОБА_6 , діючи сумісно із ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та особою під іменем ОСОБА_11 , заволоділи мобільним телефоном, марки «Samsung А 7», з метою подальшого розпорядження ним, завдавши тим самим ОСОБА_12 матеріального збитку на суму 10 000,00 грн.
Продовжуючи свої заздалегідь заплановані злочинні дії, ОСОБА_6 з використанням буксирувального тросу, проти волі потерпілого, зв`язав ноги ОСОБА_12 , в той час як інші чоловіки зв`язували руки та поклали його в багажне відділення зазначеного транспортного засобу марки ЗАЗ та повезли потерпілого в напрямку м. Першотравенська Дніпропетровської області.
Приблизно з 06-00 год. до 07-00 год. 11 травня 2020 року супроводили ОСОБА_12 зі зв`язаними руками у приміщення квартири АДРЕСА_2 в якій на підставі укладеного договору оренди проживав ОСОБА_15 де потерпілий був залишений зловмисниками.
Перебуваючи в приміщенні вказаної квартири, після короткочасної телефонної розмови із невстановленою під час розслідування особою, ОСОБА_15 , керуючись корисливими мотивами, вимагаючи повернення грошових коштів, наніс не менше трьох ударів в область правого вуха ОСОБА_12 , з метою примушування до вирішення майнового питання щодо повернення потерпілим грошових коштів. Переймаючись за своє життя та здоров`я, ОСОБА_12 пообіцяв заробити грошові кошти за кордоном та за їх рахунок придбати транспортний засіб для розрахунку за борги, що дозволило йому дійти згоду з майнового питання з ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та особою під іменем ОСОБА_11 , які тільки після цього, в обідній час 11 травня 2020 року перевезли ОСОБА_12 на зазначеному транспортному засобі у м. Тернівка Дніпропетровської області, де приблизно о 13 год. 30 хв. ОСОБА_12 прийшов додому.
Крім того, ОСОБА_6 , діючи сумісно із ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та особою під іменем ОСОБА_11 , приблизно о 05-00 год. 11 травня 2020 року, попередньо застосувавши насильство, яке є небезпечним для здоров`я потерпілого, відкрито заволоділи транспортним засобом, коли ОСОБА_10 сів за кермо транспортного засобу марки ВАЗ 21061, державний номер НОМЕР_2 на якому потерпілий прибув на місце зустрічі та який належить ОСОБА_16 , прослідував у м. Першотравенськ Дніпропетровської області, де по закінченню злочинних дій відносно потерпілого ОСОБА_12 вказаний транспортний засіб був залишений у м. Першотравенську, в якості гарантії повернення грошових коштів ОСОБА_12 .
12 травня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
Слідчим суддею зазначено, що зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, враховуючи його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, а також, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_6 вчинив злочини, серед яких є особливо тяжкий злочин, раніше не судимий, враховуючи також існування ризиків незаконного впливу на інших учасників кримінального правопорушення з метою схилення їх до надання суду неправдивих свідчень на його користь, перебуваючи на свободі, ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому слідчий суддя дійшов до висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки інший, менш суворий запобіжний захід, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти наявним ризикам у кримінальному провадженні.
Підозрюваний ОСОБА_6 не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою замінити йому вид запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.
Посилається на те, що він має постійне місце проживання, місце роботи, а також він є єдиним опікуном матері похилого віку в якої тяжкий стан здоров`я. Зазначає, що не думав про такі наслідки і допустив помилку в чому кається.
Під час апеляційного розгляду підозрюваний та захисники підтримали вимоги скарги, просили їх задовольнити. Вважають, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, а ризики, на які вказують слідчий та прокурор, не доведені.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог підозрюваного. Вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою.
В судових дебатах учасники провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддюдоповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчим відділом Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження від 12 травня 2020 року № 0000778 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, що за своїми ознаками підпадають під правову кваліфікацію злочинів, визначених ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 146, ч.3 ст. 289 КК України.
12 травня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 146, ч.3 ст. 289 КК України.
13 травня 2020 року слідчий СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 на строк 60 днів.
Оскаржуваною ухвалою клопотання слідчого задоволено та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 00.20 годин 10 липня 2020 року.
Відповідно до ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону ним були дотримані у повному обсязі.
Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні ряду злочинів, серед яких особливо тяжкий, наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Обґрунтованими є й висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, що підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити спробу переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, або здійснити вплив на інших учасників кримінального провадження, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі доведення його вини в інкримінованих злочинах, а також враховуючи його вік, стан здоров`я, та міцність соціальних зв`язків.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що зазначені ризики є суттєвими, і їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_6 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, зокрема у вигляді домашнього арешту, на якому наполягали підозрюваний та його захисники, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного, не можуть їм запобігти.
Посилання в апеляційній скарзі підозрюваного про те, що він має постійне місце проживання, місце роботи, а також на те, що він є єдиним опікуном матері похилого віку, яка потребує постійної турботи, на думку колегії суддів заслуговують на увагу, однак вказані доводи оцінені судом в сукупності з іншими доказами про справі.
Колегія вважає, що прокурором надано достатні та переконливі дані, які вказують на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам та підтвердження відсутності обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які не є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а стороною захисту не надано жодного доказу, які свідчать про протилежне та спростовують ці твердження прокурора.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що доводи сторони захисту щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді, є необґрунтованими.
При апеляційному розгляді порушень процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали, не встановлено.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, ухваленою у відповідності до закону, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 177, 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4