Справа № 463/193/20
пр.№ 1-кс/464/398/20
У Х В А Л А
13 травня 2020 року м.Львів
Слідчий суддя Сихівського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність територіального управління Державного бюро розслідувань м. Львова щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудового розслідувань про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 подав до суду скаргу у порядку ст. 303 КПК України у якій просить: визнати протиправну бездіяльність територіального управління Державного бюро розслідувань м. Львова щодо не внесення відомостей до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення суддею Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 375 КК України
За його заявою від 03.01.2020; зобов`язати територіального управління Державного бюро розслідувань м. Львова внести відомості до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення суддею Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 375 КК України.
На розгляд скарги особа, яка подала скаргу, представник територіального управління Державного бюро розслідувань м. Львова не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце цього засідання.

Відповідно до вимог ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши скаргу та додані до неї докази, слідчий суддя дійшов наступного.

Згідно з ч.3 ст.306 КПК України розгляд зазначеної категорії скарг здійснюється за обов`язкової участі особи, яка її подала.

Згідно зі ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою не порушення прав скаржника, передбачених у частинах 1, 2 ст.55 Конституції України, де проголошено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, і кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб; та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий суддя 12.02.2020 постановив ухвалу про відкриття провадження по поданій скарзі.

З наданого слідчому судді єдиного доказу встановлено, що дійсно ОСОБА_3 03.01.2020 звернулась із заявою про вчинення кримінального правопорушення до територіального управління Державного бюро розслідувань м. Львова, про що свідчить штамп останнього з відміткою про прийняття /арк. спр. 3/.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому розслідуванні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, зокрема на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

В офіційному тлумаченні ч.2 ст.55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14.12.11 № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до ст.7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, і відносяться забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності та диспозитивність.

Водночас, у рішеннях Європейського суду з прав людини від 28 травня 1985 року «Ашінгдан проти Сполученого Королівства»(Ashingdane v. the United Kingdom), від 08 січня 2008 року «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.

Диспозитивність, як загальна засада кримінального провадження, полягає у тому, зокрема, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачений КПК України.

Особа, яка подала скаргу до суду, отримала доступ до правосуддя, під яким згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

З урахуванням викладеного, а також строків розгляду поданої скарги та поведінки ОСОБА_3 , який, отримавши доступ до правосуддя на розгляд скарги, до суду не з`явився і не підтримав таку, причини неявки не повідомив; враховуючи, що кримінальний процесуальний закон встановлює скорочені терміни розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора (не пізніше 72 годин з моменту надходження скарги), підстав для перенесення судового засідання слідчий суддя не вбачає і вважає за можливе розглянути скаргу у відсутність заявника, а також виходячи з принципу диспозитивності кримінального провадження, приходжу висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3 .

Керуючись ст. ст. 303, 304, 306, 307, 369-372, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність територіального управління Державного бюро розслідувань м. Львова про визнання бездіяльності протиправною щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудового розслідувань та зобов`язання до вчинення дій щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудового розслідувань за заявою від 03.01.2020 - відмовити.

Ухвала слідчого судді апеляційному оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1