Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/495/20 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 185 КК України Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2020 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому, в режимі відеконференції, кримінальне провадження № 0000265за апеляційними скаргами прокурора Ульяновського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 02 квітня 2020 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Ульяновка Кіровоградської області, українець, громадянин України, безробітний, освіта середня спеціальна, утриманців не має, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, в останній раз:

- 14.05.2019 року Ульяновським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 4 позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання із встановленням іспитового строку терміном 3 роки. Відповідно до ст.89 КК України покарання не відбуте, судимість не погашена.

засуджений за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання, призначеного вироком Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 14.05.2019 року і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.
Цим же вироком вирішено питання про речові докази у кримінальному провадженні,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у сховище, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст.185 КК України. Зазначений злочин вчинено за таких обставин:
26.09.2019 року близько 23 год. ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення, злочинним шляхом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, маючи намір на таємне викрадення чужого майна та повернення його на свою користь прийшов до домоволодіння АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_9 .

Впевнившись у відсутності власника та інших сторонніх осіб, ОСОБА_7 зірвавши металевим кілком на дверях навісний замок, незаконно проник до приміщення погребу, звідки таємно викрав вісім скляних банок консервованих абрикос, ємністю 1 л., вартістю 46 грн. за одну банку на суму 368 грн., дві скляні банки томатного соку, ємністю 2 л., вартістю 120 грн. за одну банку на суму 240 грн. та склав у мішок, який знайшов біля даного погребу вартістю 4 грн. 50 копійок. Після цього ОСОБА_7 обернувши вказані речі на свою користь заніс їх до себе додому та залишив у кухні.

Продовжуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном ОСОБА_10 повернувся до вказаного домоволодіння у погреб де у вказаний вище мішок висипав 20 кг. картоплі, вартістю 17 грн. за 1 кг. на суму 340 грн., після чого із викраденим з місця події зник. Вище вказаними протиправними діями ОСОБА_9 заподіяно матеріального збитку на загальну суму 952 грн. 50 копійок.

Викраденим ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 не оспорюючи юридичної кваліфікації злочину, просить пом`якшити йому покарання.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що він після роботи зайшов до свого сусіда, якого не біло вдома. Потім він, відвідавши цілодобовий магазин, знову зайшов до свого сусіда. Його не було на кухні і він вирішив, що він у підвалі. Зайшовши до підвалу його там не знайшов. На полиці він взяв три літрових банки консервованих абрикосів та 9 кілограм картоплі. Вийшовши з він його не знайшов та пішов до своєї оселі.
Щиро кається у цьому, просить вибачення у діда ОСОБА_11 , в сусідів та прокурора.

В апеляційній скарзі прокурор Ульяновського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_8 не оспорюючи юридичної кваліфікації злочину, просить скасувати вирок районного суду, в частині призначеного покарання, у звязку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом належним чином не враховано, що кримінальне правопорушення, вчинене засудженим, відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років.

Крім того, судом не надано належної оцінки особі обвинуваченого ОСОБА_7 , який не займається суспільно корисною діяльністю, раніше 9 разів притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів за які відбував покарання у виді реального позбавлення волі.

Притягувався до кримінальної відповідальності 14.05.2019 року Ульяновським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки. Проте, ОСОБА_7 на шлях виправлення не став та 26.09.2019 знову вчинив корисливий злочин.

Вважає, що з урахуванням обставин справи, тяжкості вчиненого правопорушення та даних про особу обвинуваченого, вказана міра покарання є несправедливою і не слугуватиме запорукою досягнення мети покарання, передбаченої ст.50 КК України, внаслідок м`якості.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив пом`якшити йому призначене покарання та заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вони задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав обвинуваченого ОСОБА_7 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбачених ч.3 ст.185 КК України,оскільки він в суді першої інстанції вину визнав повністю, підтвердив фактичні обставини справи і пояснив, що дійсно вчинив злочин за обставин, які зачитав прокурор із обвинувального акту та він дійсно 26.09.2019 року біля 23.00 години прийшов до домоволодіння свого сусіда ОСОБА_9 , та з погребу викрав в банках консервовані абрикоси та пів мішка картоплі. У скоєному розкаявся та просив суворо його не карати.
Дослідження доказів по даній справі в суді першої інстанції відбувалось на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому обвинувачений та інші учасники судового розгляду справи позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані районним судом за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднану з проникненням у сховище.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відносяться до категорії тяжких злочинів, обставини вчинення,розмір заподіяних збитків, особу винуватого, який характеризується за місцем проживання посередньо, на обліку у лікарів: нарколога та психіатра не перебуває, будуче раніше судимий 14.05.2019 року Ульяновським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 4 позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, на шлях виправлення не став та упродовж іспитового строку вчинив новий корисливий тяжкий злочин. Обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Атому, на думку колегії суддів, обґрунтовано зробив висновок про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, призначивши покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України.

Що стосується доводів ОСОБА_7 про призначення йому більш м`якого покарання необхідно зазначити наступне.
Відповідно до вимог п. 3 ч .1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Під врахуванням особи винного слід розуміти врахування позитивних і негативних соціальних, фізичних, психічних і правових елементів характеристики особи, що вчинила злочин, які мають кримінально-правове значення. Соціальну характеристику особи становлять професія, фах, обіймана посада, ставлення до праці чи навчання, наявність державних та інших нагород, відзнак, почесних звань, наявність сім`ї, ставлення до інших членів суспільства, поведінка на роботі, в побуті, додержання вимог суспільного співжиття тощо. До фізичних ознак належать зокрема: стать, вік, стан здоров`я, здатність до праці. Психічними ознаками є: наявність чи відсутність психічного розладу, темперамент, характер, соціальна спрямованість. Соціальна спрямованість особи виражає коло її інтересів, потреб, світогляд, загальний культурний розвиток, сукупність принципів і мотивів поведінки. У правовому аспекті особу винного характеризує наявність ознак загального і спеціального суб`єкта, судимості, множинності вчинених ним злочинів, вчинення злочину у співучасті тощо.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 має не зняті та не погашені в установленому законом порядку судимості за вчиненнЯ корисливих злочинів, починаючи з 1993 року, в той же час він на шлях виправлення не став та вчинив новий корисливий умисний злочин під час іспитового строку.
Таким чином, суд апеляційної інстанції залишає без задоволення доводи обвинуваченого про призначення йому більш м`якого покарання, оскільки це не забезпечить виправлення та перевиховання обвинуваченого.

Доводи прокурора про те, що судом першої інстанції призначено покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки твердження апеляції прокурора не доводять того, що обвинуваченому необхідно призначити більш тяжке покарання.

При цьому доводи апеляційної скарги прокурора, про те, що при призначенні ОСОБА_7 судом не достатньо враховано його особу та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінальним правопорушення є безпідставними, оскільки як вбачається із матеріалів кримінального провадження, зокрема із оскаржуваного вироку районного суду, обставини, на які посилається прокурор у своїй апеляційній скарзі, як на такі, що їх не достатньою мірою враховано при призначенні покарання, судом першої інстанції враховані.

Крім того, згідно ч.3 ст. 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину - суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.185 КК України, будучи засудженим вироком Ульяновським районним судом Кіровоградської області від 14.05.2019 року зач.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі та будучи звільненим на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки. За таких підстав є обов`язковим призначення покарання за сукупністю вироків з застосуванням ст. 71 КК України Проте прокурор в апеляційній скарзі не просить застосувати ст. 71 КК України та приєднати покарання за попереднім вироком, що призведе до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

А тому апеляційній вимоги прокурора не можуть бути задоволені.

При фактичних обставинах даної справи, які встановлюють ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та ступінь його небезпечності для суспільства, а також наявності пом`якшуючих обставин, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі буде достатнім для його виправлення, перевиховання, а також попередження вчинення ним, як самим обвинуваченим, так і іншими особами аналогічних кримінальних правопорушень.

Таке рішення, буде відповідати цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Отже, доводи апеляційних скарг обвинуваченого про призначення більш м`якого покарання та прокурора про призначення більш суворого покарання - не можуть бути задоволеними, як безпідставні. Адже, відповідно до вимог ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість чи через суворість, що по справі відсутнє. Оскільки у апеляції захисник наполягає на призначенні більш м`якого покарання, прокурор - більш суворого, а призначене покарання є обґрунтованим, виваженим та справедливим, то підстав для зміни вироку суду чи його скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, із урахуванням того, що доводи апеляційної скарги під час апеляційного перегляду, свого підтвердження не знайшли, підстав для скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407-409, 419 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора Ульяновського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 02 квітня 2020 року стосовно ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_7 - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_12 Ремез