ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/828/20 Номер провадження 11-сс/814/441/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 07 травня 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини.
Ухвалою слідчого судді у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000194 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України, задоволено клопотання старшого слідчого СВ Миргородського ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Миргород, Полтавської області, із середньою освітою, не працюючого, утриманців не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 08 години 18 хвилин 06 травня 2020 року до 08 години 18 хвилин 04 липня 2020 року.

Визначено заставу в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 84080 гривень.

Як вбачається з клопотання та ухвали слідчого судді, СВ Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000194 від 10.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

У даному кримінальному провадженні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 307 КК України, а саме незаконне виготовлення, зберігання, перевезення з метою збуту, незаконний збут психотропної речовини та незаконне виготовлення, зберігання, перевезення з метою збуту, незаконний збут психотропної речовини та наркотичного засобу вчинені повторно, підозрюється ОСОБА_7 .

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя послався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 307 КК України та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи , яка її подала.
Адвокат ОСОБА_8 в поданій апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та змінити визначений запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з використанням засобу електронного засобу контролю.

На думку адвоката, слідчий суддя не оцінив належним чином характеризуючі дані відносно ОСОБА_7 , відсутність у нього судимостей, відповідність ризиків, та застосував відносно нього надмірний запобіжний захід тримання під вартою.

Вважає необґрунтованим висновок про відсутність у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків, про існування яких свідчить заява його матері, якою вона прохає суд призначити сину домашній арешт. Окрім цього, ОСОБА_7 перебуває у фактичних шлюбних відносинах з дівчиною з якою він проживав разом на момент затримання.

Зауважує, що відсутність коштів у підозрюваного не може враховуватися як підстава існування ризику переховування ОСОБА_7 , оскільки даний факт значним чином ускладнює таку можливість.

Крім того, мати ОСОБА_7 в своїй заяві гарантувала, що забезпечить харчування своєму сину, що виключає у нього необхідність вчиняти злочини для забезпечення своїх базових потреб.

Звертає увагу, що в умовах карантину, через ускладнене пересування в межах країни та можливості виїзду за кордон, значно зменшуються ризики на які посилається слідчий у клопотанні.

Оспорює розмір застави з підстав його непомірності для ОСОБА_7 , з огляду на те, що батьки підозрюваного є пенсіонерами, які отримують пенсії в мінімальному розмірі та не мають значних заощаджень.

Позиції інших учасників судового провадження.
В суді апеляційної інстанції підозрюваний та його захисник адвокат ОСОБА_8 підтримали подану в інтересах ОСОБА_7 апеляційну скаргу, просили її задовольнити з підстав у ній наведених.

Прокурор заперечував проти доводів сторони захисту, вважає судове рішення законним і обґрунтованим.

Мотиви суду.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що у провадженні СВ Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000194 від 10.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці, маючи умисел, спрямований на незаконне виготовлення та зберігання з метою подальшого збуту психотропної речовини «амфетамін» в невстановленій кількості незаконно виготовив та почав незаконно зберігати з метою подальшого його збуту.

15.04.2020 близько о 18 год 10 год., ОСОБА_7 заздалегідь домовившись про зустріч з особою зі зміненими анкетними даними ОСОБА_10 , на узбіччі дороги Миргород-Петрівці неподалік житлових будинків, розташованих в АДРЕСА_3 , перевіз психотропну речовину амфетамін, до зазначеного місця використовуючи спортивний велосипед. В подальшому продовжуючи реалізовувати свої злочинні наміри на вказаному місці за 500 гривень незаконно збув згорток фольги, в якому знаходиться порошкоподібна речовина білого кольору, яка відповідно висновку судово-хімічної експертизи містить амфетамін, який відноситься до психотропних речовин обіг яких обмежено та маса якого (в перерахунку на амфетамін основу) в речовині становить - 0, 2566 г, яку ОСОБА_7 незаконно зберігав при собі з метою збуту, перевіз та незаконно збув ОСОБА_10 за що отримав грошові кошти в сумі 500 гривень.

Продовжуючи злочинну діяльність, діючи повторно ОСОБА_7 незаконно виготовив та почав незаконно зберігати з метою подальшого збуту невстановлену кількість психотропної речовини «амфетамін».

06 травня 2020 року близько 07 год. 30 хв., ОСОБА_7 , заздалегідь домовившись про зустріч з особою зі зміненими анкетними даними ОСОБА_10 , на узбіччі дороги Миргород-Петрівці неподалік житлових будинків, розташованих в АДРЕСА_4 , перевіз психотропну речовину амфетамін, до зазначеного місця використовуючи спортивний велосипед. В подальшому продовжуючи реалізовувати свої злочинні наміри на вищевказаному місці за 500 гривень незаконно збув згорток фольги, в якому знаходиться порошкоподібна речовина білого кольору.

Такі дії ОСОБА_11 кваліфіковані за ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 307 КК України: незаконне виготовлення, зберігання, перевезення з метою збуту, незаконний збут психотропної речовини та незаконне виготовлення, зберігання, перевезення з метою збуту, незаконний збут психотропної речовини та наркотичного засобу вчинені повторно.

06.05.2020 о 08 год. 18 хв. за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

06.05.2020 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 307 КК України.

07.05.2020 старший слідчий СВ Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , мотивуючи це тим, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Інші більш м`які запобіжні заходи не можливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 з таких причин:

1) особисте зобов`язання - у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 вчинив кілька тяжких злочинів, та перебуваючи під найменш суворим запобіжним заходом та усвідомлюючи, що судом може бути засуджений до міри покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а оскільки джерел доходів не має, то і вчинити інше кримінальне правопорушення, як корисливої, так і іншої спрямованості, зокрема і пов`язане з незаконним обігом наркотичних засобів;

2) особиста порука - на адресу слідчого відділу та прокуратури не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_7 ;

3) застава слідчому та прокурору не надходило заяв або клопотань від підозрюваного ОСОБА_7 , чи будь-яких інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при зверненні слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу, та такий запобіжний захід може спонукати підозрюваного до вчинення нових злочинів із корисливих мотивів, що характеризується більшою суспільною небезпекою;

4) домашній арешт - не можливо застосувати до ОСОБА_7 у зв`язку з тим що останній, перебуваючи під даним запобіжних заходом, матиме змогу виготовляти та збувати наркотичні засоби, а також, зважаючи на вік та стан здоров`я, покинути в будь-який час своє помешкання (в т.ч. з метою уникнення відповідальності за інкриміновані правопорушення, переховування від органів досудового розслідування та суду).

Слідчий суддя вказав, що зазначені у клопотанні обставини підозри підтверджуються достатніми на даному етапі розслідування доказами, а висновки викладені у клопотанні слідчого, є належним чином вмотивованими, та в колегії суддів відсутні обґрунтовані підстави ставити їх під сумнів.

Згідно з ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає, що сукупність матеріалів провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для обмеження свободи підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_7 , підтверджується зібраними вагомими доказами під час досудового розслідування, зокрема, даними: рапорта начальника 3-го МРВ УПН ГУНП в Полтавській області ОСОБА_12 про виявлення факту вчинення кримінального правопорушення від 10.03.2020; протоколами допиту свідка ОСОБА_10 від 13.03.2020, 17.04.2020, який повідомляє про обставини скоєння злочину ОСОБА_7 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 13.03.2020 де зафіксовано впізнання ОСОБА_7 , як особи, якою здійснювався збут психотропної речовини; протоколами оперативної закупівлі від 15.04.2020 та 06.05.2020; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 16.04.2020, який підтвердив обставини викладені в протоколах оперативної закупівлі; висновком судового експерта, за результатами проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів № 900 від 22.04.2020, яким встановлено, що збута речовина є психотропною та визначена її маса, протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 від 06.05.2020, при проведенні якого встановлено наявність обладнання яке може свідчити про виготовлення психотропної речовини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

На думку колегії суддів, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів вірно визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, є можливою з огляду на надані слідчому судді докази.

Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність. Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в даному випадку та зазначено вище.

Разом з тим, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді в частині доведеності наявності у даному кримінальному провадженні всіх зазначених у клопотанні ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Поміж тим, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та можливості застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

Так, апеляційному суду не надано жодних даних про те, з якою саме дівчиною ОСОБА_7 проживав на момент затримання та чи дійсно вони проживали однією сім`єю, а отже соціальні зв`язки нічим не підтверджені.

Не надано доказів того, що мати ОСОБА_7 ОСОБА_14 має офіційний дохід та дійсно зможе забезпечити його утримання, як про це зазначається в її заяві (а.с. 42) та апеляційній скарзі захисника.

При цьому, як було встановлено слідчим суддею та апеляційним судом, ОСОБА_14 ніде не працює та джерела доходу не має, а отже може повернутися до протиправної діяльності.

Окрім цього, на думку колегії суддів, запроваджені в Україні карантинні заходи, у зв`язку з поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, хоча і мають своїм наслідком ускладнення пересування між містами та виїзду за кордон, проте не зможуть перешкодити ОСОБА_7 вчинити спроби переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Так, наявні в матеріалах кримінального провадження факти та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні та доведені прокурором в судовому засіданні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, що у свою чергу дає підстави для застосування до нього одного із запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження.

З огляду на це, на даному етапі розслідування, лише такий запобіжний захід як тримання під вартою зможе дієво запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, доведеним прокурором під час розгляду клопотання щодо ОСОБА_7 , що виключає можливість обрання щодо останнього більш м`якого запобіжного заходу.

У зв`язку з викладеним та з огляду на практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який здатний достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Частиною 3 статті 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

ОСОБА_7 підозрюється зокрема у вчиненні тяжкого злочину, а слідчим суддею, з урахуванням існуючих ризиків та даних про особу підозрюваного, визначена застава в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в межах визначених положеннями 182 КПК України, є необхідною і достатньою для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Враховуючи викладене, зменшення розміру застави або застосування менш суворого запобіжного заходу домашнього арешту, не зможе запобігти існуючим ризикам та не буде сприяти виконанню підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а отже рішення слідчого судді є законним і вмотивованим, та підстав для задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 07 травня 2020 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4