Справа № 2021/1-399/11
Провадження № 1-в/626/52/2020
У Х В А Л А
Іменем України

03 червня 2020 року м. Красноград

Красноградський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

особи стосовно, якої ставиться

питання про звільнення: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Красноград клопотання адвоката ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку щодо засудженого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:
В провадження Красноградського районного суду Харківської області надійшло на розгляд клопотання захисника ОСОБА_6 про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку від 31.07.2013р., в якому зазначає наступне.
Вироком Красноградського районного суду від 27.03.2013 року ОСОБА_7 засуджено за ч.1, ч.4 ст. 296 КК України з застосуванням ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, останнього звільнено на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців.
Вироком апеляційного суду Харківської області від 31.07.2013 року вирок районного суду від 27.03.2013 року в частині призначення покарання скасовано та ОСОБА_7 засуджено за ч.1, 4 ст.296 КК України з застосуванням ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 03.12.2013 вирок апеляційного суду Харківської області залишено без змін.
Таким чином вирок апеляційного суду набрав законної сили 31.07.2013, однак з невідомих причин не був виконаний.

Відповідно до листів ГУ Національної поліції України в Харківській області від 19.07.2017р. та Красноградського ВП ГУНП від 02.06.2020 ОСОБА_7 у державному розшуку не перебував та на даний час не перебуває.

З часу ухвалення вироку і до моменту подання клопотання ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності не притягувався. Протягом цього часу постійно працював, має на утриманні та вихованні малолітню дитину, що свідчить про те, що він не є суспільно-небезпечним та не потребує ізоляції від суспільства.

Адвокат зауважив, що ОСОБА_7 має бути звільнений від відбування покарання на підставі п.3 ч.1 ст.80 КК України, оскільки сплили строки давності виконання обвинувального вироку.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 клопотання підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити з підстав зазначених в ньому. А також зазначив, що ОСОБА_7 був засуджений за вчинення кримінального правопорушення середньої тяжкості та вирок відносно нього не було виконано протягом шести з половиною років, в силу ст.80 КК України він маєбути звільнений від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку. При цьому ОСОБА_7 починаючи з 31.07.2013 року, тобто з моменту набрання вироком чинності, не вчиняв інших кримінальних правопорушень, від відбування покарання не ухилявся та в розшуку не перебував.

Засуджений ОСОБА_7 у судовому засіданні повністю підтримав клопотання свого захисника та вважає, що він має бути звільнений від відбування покарання, у зв`язку з закінченням строків давності. Також пояснив, що з моменту набрання вироком чинності 31.07.2013 року він не вчиняв нового злочину і не ухилявся від виконання покарання, постійно працював на одному і тому ж місці роботи, в розшуку не перебував, постійно мешкав в с.Наталино Красноградського району разом з батьками, а коли одружився в листопаді 2013 року, то постійно мешкав в м.Краснограді разом з дружиною, ІНФОРМАЦІЯ_1 у нього народилась донька ОСОБА_8 . За цей весь час ані йому особисто, ані батька будь-яких повідомлень від правоохоронних органів не надходило, також не надходило таких і за місцем роботи.

Прокурор в судовому засіданні просив прийняти рішення по даному клопотанню відповідно до вимог чинного законодавства та діючого КК України.

Суд, дослідивши матеріали клопотання та особової справи в їх сукупності, заслухавши правову позицію прокурора та думку захисника засудженого, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини клопотання об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду клопотання вважає клопотання обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, вироком Красноградського районного суду від 27.03.2013 року ОСОБА_7 засуджено за ч.1, ч.4 ст. 296 КК України з застосуванням ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, останнього звільнено на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців.
Вироком апеляційного суду Харківської області від 31.07.2013 року вирок районного суду від 27.03.2013 року в частині призначення покарання скасовано та ОСОБА_7 засуджено за ч.1, 4 ст.296 КК України з застосуванням ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 03.12.2013 вирок апеляційного суду Харківської області залишено без змін.
Таким чином вирок апеляційного суду набрав законної сили 31.07.2013р. та 27.01.2014р. його було направлено до Красноградського РВ ГУМВС для виконання.
Разом з цим, з невідомих причин вирок апеляційного суду Харківської області від 31.07.2013 не був виконаний.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: п`ять років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за злочин середньої тяжкості, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин.

Частини 3, 4 ст.80 КК України передбачають, що перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першої та третьої цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Частиною 1 ст.539 КПК України встановлено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішується судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

З часу ухвалення вироку і до моменту подання клопотання ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності не притягувався. Протягом цього часу постійно працював, має на утриманні та вихованні малолітню дитину, що свідчить про те, що він не є суспільно-небезпечним та не потребує ізоляції від суспільства.

Злочин, передбачений ч.4 ст.296 КК України, за вчинення якого засуджено ОСОБА_7 є тяжким злочином, однак останнього засуджено до 3 років позбавлення волі.

Для об`єктивності та всебічності даного клопотання, за клопотаннями прокурора, в судовому засіданні було витребувано певну інформацію з правоохоронних органів та місця роботи ОСОБА_7 .

Так, відповідно до листів ГУ Національної поліції України в Харківській області від 19.07.2017р., 02.04.2020р. та Красноградського ВП ГУНП від 02.06.2020 ОСОБА_7 у державному розшуку не перебував та на даний час не перебуває, інших злочинів не вчиняв.

Згідно довідки АТ «Укргазвидобування» від 27.04.2020 року ОСОБА_7 дійсно працює в Красноградському відділенні технологічного транспорту і спеціальної техніки БУ «Укрбургаз» АТ «Укргазвидобування» водієм з 03.06.2011 року(наказ №47-К від 03.06.2011р.) по теперішній час.

За час роботи на підприємстві відряджень поза межі України не було, будь яких запитів від правоохоронних органів на підприємство, не надходило.

Також це підтверджується і копією трудової книжки, долученої до справи, з якої також вбачається, що ОСОБА_7 з 03.06.2011 року постійно та безперервно працював водієм в одному і тому ж місці роботи в Красноградському відділенні технологічного транспорту і спеціальної техніки БУ «Укрбургаз» АТ «Укргазвидобування».

Згідно ч.1 ст.5 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» - кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

При цьому Європейський суд з прав людини вважає, що стаття 5 Конвенції є важливою складовою принципу верховенства права. ЄСПП також підтвердив, що дана стаття гарантує основоположне право на свободу та недоторканність. Це право є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції (рішення у справах «Де Вілде, Оомс і Версип проти Бельгії» (De Wilde, Ooms and Versyp v. Belgium), 18 червня 1971, п. 65, SeriesAno. 12, та «Вінтерверп проти Нідерландів» (Winterwerpv. the Netherlands), 24 жовтня 1979, п. 37, SeriesAno. 33).

Кожен має право на захист цього права, яке означає, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи (рішення у справі «Вікс проти Сполученого Королівства»(Weeksv. theUnitedKingdom), 2 березня 1987, п. 40, SeriesAno. 114), крім випадків, встановлених у пункті 1статті 5. Цей перелік винятків є вичерпним (рішення у справі «Лабіта протииІталії» (Labita v. Italy) [GC], No 26772/95, п. 170, ECHR 2000-IV, і «Куінн проти Франції» (Quinnv. France), 22 березня 1995, п.42, Series Ano. 311), і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи ( рішення у справах «Енгель та інші проти Нідерландів» (Engel and Others v. the Netherlands), 8 червня 1976 року, п. 58, Series A no. 22, і «Амур проти Франції» (Amuur v. France), 25 червня 1996, п. 42, Reports 1996-III).

Суд нагадує, що коли йдеться про позбавлення свободи, надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Отже, неодмінна вимога полягає в тому, що умови, за яких має здійснюватися позбавлення свободи, мають бути чітко сформульовані в національному законі і що застосування самого цього закону має бути передбачуваним і відповіда ти в цьому відношенні нормі «законності», яку встановлює Конвенція і згідно з якою всі закони мають бути сформульовані з достатньою чіткістю, що дозволяє громадянину при потребі за допомогою одержання відповідної консультації передбачити достатньою за даними обставинами мірою наслідки, до яких може призвести дана дія («Барановський проти Польщі» (Baranowskiv. Poland), No 28358/95, пп. 5052, ECHR 2000-III).

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що з дня набрання законної сили вироком апеляційного суду в Харківської області від 31.07.2013р., минуло майже 7 років, за які ОСОБА_7 не вчиняв нового злочину і не ухилявся від виконання покарання, постійно працював на одному і тому ж місці роботи, в розшуку не перебував, постійно мешкав в м.Красноград, одружився, має неповнолітню дитину та з урахуванням вимог п.3 ч.1 ст.80 КК України, суд приходить до висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_6 слід задовольнити та звільнити ОСОБА_7 від покарання, призначеного вироком у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Враховуючи зазначене, на підставі ст.ст.74, 80 КК України та керуючись ст.ст.537, 539 КПК України суд,

У Х В А Л И В:
Клопотання адвоката ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку щодо засудженого ОСОБА_7 задовольнити.
Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засудженого вироком Красноградського районного суду Харківської області від 27 березня 2013 року та апеляційного суду Харківської області від 31.07.2013 року за ч.1, 4 ст.296, 70 КК України до 3(трьох) років позбавлення від відбування даного покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку на підставі п.3 ч.1 ст.80 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Красноградський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя