ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження №0001978 від 13.05.2018р. стосовно

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Житомира, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, працюючого підсобним працівником у ФОП ОСОБА_4 , зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89КК України

по обвинуваченню за ч.1 ст.185КК України

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 12.05.2018року близько 14 години на запрошення ОСОБА_6 перебував у будинку АДРЕСА_2 , в якому остання проживає, де в одній з кімнат помітив у шафі грошові кошти, які належать ОСОБА_6 .

В цей же день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме вказаних грошових коштів ОСОБА_6 ..

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , скориставшись тим, що ОСОБА_6 знаходилася в іншій кімнаті, пересвідчившись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непомітними для сторонніх осіб, керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу таємно викрав із вказаної кімнати будинку АДРЕСА_2 грошові кошти у сумі 5000 гривень та 990 доларів США, що станом на 12.05.2018р. еквівалентно 25 930 грн 24 коп, загалом на суму 30 930 грн 24 коп.

В подальшому, ОСОБА_3 утримуючи викрадене майно при собі, місце вчинення кримінального правопорушення залишив та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 30 930 грн 24 коп.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.185КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

27 листопада 2018року обвинувачений ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_6 уклали угоду про примирення, згідно якої обвинувачений визнав свою винуватість за вказаною в обвинувальному акті статтею кримінального кодексу, відшкодував спричинену шкоду, було визначено та узгоджено вид та розмір покарання у виді штрафу в розмірі 850грн.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину, підтримав угоду, укладену між ним та потерпілою.

Потерпіла ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні угоду підтримала та ствердила, що матеріальних претензій до обвинуваченого не має.

Прокурор висловив думку про затвердження угоди, оскільки її умови відповідають вимогам закону.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно п.1ст.314КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні, суд має право, зокрема затвердити угоду.

Відповідно до вимог ст.468КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Відповідно до вимог ч.3 ст.469КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої та середньої тяжкості.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.185КК України, який згідно ч.2 ст.12КК України відноситься до злочину середньої тяжкості.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права визначені абзацами 1-4 п.1 ч.5 ст.474КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1ст.473КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, що передбачені в угоді.

Суд приходить до висновку, що дана угода відповідає вимогам КПК України та може бути затверджена і на ній може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать його вимогам, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань, встановлені фактичні підстави для визнання винуватості.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що обставинами, що пом`якшують його покарання є щире каяття, відшкодування завданих збитків. Обставин, які обтяжують покарання по справі не встановлено. Також суд враховує, що ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується посередньо, працює, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вчинив умисне кримінальне правопорушення, що була укладена угода про примирення між обвинуваченим та потерпілою. З врахуванням встановлених обставин справи та особи винуватого суд вважає призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу.

Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні.

Запобіжний захід не обирався. Арешт на майно не накладався.

Керуючись ст. ст.314, 373, 374, 375, 394, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_6 , укладену 27 листопада 2018року по кримінальному провадженню №0001978 від 13.05.2018р. по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.1 ст.185КК України.

ОСОБА_3 визнати винним за ч.1 ст.185КК України та призначити покарання за цим законом у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят ) гривень.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_3 не обирати.

Вирок суду на підставі угоди про примирення може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня проголошення до Житомирського апеляційного суду:

обвинуваченим виключно з підстав призначення покарання суворішого ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 ст.474КПК України, в тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди;

потерпілою виключно з підстав призначення покарання менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 6-7 ст.474КПК України, в тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1