Провадження № 1-кс/947/8062/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.06.2020 року

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СВ Київського ВП в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001632 від 09.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до клопотання, 08.06.2020 близько 14:00, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки ВАЗ 2101 р.н. НОМЕР_1 , здійснюючи розворот на перехресті Адміральського пр-ту та вул. Суднобудівельної у напрямку Люстдорфської дороги та на зазначеному перехресті здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_6 11.10.2008, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Внаслідок пригоди ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження у вигляді рваної рани лівої голені та саден правого стегна, якого доставлено до КНП «ООДКЛ».

09.06.2020 року за вказаним фактом дорожньо-транспортної пригоди розпочате досудове розслідування, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

09.06.2020 року вищевказаний транспортний засіб було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

У зв`язку з викладеним, у органа досудового розслідування виникла необхідність в арешті вище зазначеного автомобілю, який визнаний речовим доказом та має суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 233 КПК України автомобіль «ВАЗ 2101» р.н. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , підпадає під ознаки іншого володіння особи, так згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_10 , який зареєстрований за адресою Одеська обл., с. Солтанівка.
Підставою тимчасового вилучення майна згідно п.1 ч. 2 ст. 167 КПК України, є те, що автомобіль «ВАЗ 2101» р.н. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , відноситься до речей, які зберегли на собі сліди скоєння кримінального правопорушення.

Підставами арешту майна автомобіля «ВАЗ 2101» р.н. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 відповідно до ч.1 ст.170 КПК України є наявність розумних підозр, які свідчать про те що вказаний предмет являється доказом у вказаному кримінальному провадженні.
Завданням арешту майна - «ВАЗ 2101» р.н. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Метою накладення арешту згідно п.1, п.11 ч.2 ст.170 КПК України на вищевказаний транспортний засіб, є збереження речових доказів якими є автомобіля «ВАЗ 2101» р.н. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , які мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні його арешт потрібен для позбавлення власників можливості відчужувати вказане майно, або псування, втрати, знищення, перетворення, пересування, передачі,що в свою чергу в подальшому унеможливить прийняття законного, та об`єктивного рішення.
Якщо транспортний засіб буде перебувати у володінні особи, яка зацікавлена в кінцевому рішенні по кримінальному провадженню або до нього буде доступ сторонніх осіб, існує реальна загроза відчуження, зміни або знищення вказаного майна, його втрата може слугувати втратою доказової бази по провадженню.
Слідчий в судове засідання не з`явився надавши до суду заяву про розгляд клопотання в його відсутність.

Відповідно до рапорту, наданого слідчим, місцезнаходження власника майна встановити не виявилось можливим.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вважаю, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В судовому засіданні встановлено, що вилучене в ході огляду місця події майно відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки вилучене майно могло зберегти на собі сліди вчинення зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження вилученого майна.

Викладене в повній мірі підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою про залучення речових доказів від 09.06.2020 року, згідно якої автомобіль «ВАЗ 2101» р.н. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 визнано речовим доказом в кримінальному провадженні №0001632 від 09.06.2020.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечення збереження речових доказів. В свою чергу не накладення арешту на тимчасово вилучене майно може призвести до його знищення, приховання, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженні.

Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, й, відповідно захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підлягає застосуванню.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу на ту обставину, що 09.06.2020 був вилучений автомобіль «ВАЗ 2101» р.н. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який визнаний речовим доказом, однак у випадку відповідності такого майна в подальшому критеріям, передбаченим п.1 ч.6 ст.100 КПК України, слідчий повинен вирішити питання про передачу транспортних засобів на відповідальне зберігання власнику.

Таким чином, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, слідчий повинен вирішити питання про передачу транспортного засобу, яке є речовим доказом, на відповідальне зберігання власнику, з метою не порушення прав останнього.

Керуючись ст.ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Київського ВП в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001632 від 09.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль «ВАЗ 2101» р.н. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_4 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження і користування вказаним автомобілем власником та іншими особами.

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Київського ВП в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1