УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого - криміналіста СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий - криміналіст СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

В обґрунтування вказаного клопотання зазначено, що 04 грудня 2019 року, приблизно о 22 годині 20 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи у приміщенні гаражу № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 гаражного кооперативу «Юність», розташованого по вулиці Юності у місті Запоріжжі, через раптово виниклі особисті неприязні стосунки до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що склалися на ґрунті раніше існуючої конфліктної ситуації, вирішили завдати потерпілому фізичних страждань шляхом нанесення ударів сторонніми предметами по голові та тулубу потерпілого, за для чого, попередньо, досягли домовленостей з приводу запланованого злочину.

Так, 04 грудня 2019 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , з метою заподіяння фізичних страждань ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні гаражу № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 гаражного кооперативу «Юність», розташованого по вулиці Юності у місті Запоріжжі, наявним у нього в руках металевим предметом, схожим на кастет, наніс потерпілому два-три удари по голові. У той же час ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні того ж гаражу, діючи без розриву у часі, переслідуючи спільну з ОСОБА_7 мету, спрямовану на спричинення сильного фізичного болю ОСОБА_8 , наявним у нього металевим молотком, наніс приблизно два-три удари по голові.

В подальшому, розуміючи наміри потерпілого, який залишив приміщення гаражу та, попрямував до належного йому автомобілю марки «ЗАЗ 1102 Славута», реєстраційний номер НОМЕР_3 , припаркованого поряд, наздогнали його та, поваливши на землю, з метою завдання йому сильних фізичних страждань, за попередньою змовою групою осіб, нанесли не менше десяти ударів руками та ногами в область голови, спричинивши множинні забійні рани голови, забійну рану нижньої губи, гематому правої надбрівної дуги повік, забій кісток носа, забійну рану лівого ліктьового суглобу, які супроводжувалися сильним фізичним болем. Далі, продовжуючи долати волю потерпілого до супротиву та запобігти його подальшим можливим спробам втечі з місця події, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , діючи спільно, за попередньою змовою між собою, наявними у них полімерними стяжками хомутами, зв`язали руки ОСОБА_8 та посадили на заднє сидіння автомобіля останнього, тим самим повністю обмежили його вільне пересування.

Намагаючись врятуватись, ОСОБА_8 зміг розірвати полімерні стяжки хомути та пересів за водійське сидіння власного автомобіля, за для того, щоб втекти на ньому з місця вчиненого злочину, однак ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , діючи спільно, за попередньою змовою між собою, з метою завдання фізичного болю ОСОБА_8 , витягли потерпілого з салону автомобіля марки «ЗАЗ 1102 Славута», реєстраційний номер НОМЕР_3 , припаркованого поряд з гаражем № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 гаражного кооперативу «Юність», розташованого по вулиці Юності у місті Запоріжжі та зв`язали йому руки полімерними стяжками хомутами, поверх яких нав`язали полімерну липку стрічку-скотч, а потім помістили на заднє сидіння салону автомобіля марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_4 , який перебуває у користуванні ОСОБА_7 та рушили у напрямку Шевченківського району міста Запоріжжя, біля будинку № 31 по вулиці Олексія Поради у місті Запоріжжі були зупинені та затримані працівниками поліції.

Слідчий посилаючись на те, що строк тримання під вартою закінчується 26 березня 2020 року, однак, внаслідок особливої складності кримінального провадження завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим, оскільки у кримінальному провадженні необхідно виконати ряд процесуальних дії, а також на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, просить клопотання задовольнити, продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах терміну досудового розслідування.

Слідчий та прокурор у судовому засіданні підтримали клопотання.
Захисник та підозрюваний кожний окремо проти задоволення клопотання заперечували, вважаючи відсутніми в провадженні ризики, просили застосувати більш м`який запобіжний захід.
Заслухавши пояснення слідчого, думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.
Встановлено, що 05.12.2019 року слідчим слідчого управління ГУНП в Запорізькій області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000518, внесене кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

05.12.2019 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
05.12.2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.
07.12.2019 року ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 02.02.2020 року.

27.01.2020 року ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до чотирьох місяців, тобто до 05.04.2020 року.

27.01.2020 року ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя підозрюваному ОСОБА_5 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26.03.2020 року включно.

КПК України передбачено можливість продовження відносно підозрюваного вже застосованого до нього раніше запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Ч. 3 ст. 197 КПК України передбачено, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Ч. 1 ст. 199 КПК України встановлено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Ч. 3 ст. 199 КПК України визначає, що «клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою».
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжних заходів є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Згідно ст. 183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Під час судового розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Зокрема, при розгляді клопотання слідчий суддя, також, оцінює підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.
Слідчим у клопотанні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.
У клопотанні слідчий вказує, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, про що зазначено вище.
Згідно Постанови N14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 р. «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини, у справі «Бойченко проти Молдови» (№ 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року), одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу. А у справі «Мамедова проти Росії» (№ 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року) Європейський суд дійшов висновку, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Слідчим суддею оцінено негативні наслідки для підозрюваного та інших осіб, які в даному конкретному випадку не перевищують необхідності забезпечення досягнення завдань у даному кримінальному провадженні.
Частиною 1 ст. 29 Конституції України, передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Так, при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Згідно практики ЄСПЛ існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (див. рішення у справі «Смирнова проти Росії» (Smirnova v. Russia), заяви №№ 46133/99 і 48183/99, п. 63, ECHR 2003-IX (витяги)). У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (див. рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії» (Vrenсev v. Serbia), заява № 2361/05, п. 76).

Слідчий суддя, вважає доведеним той факт, що більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, може забезпечити ризикам, передбаченим ч. 1, 3, 5 ст.177 КПК України.
Крім того, неможливість закінчення досудового розслідування слідчим у зв`язку з необхідністю провести слідчі дії, не може розцінюватися як обставина, необхідна для тримання підозрюваного під вартою.
Якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставин, передбачених пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. (ч.4 ст.194 КПК України).
Додержуючись вимог частин 1 та 2 ст.22 та ст.26 КПК України, клопотання вирішено в межах заявлених вимог, доводів і долучених до клопотання доказів, у зв`язку із чим суд переконаний у необхідності забезпечення ОСОБА_5 гарантованого йому права на свободу, згідно з яким ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. (ст. 29 Конституції України). Відповідно до ч. 1 ст.12 КПК України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах, передбачених цим Кодексом.
З врахуванням вищевикладеного, слідчий суддя вважає за доцільне змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, виконання ним процесуальних обов`язків та буде запобігати впливу підозрюваним на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні.
Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного певні обов`язки.

Керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 206, 309 КПК України,

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого - криміналіста СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту заборонивши цілодобово залишати місце проживання за адресоюАДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 05 квітня 2020 року включно.
Підозрюваного ОСОБА_5 негайно доставити до місця проживання та звільнити з під варти.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконання покладених на нього обов`язків.
Покласти на ОСОБА_5 передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки:

- не залишати цілодобово місце проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- з`являтися до органів досудового слідства і суд, за першим викликом, у призначений час;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками в даному кримінальному провадженні №0000518 від 05.12.2019 року;
- за наявності здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в України;

- носити електронний засіб контролю.

Визначити строк дії вказаної ухвали до 05 квітня 2020 року включно.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Копію ухвали для виконання передати до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1