Провадження № 11-сс/824/7043/2019 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
про відмову у відкритті провадження

18 грудня 2019 року м. Київ
Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_2 , вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27 листопада 2019 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Київської місцевої прокуратури №4, яка полягає у нерозгляді клопотання, -

В С Т А Н О В И Л А:

До слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Київської місцевої прокуратури №4, яка полягає у нерозгляді клопотання поданого ним 29.07.2019 року в межах кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0013810 від 08.10.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27 листопада 2019 року ОСОБА_3 у задоволенні скарги відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді від 27.11.2019 року та призначити новий розгляд його скарги.
Підставами для відкриття апеляційного провадження апелянт вважає правову позицію Верховного суду та Конституційного Суду України. Оскільки слідчий суддя Дніпровського районного суду міста Києва прийняв рішення, яке на думку апелянта не передбачене КПК, то суду апеляційної інстанції під час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою на це рішення, слід керуватися приписами частини шостої статті 9 КПК України щодо застосування загальних засад кримінального провадження, визначених частиною першою статті 7 КПК України. Однією з таких засад є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (пункт 17 частини першої статті 7 КПК України). Зміст цієї засади розкрито у статті 24 КПК України, згідно з частиною першою якої кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України .
Перевіривши доводи апеляційної скарги вважаю, що у відкритті апеляційного провадженні за апеляційною скаргою ОСОБА_3 слід відмовити з наступних підстав.
У відповідності до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
Відповідно до ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з вимогами ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
При цьому, відповідно до положень ст. 24, ч. 3 ст. 392 КПК України, забезпечення гарантованого права на оскарження процесуальних рішень слідчого судді здійснюється в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування регламентовано §2 Глави 26 КПК України.
Так, частинами першою та другою статті 309 КПК України визначено вичерпний перелік, що не підлягає розширеному тлумаченню, ухвал слідчого судді під час досудового розслідування, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.
Водночас частиною третьою статті 309 КПК України встановлено, що скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Тобто у випадку незгоди сторін з іншими ухвалами слідчого судді, їх законність підлягає перевірці судом першої інстанції під час підготовчого провадження.
При цьому зміст вказаної норми закону кореспондується з положеннями ч. 3 ст. 307 КПК України, згідно якої ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.
Таким чином, ухвала слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27 листопада 2019 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Київської місцевої прокуратури №4, яка полягає у нерозгляді клопотання, є рішенням, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Згідно ст. 399 ч. 4 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
З огляду на викладене, у відкритті апеляційного провадження, відповідно до положень ч. 4 ст. 399 КПК України, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27 листопада 2019 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Київської місцевої прокуратури №4, яка полягає у нерозгляді клопотання слід відмовити.
Вказуючи на незаконність та необґрунтованість рішення слідчого судді, яке на переконання апелянта, постановлено з істотним порушенням норм кримінального процесуального закону та обґрунтовуючи можливість оскарження ухвали слідчого судді від 27.11.2019 року в апеляційному порядку, ОСОБА_3 посилається на положення ст.ст. 7, 9, 24 КПК України, рішення Конституційного Суду України та практику Європейського суду з прав людини.
Проте, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_3 доводи щодо наявності підстав для перегляду оскаржуваної ухвали слідчого судді від 27.11.2019 року в апеляційному порядку є непереконливими та не приймаються до уваги з огляду на те, що питання оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування чітко врегульовані статтями 307 та 309 КПК України, які є спеціальними по відношенню до загальних (частина перша статті 7 КПК України), і саме вони підлягають застосуванню під час розгляду апеляційних скарг на ухвали слідчого судді.
У статтях 303-307, 309, ч. 4 ст. 399 КПК України відсутня вказівка на те, що суддя апеляційного суду відмовляє у відкритті провадження на оскаржуване судове рішення, тільки тоді, коли ухвала слідчого судді за формою і змістом відповідає вимогам закону та якщо слідчий суддя при постановленні рішення ретельно дотримався вимог статей 303-307 КПК України.
Відсутність у КПК України норми, яка б регулювала дії учасників кримінального провадження у разі постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилають положення частини третьої статті 309 КПК, не дає підстави суду апеляційної інстанції перевіряти її законність під час вирішення питання у відповідності до ч.4 ст. 399 КПК України.
При цьому слід зазначити, що ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях щодо України, зокрема у справі "Чанєв проти України", вказував, що найбільш доцільним способом вирішення проблем прогалин у законодавстві є внесення змін до відповідного законодавства.
Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, апелянтом оскаржується ухвала слідчого судді від 27 листопада 2019 року, якою відмовлено у задоволенні скарги на бездіяльність посадових осіб Київської місцевої прокуратури №4, яка полягає у нерозгляді клопотання, що згідно ст. 309 КПК України апеляційному оскарженню не підлягає.
За таких обставин, у відкритті провадження за апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27 листопада 2019 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Київської місцевої прокуратури №4, яка полягає у нерозгляді клопотання, відповідно до вимог ч.4 ст. 399 КПК України, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 309, 399, 422 КПК України,-

У Х В А Л И Л А:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27 листопада 2019 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Київської місцевої прокуратури №4, яка полягає у нерозгляді клопотання.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Суддя ОСОБА_2