ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/7813/15-к
Провадження № 1-кп/210/117/19
У Х В А Л А
іменем України
"23" грудня 2019 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

головуючого-судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 187 КК України відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002067 від 13.07.2015 року, колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:
В провадженні Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу перебуває вказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу, оскільки завершити розгляд справи не представляється за можливе, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою до обрання запобіжного заходу обвинуваченому не змінились.

Обвинувачений та його захисник, кожен окремо, заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт.

Колегія суддів, заслухавши думку сторін щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прийшла до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинуваченим було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який спливає 08.01.2020 року.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Клопотання прокурора вмотивоване тим, що наразі наявні ризики того, що обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на показання свідків та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Відповідно до oc2.nsf/link1/an_1357/ed_2012_07_05/pravo1/ НОМЕР_1 .html?pravo=1#1357" title="Кримінальний процесуальний кодекс України; нормативно-правовий акт № 4651-VI від 13.04.2012">ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи; репутацію, майновий стан, відсутність судимостей.

Аналізуючи дані про обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів бере до уваги, що останній, має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 15 років. Вину у вчиненні даного кримінального правопорушення не визнає.

Крім того, колегія суддів вважає наявними наступні ризики. Так, перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_6 , усвідомлюючи можливе покарання за вчинене, може переховуватись від суду, незаконно впливати на показання свідків та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки у разі ухвалення обвинувального вироку суду, особа буде засуджена до реальної міри покарання.

Відтак, колегія суддів доходить висновку, що більш м`який запобіжний захід не виправдовує себе та не може забезпечити цілей кримінального провадження, а саме, не зможе запобігти встановленим судом ризикам.

Колегія суддів не приймає доводи та заперечення обвинуваченого та захисника, про необхідність відмовити у задоволенні клопотання прокурора, а також можливість заміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки вони не спростовують доводи прокурора про наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 ще на 60 діб, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 331, 370, 372 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Продовжити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 /шістдесят/ днів, а саме до 19.02.2020 року включно.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію ухвали направити до Державної установи «Криворізька установа виконання покарань №3».

Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по справі.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
Суддя: ОСОБА_2
Суддя: ОСОБА_3