Справа № 201/4809/20
Провадження № 1-кп/201/1242/2020
УХВАЛА

11 червня 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0001459 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України;

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурором подано клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 в якому прокурор посилалась на те, що обвинувачений не вперше притягається до кримінальної відповідальності, і перебуваючи на свободі може намагатись уникнути суду, впливати на свідків, потерпілу та експерта, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити новий злочин.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого посилаючись на те, що всі зазначені прокурором ризики не доведені. Обвинувачений раніше, перебуваючи під більш м`яким запобіжним заходом не допускав порушень своїх процесуальних обов`язків. Впливати на свідків і потерпілу не має сенсу, так як злочин в якому він обвинувачується вчинений в умовах неочевидності, а вплив на експерта не можливий, так як останній вже надав свій висновок. Перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином також не можливе, так як досудове слідство завершене В разі ж встановлення наявності хоча б якогось ризику, вони вважали за можливе застосувати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, який зможе забезпечити ці ризики.

Вислухавши думку учасників, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 197, 198 КПК України строк тримання під вартою особи не може перевищувати шістдесяти діб і в разі закінчення цього строку прокурор має право звернутись до суду з клопотанням про продовження строків тримання особи під вартою.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України однією з підстав для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, однак так як кримінальне провадження перебуває на стадії судового провадження, то обґрунтованість підозри не перевіряється з огляду на те, що суд до вирішення справи не має право давати оцінку доказам і приходити до будь-якого висновку щодо обґрунтованості висунутого обвинувачення.

Згідно ч 2 ст. 177 КПК України другою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Суд вважає встановленим наявність ризику вчинення обвинуваченим повторного злочину, оскільки останній перебуваючи на свободі, будучи повідомленим про підозру у вчинені тяжкого злочину, під час дії запобіжного заходу, знову обвинувачується у вчиненні тяжкого корисливого злочину, що саме по собі свідчить про наявність ризику вчинення обвинуваченим нового злочину.

Наявність інших ризиків прокурором не доведено, так як всі доводи захисника, зазначені вище є логічними і свідчать про те, що ризики заявлені прокурором не мають підґрунтя.

Таким чином суд встановлено наявність ризику визначеного п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про доцільність продовження найсуворішого запобіжного заходу суд врахує вищевказаний ризик, те що метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також враховує вік та стан здоров`я обвинуваченого, його соціальні зв`язки, які є міцними, те що він працює неофіційно, притягнутий до кримінальної відповідальності за умисний корисливий злочин, і зараз обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину, обставини злочину описані в обвинувальному акті, що свідчить про те, що обвинувачений в даний час несе в собі певну небезпеку для суспільства та з урахуванням вищеописаних обставин це свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

В той же час суд вважає за необхідне на підставі ч. 3 ст. 183 КПК України визначити розмір застави за умови внесення якого обвинувачений ОСОБА_3 підлягає звільненню з-під варти, у розмірі, який було визначено раніше в сумі 168 160 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 314 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 до 9 серпня 2020 року.

Встановити, що у разі внесення обвинуваченим ОСОБА_3 або іншою фізичною чи юридичною особою застави у розмірі 168 160 гривень, ОСОБА_3 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави та звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 з-під варти зобов`язати його прибувати за кожною вимогою суду, не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що у разі порушення обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Головуючий суддя ОСОБА_1