Номер провадження: 11-сс/813/350/20
Номер справи місцевого суду: 947/3285/20 1-кс/947/1551/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.02.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001030, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.09.2019 року, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, працюючого неофіційно на будівництві, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.02.2020 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 55 діб, тобто до 13.04.2020 року.

Рішення слідчого мотивоване тим, що ОСОБА_8 , обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке призвело до тяжких наслідків та наявний ризик можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду. Клопотання сторони обвинувачення є обґрунтованим, а відповідний запобіжний захід достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного. Підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів не встановлено. Враховуючи тяжкі наслідки слідчим суддею зазначено про необхідність застосування запобіжного заходу без визначення розміру застави.

Крім того, слідчий суддя послався на існування ризику можливого впливу на потерпілих та свідків.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Просить ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 19.02.2020 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду є недоведеним. Зазначає, що між вчиненням злочину та застосування запобіжного заходу пройшло понад 5 місяців та за цей час підозрюваний ОСОБА_8 , не переховувався від органів досудового розслідування та сприяв розкриттю злочину, що підтверджується протоколом огляду місця ДТП та протоколом слідчого експерименту.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Органом досудового розслідування встановлено, що 05.09.2019 року, приблизно о 03 годині 10 хвилин, водій ОСОБА_8 допустив порушення вимог п.п. 2.1, 1.5., 2.3. (б), 12.1., 12.2., 12.4 Правил дорожнього руху України, та в зазначений день та час, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом, керував технічно справним легковим автомобілем «ВАЗ - 2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вулиці Садовій в смт Доброслав Лиманського району Одеської області, з боку центра селища в напрямку с. Степанівка Лиманського району Одеської області зі швидкістю приблизно 80 км/год.

Під час руху по вказаній проїжджій частині із вказаною швидкістю навпроти буд. 24 по вулиці Садова, смт Доброслав Лиманського району Одеської області ОСОБА_8 не впорався з керуванням свого автомобіля, втратив контроль над його керуванням і допустив виїзд керованого ним легкового автомобіля «ВАЗ - 2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за межі проїзної частини на узбіччя праворуч, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_11 , яка рухалася в попутному напрямку на прямій ділянці, де організований двосторонній рух і проїзна частина має по одній смузі руху у попутному напрямку, вкрай уважним не був, заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації не вжив чим виявив злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків легковажно розраховував на їх відвернення за дорожньою обстановкою та її зміною не слідкував діючи з необережності, не переконався в безпеці свого руху, не обрав безпечну і допустиму швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, свої практичні навички керування транспортним засобом, а також особливості завантаження і стан автомобіля, щоб мати можливість постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним в результаті Внаслідок даної дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкову травму: перелом кісток основи черепа, крововилив під твердою мозковою оболонкою, дифузний крововилив під м`які мозкові оболонки, розміжчення лівої лобової частки головного мозку, які відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_11 перебуває у прямому причинному зв`язку з вищевказаною відкритою черепно-мозковою травмою у вигляді перелому кісток основи черепа, крововиливу під м`якою мозковою оболонкою, крововиливу під м`які мозкові оболонки, розміжчення лівої лобової частки головного мозку. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_11 стала поліорганна недостатність.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши: суддю-доповідача, захисника підозрюваного, який підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст.8 та ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України та принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали встановлено, що вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , слідчий суддя загалом дотримався вказаних вимог закону Конвенції і практики ЄСПЛ.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 , у вчиненні інкримінованого йому злочину, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, долученими до клопотання слідчого, яка ніким з учасників не оскаржується, а тому не перевіряється апеляційним судом.

І. Щодо ризиків, заявлених у клопотанні слідчого.
Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

З матеріалів провадження убачається, що підозрюваний ОСОБА_8 є громадянином України, має постійне місце реєстрації та проживання в Одеській області, не одружений, осіб на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, зі слів підозрюваного неофіційно працюючого на будівництві, не судимий, що вказує на відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

Крім того, на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання до восьми років позбавлення волі, тому, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує ризик того, що він може здійснити спроби переховування від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин, що перешкоджатиме здійсненню досудового розслідування.

Крім того, під час апеляційного розгляду прокурор на підтвердження існування вищевказаного ризику зазначив, що в суді першої інстанції очікували на підозрюваного ОСОБА_8 тривалий час (з 13:00 до 20:00 годин) для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який був відкладено через неявку останнього.

Приймаючи до уваги дані про відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, з урахуванням тяжкості інкримінованого йому злочину, наслідків у вигляді настання смерті від ДТП неповнолітньої потерпілої, його поведінку на час розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу, що у своїй сукупності, на думку апеляційного суду, підтверджують доведеність існування ризику можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.

Також в судовому засіданні апеляційного суду прокурор вказав на існування ризику здійснення незаконного впливу на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, посилаючись на чисельні скарги з боку потерпілого з приводу небажання відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, що на переконання апеляційного суду не є доказом існування такого ризику. Будь яких інших вагомих доказів, які б підтверджували існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, стороною обвинувачення апеляційному суду не представлено, тому колегія суддів вважає такий ризик не доведеним.

Під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не доведено наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, з урахуванням відсутності судимостей у підозрюваного, а також ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, приймаючи до уваги поведінку підозрюваного одразу після ДТП, який надав першу невідкладну допомогу потерпілій та доставив її до медичного закладу, де остання померла, а також перебування підозрюваного з моменту скоєння ДТП протягом п`яти місяців без запобіжного заходу.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку про доведеність стороною обвинувачення наявності у кримінальному провадженні заявленого слідчим ризику можливого переховування підозрюваного, оскільки знайшло своє підтвердження в матеріалах провадження та встановленими під час апеляційного розгляду обставинами, про що вірно зазначено в ухвалі слідчого судді.

ІІ. Щодо доводів апеляційної скарги захисника про недоведеність неможливості застосування відносно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.
Приймаючи до уваги, наявність на даній стадії обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, а також існування доведеного стороною обвинувачення ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи тяжкість та наслідки вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, його поведінку на час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, апеляційний суд приходить до висновку, що застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у даному випадку є виправданим, а застосуванням більш м`якого запобіжного заходу не спроможні запобігти наявним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Крім того, під час апеляційного розгляду прокурором зазначено, що не заперечувалось і захисником, обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні направлено до місцевого суду для розгляду, проте підготовче судове засідання ще не призначено, що в свою чергу позбавляє апеляційний суд на даній стадії обрати підозрюваному будь який інший запобіжний захід, оскільки це не передбачено нормами КПК України.

Разом з тим, апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що питання зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 може та повинно бути вирішено під час підготовчого судового засідання даного кримінального провадження в суді першої інстанції.

Висновки апеляційного суду.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого дотримано вимоги кримінального процесуального та міжнародного законодавства, а також враховано дані, наявні в матеріалах провадження, в зв`язку з чим колегія суддів вважає, що застосований відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави є виправданим, відповідає обставинам кримінального правопорушення, наявності існування на даній стадії обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 та доведеного ризику можливого переховування, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти наявному ризику у даному кримінальному провадженні з урахуванням тяжкості інкримінованого злочину та наслідків його вчинення.

Апеляційним судом не встановлено обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 ,- залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.02.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001030, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.09.2019 року, відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4