Номер провадження 1-кп/243/539/2020
Номер справи 243/2598/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
« 09 » квітня 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

- прокурора ОСОБА_3 ,

- потерпілої - ОСОБА_4

- обвинуваченого ОСОБА_5 ,

- захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 5 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000299 від 07 лютого 2020 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаївка, Донецької області, громадянина України, одруженого, офіційно не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 8 лютого 2013 року по справі №2/243/206/2013 та на підставі виконавчого листа від 12 березня 2013 року ОСОБА_5 , повинен сплачувати аліменти на користь ОСОБА_4 , на утримання дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 10 грудня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття.
Знаючи про необхідність сплати аліментів, ОСОБА_5 в період часу з 10 грудня 2012 року по 27 лютого 2020 року, маючи умисел на ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), ігноруючи рішення суду та ухиляючись від його виконання, не сплачував аліменти, порушуючи ст. 21, ч. З ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до положень яких, усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними та що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, в період виникнення заборгованості не працевлаштувався, заходів до пошуку роботи та працевлаштування не вживав, до центру зайнятості населення не звертався, отримуючи певний дохід від тимчасових (неофіційних) робіт, добровільно матеріальну та будь-яку іншу допомогу своєму сину не надавав.
Восени 2014 року, більш точної дати під час досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_5 змінив місце мешкання, однак Слов`янський міськрайонний відділ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) не повідомив. У зв`язку з чим, ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02.10.2014 оголошено розшук ОСОБА_5 .
Незважаючи на попередження державного виконавця Слов`янського міськрайонного відділу ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про необхідність виконання свого обов`язку та можливості настання кримінальної відповідальності, аліменти не виплачував, що призвело до виникнення заборгованості по виплаті аліментів станом на 27 лютого 2020 року в розмірі 98433,00 грн., що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідних платежів.
У судовому засіданні обвинувачений свою вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України визнав, пояснив, що дійсно має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини на користь потерпілої у розмірі частини його доходів, та не вживав заходів для її усунення. Сплачував аліменти частково, у невеликих розмірах. Зазначив, що має сумніви до того, що саме він є батьком дитини, тому й не сплачував. Зауважив, що про рішення про стягнення аліментів, йому стало відомо влітку 2014 року, але припускає, що перерахування аліментів на користь потерпілої у 2013 році, відповідно до вказаного рішення суду, могло відбуватися його дружиною або батьками, можливо за його згодою, у зв`язку зі спливом часу не пам`ятає. Просив суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, провина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні наступними доказами.

Так, потерпіла в судовому засіданні пояснила, що більше року співмешкала у цивільному шлюбі з обвинуваченим, вони з ним мають спільну дитину, 2012 року народження. За рішенням суду від 08.02.2013 року з обвинуваченого на її користь стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу обвинуваченого до повноліття дитини, починаючи з 10.12.2012 року. Спочатку аліменти вона отримувала, але у невеликих розмірах, частково. Останні три роки аліменти не отримувала від обвинуваченого. Зазначила, що дитини страждає хронічними захворюваннями. Просить суд призначити обвинуваченому покарання у вигляді громадських робіт.

Заявою потерпілої про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 за ухилення від сплати аліментів.

Свідоцтвом про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 від 08.08.2012 року, з якого вбачається, що ОСОБА_5 є батьком дитини.
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08.02.2013 року по справі № 0544/15351/2012, яким вирішено стягувати з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.12.2012 року та до повноліття дитини.

Виконавчим листом № 2/243/206/2013, виданим Слов`янським міськрайонним судом Донецької області 12.03.2013 року, про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з 10.12.2012 року.

Постановою про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем органу державної виконавчої служби Слов`янського управління юстиції від 13.03.2013 року (ВП № 36972607) по примусовому виконанню виконавчого листа № 2/243/206/2013, виданого 12.03.2013 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області про стягнення аліментів з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 .

Відповідно до довідки-розрахунку від 27.02.2020 року № АСВП-36972607, станом на 27.02.2020 року розмір заборгованості ОСОБА_5 по сплаті аліментів становить 98433,00 гривень, заборгованість утворилась у період з 10.12.2012 року по 27.02.2020 року.

Підписками ОСОБА_5 від 13.01.2014 року, 04.04.2014 року, згідно з якими ОСОБА_5 зобов`язався працевлаштуватися та був попереджений про відповідальність за ухилення від сплати аліментів за ст. 164 КК України, що спростовує покази обвинуваченого, що йому стало відомо про стягнення з нього аліментів лише улітку 2014 року. Також зазначені ствердження обвинуваченого спростовуються квитанціями від 21.05.2013 року та від 25.09.2013 року про сплату ОСОБА_5 на користь потерпілої 400 грн. та 200 грн. відповідно.

Суд не приймає доводи захисту, щодо сумніву обвинуваченого про спорідненість з дитиною, як причину для несплати аліментів. З народження дитини 12.07.2012 року позивачем не подано жодного позову до суду для вирішення вказаного питання, тобто обвинуваченим не прийняті будь-які заходи для визначення спорідненості.

Суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження інших доказів, а саме покази свідків стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Одночасно усудовому засіданні суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст вказаних обставин, добровільно погоджується на відмову у дослідженні показань свідків щодо обставин, які ними не оспорюються. Суд роз`яснив обвинуваченому, що погодившись на визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, він, його захисник, потерпіла і прокурор будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що вказані вище докази перебувають між собою у взаємозв`язку, доповнюють один одного, не суперечать між собою, тобто подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого повністю доведена, а вчинене обвинуваченим вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 164 КК України, тобто злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченого, суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості. Також судом враховуються конкретні обставини, час місце та спосіб вчинення кримінального правопорушення, великий розмір заборгованості по аліментам, відношення потерпілої, яка не наполягала на суворій мірі покарання для обвинуваченого.

При призначенні покарання суд враховує обставини, які характеризують особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, характеризується з посередньої сторони.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і тому визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення обвинуваченому покарання у вигляді громадських робіт, але суд вважає за можливе не призначати максимальний розмір даного виду покарання, передбачений санкцією статті.
Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Речові докази по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Судові витрати відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368-371,373-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 164 КК України у виді 100 (сто) годин громадських робіт.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту реального виконання ним покарання у виді громадських робіт.

Захід забезпечення кримінального провадження відповідно до видів, передбачених ст. ст. 131, 176 КПК України не обирався та не застосовувався.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок ухвалено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області ОСОБА_1