Справа №463/2776/14-к
Провадження №1-кп/463/4/20
УХВАЛА

26 лютого 2020 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7
потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 , ОСОБА_13

у м. Львові
у відкритому судовому засіданні,
розглянувши об`єднане судове провадження по розгляду кримінальних проваджень, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000197 від 07.12.2012, за №0000448 від 02.10.2015 року, за №0000188 від 30.03.2018 року, №0000397 від 25.06.2018 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч.1 ст.209, ч.2 ст.209 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в :

органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч.1 ст.209, ч.2 ст.209 Кримінального кодексу України.

Прокурор подала клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, що застосований до обвинуваченої ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою строком 60 діб

Клопотання мотивує тим, що наявні докази вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення є вагомими та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку; у разі визнання винуватою, ОСОБА_7 загрожує тяжке покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна; вік та стан обвинуваченої ОСОБА_7 дозволяє застосування до неї запобіжного заходу, пов`язаного із обмеженням особистої свободи; обвинувачена не має міцних соціальних зв`язків в Україні, оскільки її єдина донька та онука проживають на території Республіка Польша; обвинувачена неодноразово не з`являлась в судове засідання без поважних причин, а згодом переховувалася від суду і тривалий час перебувала у розшуку; обвинувачена може впливати на свідків і потерпілих у провадженні, які у судових засіданнях наявного складу суду не допитані; розмір шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями становить 16 035 882,31 грн. та обвинуваченою не вживаються заходи до відшкодування заподіяної шкоди; шахрайське заволодіння коштами потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 відбувалось вже під час слухання кримінального провадження, що свідчить про те, що перебуваючи на волі, остання може вчиняти нові злочини. Оцінюючи особу обвинуваченої та вчинені нею кримінальні правопорушення, вважає, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, не змінились і не відпали, оскільки розгляд кримінальних проваджень у суді по суті не закінчився, не допитано ряд потерпілих та свідків, не досліджені письмові докази, перебування обвинуваченою у розшуку, свідчить про порушення нею обов`язків визначених у попередніх ухвалах Личаківського районного суду м. Львова про застосування менш важких запобіжних заходів. Щодо обвинуваченої можливо застосувати запобіжний захід виключно у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки застосування щодо неї більш м`яких запобіжних заходів не в змозі запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку.

Обвинувачена та захисник вважають клопотання прокурора необґрунтованим та безпідставним. Обвинувачена ОСОБА_7 зазначає, що прокурор не навів доказів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Вважає, що такі ґрунтуються виключно на припущеннях, прокурор вводить суд в оману. Так, запобіжний захід застосовано до неї з порушенням законодавства. Вона не з`являлася у судові засідання оскільки перебувала на лікуванні. Також вона без достатніх підстав була оголошена у розшук. На той час у неї закінчилася дія запобіжного заходу і тому вона мала право перебувати на всій території України. Жодних нових доводів необхідності застосування запобіжного заходу прокурор не наводить, зазначені в клопотанні ризики доказами не підтверджені. Просять врахувати, що судом декілька разів безпідставно збільшено допустимий термін перебування під вартою та її було позбавлено права оскаржити ухвалу про продовження строку дії запобіжного заходу. Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, зазначають, що ризики істотно зменшилися, прокурор нових ризиків не навів та необгрунтував, а тому клопотання не може бути задоволено. У зв`язку із наведеним обвинувачена просить застосувати до неї запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників судового провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

В провадженні Личаківського районного суду м. Львова перебуває об`єднане судове провадження по розгляду кримінальних проваджень, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000197 від 07.12.2012, за №0000448 від 02.10.2015 року, за №0000188 від 30.03.2018 року, №0000397 від 25.06.2018 року, за №0001333 від 17.05.2018 року, №0000577 від 30.10.2018 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч.1 ст.209, ч.2 ст.209 Кримінального кодексу України.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 27.02.2018 року по вказаному вище провадженню щодо ОСОБА_7 змінено раніше обраний запобіжний захід та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави терміном шістдесят діб до 18.45 год. 27.02.2018 року. Ухвалами суду строк тримання під вартою неодноразово продовжувався, зокрема, востаннє ухвалою суду від 10 грудня 2019 року, такий завершується 26.02.2020 року.

Суд враховує, що доводи обвинуваченої про те, що цей запобіжний захід їй обрано незаконно неодноразово досліджувався судом. Обставини невиконання нею своїх обов`язків як і залишення без дозволу суду постійного місця проживання та перебування у державному розшуку встановлені ухвалами суду.

При цьому суд звертає увагу що ухвалою суду від 18.07.2016 року на обвинувачену накладено стягнення за невиконання процесуальних обов`язків і не повідомлення суд про причини неявки у судове засідання 18.07.2016 року і у матеріалах справи відсутні будь які докази, які підтверджують виконання нею обов`язків передбачених КПК України.

Окрім того, щодо порушення вимог КПК України при розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу через закінчення строку дії ухвали суду про надання дозволу на її затримання , суд звертає увагу на те, що на час розгляду клопотання прокурора від 26.02.2018 року обвинувачена утримувалася у слідчому ізоляторі у зв`язку із обранням їй запобіжного заходу у іншому кримінальному провадженні, по якому проводилося досудове розслідування і суд для розгляду цього клопотання отримав згоду старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП у Львівській області, у зв`язку з чим її доставлено в суд для розгляду цього клопотання, а не у зв`язку із незаконним тримання після затримання по ухвалі суду, яка втратила свою силу.

Відповідно до положень п.2 ч.3 ст.331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

При вирішення питання продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом враховується, що ОСОБА_7 обвинувачується в межах декількох обвинувальних актів у скоєнні кримінальних правопорушень щодо заволодіння майном потерпілих шляхом шахрайства на суму, шо перевищує 16 млн. гривень, а також у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 та ч.2 ст.209 КК України. У кримінальному провадженні судове слідство триває, у зв`язку із заміною обвинуваченою захисників, у судових засіданнях оголошувалися тривалі перерви для ознайомлення захисником із матеріалами справи. На даний час не допитано частину потерпілих, свідків, не досліджено письмових доказів.

Суд погоджується із доводами обвинувачення про те, що підозра висунута їй обґрунтовано. У розумінні висновків Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (див. рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182). Висунуте ОСОБА_7 обвинувачення у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч.1 ст.209, ч.2 ст.209 Кримінального кодексу України, по яких їй вміняється заволодіння коштами потерпілих на суму 16 035 882,31 грн., обґрунтовується показаннями потерпілих, свідків, письмовими доказами, частково обставини отримання коштів від потерпілих визнаються самою обвинуваченою. В той же час на цій стадії суд не вправі робити висновки про доведеність вини обвинуваченої.

Суд погоджується із доводами прокурора про те, що існують ризики незаконного впливу обвинуваченої на потерпілих чи свідків, які по частині проваджень ще жодного разу не допитувалися і саме їх показання в силу вимог КПК України в судовому засіданні є доказом у справі. Також переконливими є доводи прокурора про те, що існує ризик того, що обвинувачена може продовжити протиправну діяльність, оскільки на існування такого ризику прокурор навела конкретні факти, зокрема те, що обвинувачена підозрюється у заволодінні коштами значної кількості громадян і в тому, що продовжувала вчиняла ці правопорушення після внесення відомостей до ЄРДР та скерування обвинувального акту до суду.

Суд погоджується із доводами прокурора про те, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи у цьому провадженні до неї вже двічі застосовувалися і вони не дали результату, обвинувачена порушила обов`язки передбачені законом і внаслідок цього, суд не зміг продовжити розгляд провадження. На його існування вказує той факт, що до обвинуваченої в процесі розслідування вказаних проваджень ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 25.04.2014 року до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту. За клопотанням прокурора (а.с.141 т1.) у зв`язку із порушенням покладених на обвинувачену обов`язків та підозрою у вчиненні інших кримінальних правопорушень ухвалою Колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області від 01.10.2015 року обвинуваченій обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою із сплатою застави. 16.11.2015 року за обвинувачену внесено заставу і відносно неї почав діяти запобіжний захід у виді застави. Разом з тим, ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 27.02.2018 року по вказаному вище провадженню щодо ОСОБА_7 змінено раніше обраний запобіжний захід у виді застави та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави. Ухвалою від 27.02.2018 року встановлено, що обвинувачена порушила обраний відносно неї запобіжний захід і визначені обов`язки, не прибула до суду і особисто не повідомила про причини неприбуття, за що на неї було накладено грошове стягнення. В послідуючому, вона була відсутня по місцю проживання, ці обставини були встановлені як у цьому провадженні, так і в провадженні, яке перебувало в стадії розслідування, де постановою слідчого від 29.08.2016 року її було оголошено у розшук (а.с.242 т.16), а в послідуючому ухвалою суду від 01.09.2016 року її було оголошено у розшук судом у цьому провадженні.

При цьому суд враховує, що у п.79 Рішення по справі "Харченко проти України" (Заява N 40107/02) від 10 лютого 2011 року ЄСПЛ зазначив: суд нагадує, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (рішення у справі "Лабіта проти Італії" ( 980_009 ) (Labita v. Italy), [GC], N 26772/95, п. 153, ECHR 2000-IV).

З врахуванням наведених фактів, зокрема того, що обвинувачена порушувала покладені на неї обов`язки і умисно перешкоджала судовому провадженню, враховуючи значну кількість потерпілих, у заволодінні коштів у яких у цьому провадженні вона обґрунтовано підозрюється, ризик продовження таких дій і переховування обвинуваченої від суду з метою уникнення відповідальності є обґрунтований, підтверджений фактичними обставинами справи і він продовжує існувати об`єктивно.

А тому суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою є підставним і його слід задоволити.

Дійсно, оскільки із спливом часу вказані ризики частково зменшилися, суд ухвалою від 10 грудня 2019 року обвинуваченій ОСОБА_7 визначив альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 4 758 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 10 001 316 гривень, а тому в цій частині слід такий залишити.
Оскільки суд погодився із клопотанням прокурора, тому доводи обвинуваченої і захисника про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт не є переконливими.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.177, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :

клопотання прокурора задоволити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на два місяці починаючи з 18.45 год. 26.02.2020 року по 18.45 год. 26.04.2020 року.
Залишити визначену ухвалою Личаківського районного суду від 10 грудня 2019 року обвинуваченій ОСОБА_7 заставу в розмірі 4 758 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 10 001 316 гривень.
У випадку внесення вказаного розміру застави, на відповідний рахунок, ОСОБА_7 звільняється з-під варти в порядку, визначеному ч.4 ст.202 КПК України.
У випадку звільнення з-під варти на ОСОБА_7 покладаються такі обов`язки:
- прибувати до суду, (а у випадках передбачених КПК України) до слідчого, прокурора за першою вимогою;

- не відлучатися за межі міста Львова без дозволу слідчого, прокурора та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілими, їх представниками свідками у даному кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Контроль за виконанням ухвали суду, в тому числі в частині носіння електронного засобу контролю покласти на Головне управління Національної поліції у Львівській області.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченій та скерувати Львівській установі виконання покарань (№19) Управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області для відома.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3