печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

представника власника майна ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000150, -

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва в порядку ст. 174 КПК України із клопотанням про скасування арешту, накладеного на групу приміщень АДРЕСА_1 (на теперішній час АДРЕСА_2 .

Обґрунтовуючи клопотання, заявник зазначає, що при накладенні арешту не враховано розумність та співмірність обмеження права власності. Також, на думку заявника, прокурор при накладенні арешту помилково посилався на те, що майно перебуває в комунальній власності, натомість як спірні приміщення на праві власності належать ОСОБА_5 . Вказує, що арештоване майно не є предметом кримінального правопорушення. Повідомлення про підозру в кримінальному провадженні будь якій особі не складалось. ОСОБА_5 є добросовісним набувачем нерухомого майна, являється підприємцем та планує використовувати приміщення у господарській діяльності.

В судовому засіданні представник власника майна адвокат ОСОБА_3 вимоги клопотання підтримав, просив задовольнити. Зазначив, що ОСОБА_5 є добросовісним набувачем нерухомого майна. Накладення арешту позбавляє її права використовувати майно, яке на даний час перебуває в аварійному стані. ОСОБА_5 має намір привести приміщення до придатного стану та використовувати їх в господарській діяльності. Твердження прокурора щодо знаходження майна в комунальній власності вважав помилковими, оскільки право власності у встановленому порядку зареєстроване за ОСОБА_5 . При накладенні арешту кваліфікація кримінального правопорушення була визначена за ч. 1 ст. 358 КК України. Проте, представник вважав, що за вказаною кваліфікацією житлові приміщення не можуть бути предметом чи об`єктом кримінального правопорушення. В подальшому кваліфікацію кримінального правопорушення змінено на ч. 5 ст. 191 КК України, однак досудове розслідування за даною статтею не здійснюється. Підозрювані в кримінальному провадженні відсутні. Крім того, вказав, що в провадженні Печерського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом прокурора в інтересах держави в особі Київської міської ради до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ТОВ «Компанія Трест Промтехмонтаж 2», Лаптій та ОСОБА_5 про скасування свідоцтв, визнання недійсними договорів купівлі продажу недійсними та витребування майна, рішення у якій на даній час не прийнято. З огляду на це, представник вважав, що прокурор може звертатися до суду з відповідною заявою про забезпечення позову, а не шляхом застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна в кримінальному провадженні.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечувала. Зазначила, що арешт накладено обґрунтовано, на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, підстави для арешту майна не відпали. Вказала, що при накладенні арешту слідчим суддею були дослідженні матеріали клопотання про арешт, які підтверджували, що майно перебуває в комунальній власності. Згідно експертної оцінки вартість майна складає близько 7 млн. грн., що значно перевищує оцінку надано при його відчуженні. Зазначила, що дії з підробки документів вчиненні саме з метою заволодіння спірним майном. В задоволенні клопотання просила відмовити.

Вислухавши позиції сторін, вивчивши матеріали справи, надходжу до наступних висновків.

Слідчим відділом Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000150 від 02.08.2016, яке було внесено до ЄРДР за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, за фактом незаконного відчуження нежитлових приміщень по вул. П. Лумумби, 10, корп. 1 у Печерському районі м. Києва, які належать територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради.

В подальшому, постановою прокурора Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_4 в кримінальному провадженні № 0000150 склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 358 КК України, перекваліфіковано на склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 5 ст. 191 КК України.

В рамках означеного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12.01.2017 по справі № 757/1324/17-к, з урахуванням внесених виправлень ухвалою слідчого судді від 24.02.2017 накладено арешт на майно, а саме:

- групу приміщень № 29, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , власником яких є ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна про реєстрацію права власності № 77630675 від 03.01.2017; групу приміщень № 30, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 , власником яких є ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна про реєстрацію права власності № 77630988 від 03.01.2017, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування означеним майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Приймаючи рішення про накладення арешту, слідчий суддя виходив із посилань прокурора на те, що під час досудового розслідування встановлено, що будинок за адресою: АДРЕСА_5 побудований 1956 року, знаходився у державній власності та обліковувався на балансі тресту Промтехмонтаж-2. Відповідно до інформації Департаменту комунальної власності виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) №062/11/10-10533 від 18.10.2016, приватизація нежитлових приміщень за вказаною адресою не здійснювалась. Таким чином, нежитлові приміщення №№ 29, 30 загальною площею 353,1 кв. м, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. П. Лумумби, 10, корп. 1 у м. Києві Київською міською радою не відчужувалося, право власності територіальної громади на вказане майно не припинялося. В подальшому, приміщення (№№ 29, 30) загальною площею 353,1 кв.м. в будинку по вул. П. Лумумби, 10, корп. 1 у Печерському районі м. Києва ТОВ КОМПАНІЯ ТРЕСТ ПРОМТЕХМОНТАЖ-2 були відчужені. На підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 2772 та 2775, виданого 09.11.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , право власності на групу приміщень (№№ 29, 30) загальною площею 339 кв.м. у будинку по АДРЕСА_6 зареєстровано за ОСОБА_5 . З урахуванням викладеного слідчим суддею встановлено достатньо даних для висновку, що зазначені прокурором в клопотанні об`єкти нерухомого майна відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а незастосування арешту може призвести до зникнення, втрати майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Відносно вказаних нежитлових приміщень здійснюється досудове розслідування, арештоване майно є предметом кримінального правопорушення, а скасування на даний час арешту може призвести до його незаконного відчуження.

Відповідно до п. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Накладений арешт по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження.

Зазначених висновків слідчого судді представником власника майна не спростовано.

Посилання представника власника майна на те, що арешт на спірне майно може бути накладено в порядку забезпечення позову в порядку цивільного судочинства не спростовують наявності підстав для арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні, будь-яких обмежень щодо цього положення Кримінального процесуального кодексу України не містять.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Так, на час розгляду слідчим суддею даного клопотання про скасування арешту майна, обставини, якими обґрунтовувався арешт не перестали існувати, а необхідність в подальшому продовженні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна не відпала, застосований захід забезпечення кримінального провадження є співмірним із метою його застосування.

За таких обставин вважаю, що в силу принципу змагальності сторін представником власника майна не доведено, що арешт накладено необгрунтовано чи в його застосування відпала потреба, із чим закон пов`язує підстави для скасування арешту майна, а тому клопотання слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170-174, 309, 372, 392 КПК України, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000150 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1