Номер провадження:1-в/521/294/20
У Х В А Л А
ВСТУПНА ЧАСТИНА

м. Одеса, Україна
30 червня 2020 року

Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 на стадії виконання судових рішень, розглянув клопотання (подання) старшого інспектора Малиновського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, маючого вищу юридичну освіту, працюючого не офіційно кінологом в «Міжнародній поліцейській корпорації громадської безпеки» та кінологічній службі «Барс», не одружений, спільно проживає з ОСОБА_4 , має дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий, засуджений 05.04.2018 року Малиновським р/с м. Одеси за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. ст. 75, 76 КК з випробуванням на строк 2 роки.
Сторони, які приймали участь, з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_5 ; з боку захисту: адвокат ОСОБА_6 , засуджений ОСОБА_3 ; інші учасники, які приймали участь у судовому розгляді: представник центру пробації ОСОБА_7

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
Судом проводився розгляд клопотання (подання) старшого інспектора Малиновського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області про скасування звільнення від відбування призначеного судом покарання з випробуванням відносно засудженого ОСОБА_3 .

Клопотання (подання) розглядалось за ініціативою старшого інспектора Малиновського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області.

2.Встановлені судом обставини із посиланням на докази.
ОСОБА_3 засуджений 05.04.2018 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, із застосуванням ст. 75 КК звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки.
В своєму клопотанні старший інспектор Малиновського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області, ставить питання про скасування звільнення від відбування призначеного судом покарання з випробуванням відносно засудженого. Як підстави для такого скасування зазначає про не з`явлення один раз на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації та вчинення на протязі двох років 8 (вісім) правопорушень за Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Під час розгляду клопотання, була надана додаткова інформація про вчинення ОСОБА_3 ще 4-х (чотирьох) правопорушень, відповідно загалом 12 правопорушень.

3.Позиції сторін.
Представник Малиновського відділу пробації просив задовольнити клопотання старшого інспектора Малиновського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області, оскільки ОСОБА_3 не виконав покладені на нього обов`язки під час випробування та вчинив ряд адміністративних правопорушень.

Прокурор підтримала клопотання по вказаним у ньому підставам.

Захисник адвокат ОСОБА_6 пославшись на позитивні характеристики ОСОБА_3 та сімейний стан просила відмовити в задоволенні клопотання, оскільки підстави викладені у клопотанні є занадто формальними.

ОСОБА_3 підтримав думку свого захисника та також просив відмовити в задоволенні клопотання.

4.Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали, положення закону яким керувався суд.
Вивчивши клопотання та матеріали особової справи, вислухавши думку прокурора, представника уповноваженого органу з питань пробації, засудженого та його захисника, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Вирішуючи клопотання, суд керується загальновідомим положенням ч. 2 ст. 78 КК, відповідно до якої, якщо засуджений не виконає покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 05 квітня 2018 року був засуджений Малиновським районним судом м. Одеси за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 186 КК до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років та відповідно до ст. ст. 75, 76 КК звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки.

Органом пробації встановлено та безсумнівно доведено перед судом, що ОСОБА_3 будучи ознайомлений під розпис з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням, один раз не з`явився на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації та 12 разів притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень на транспорті.

Судом проаналізовані відомості, щодо вказаних правопорушень. Так, ОСОБА_3 на протязі двох років випробування вчиняв правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг; ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, проїзд на заборонний сигнал світлофора, порушення правил безпечної дистанції або інтервалу; ч. 5 ст. 121 КУпАП - порушення правил користування ременями безпеки; ч. 6 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знаку; ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Обставини правопорушень, обвинуваченим повністю визнанні, частково штрафи за вказаними постановами про притягнення особи до відповідальності сплачені (окрім двох фактів керування транспортним засобом без посвідчення водія, які не визнанні засудженим ОСОБА_3 ).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , який є двоюрідним братом засудженого ОСОБА_3 , підтвердив факт скоєння правопорушення у Рівненській області у вигляді керування транспортним засобом без посвідчення водія і представлення співробітникам поліції його братом ОСОБА_3 .

Даючи оцінку вказаним фактам притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може погодитись з доводом сторони захисту, що їх вчинення і відповідно звернення органу пробації з клопотанням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є формальним.

Розглядаючи поведінку засудженого ОСОБА_3 , суду належало оцінити серед іншого наскільки входили в наміри ОСОБА_3 наслідки його дій, у вигляді порушення правил дорожнього руху; чи усвідомлював він різні обставини, від яких залежали правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням і які ним керували спонукання. Суд також намагався пізнати характер засудженого, тобто, його звички і нахили (схильності). Однак, всі ці прояви особистості та стану розуму, є внутрішніми (психічним) ставленням людини, що може бути пізнано тільки з матеріальних фактів, з зовнішніх дій. Відповідно, будь-який психологічний доказ в остаточному результаті залежить від фізичного доказу.

Особистість ОСОБА_3 свідчить про наступне. Так, одразу після засудження ОСОБА_3 почав працювати на роботі, яка пов`язана з керуванням транспортним засобом. Відповідно на протязі двох років він притягувався неодноразово за вчинення правопорушень на транспорті. Встановленими та неспростованими в судовому засіданні є 11 порушень, за які ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам ОСОБА_3 має вищу юридичну освіту. В теперішній час змінив роботу та працює кінологом, що не пов`язано з керуванням транспортним засобом.

Оцінюючи поведінку та дії ОСОБА_3 , які пов`язані з неодноразовим порушенням правил дорожнього руху (в тому числі умисного), суд вважає, що останній досить халатно, недбало і безвідповідально віднісся не тільки до Закону, який покладав на нього певні обмеження та обов`язки як до засудженої людини, а і в цілому до свого життя. Умови за якими суд звільнив ОСОБА_3 від відбуття реального покарання не були занадто суворими, оскільки встановлювали лише два обов`язки передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК. Відповідно, особа повинна була лише відповідально віднестись до виконання як вироку суду, так і вимог ст. ст. 75, 78 КК. Відсутність такої відповідальності, відсутність розуміння свого статусу як засудженої особи, те, що він на протязі двох років ще знаходиться під контролем держави, яка слідкує за ним та за його поведінкою лише підтверджує висновки суду про зневажливе і презирливе ставлення до Закону.

Є очевидним, що держава на протязі двох років випробування повинна встановити: чи здатна особа бути повноцінним членом суспільства; чи не схильна особа до вчинення правопорушень і таким чином на заподіяння шкоди іншій особі, суспільству та державі; чи можливо довіряти особі у майбутньому, без будь-яких перевірок його особистості; чи змінила особа своє ставлення як до суспільних відносин, так і до свого життя та інш.

На думку суду, вчинення на протязі двох років випробування 11 (за виключенням одного спростованого засудженим правопорушення) правопорушень, об`єктивно показує не можливість надання будь-якої довіри ОСОБА_3 . Допускаючи вчинення адміністративних правопорушень з необережності, а також вчиняючи адміністративні правопорушення умисно, ОСОБА_3 не міг не розуміти всіх негативних наслідків своїх дій. Щогодинний досвід переконує нас, що ми маємо можливість утримувати свої потяги (бажання) поданням інших мотивів або навіть поданням необхідності інших міркувань. Натомість ОСОБА_3 не бажав стримувати свою неповагу до Закону та вочевидь розраховував на легковажне вирішення такого порушення. Відповідно, халатне ставлення особи до Закону не може бути формальним його порушенням, в тому числі враховуючи юридичну освіту особи, яка надає можливість оцінити більш розумно обставини в яких опинилась людина та спроектувати напрямок дій які дозволять прийняти найкраще рішення в ситуації, що склалася.

Невиконання таких, не складних умов Закону, надає право суду стверджувати, що ОСОБА_3 є особою, яка здатна у будь-який момент життя, при певних умовах, порушити будь-яку норму права задля певної вигоди для себе і навпаки не здатна на стриманість, ввічливе ставлення до Закону, розумну поведінку, яка б свідчила про бажання нести користь не тільки для себе але й для суспільства.

Стверджуючи про такі факти і обставини, суд враховує і свої спостереження за ОСОБА_3 під час розгляду кримінального провадження у відношенні нього за ч. 2 ст. 186 КК, яке розглядалась у даному складі суду з жовтня 2016 року по квітень 2018 року.

Таким чином, досить велика кількість правопорушень під час терміну випробування, їх суспільна небезпека та частково умисний характер, а також не розуміння особою наслідків таких порушень в цілому як законне перешкоджання звільненню від відбування покарання, сприйняття ігнорування вимог Закону як звичайну частину побуту і життя будь-якої людини надають право суду стверджувати, що ОСОБА_3 є особою, яка не бажає стати на шлях виправлення. Вчиненні адміністративні правопорушення є свідченням системності та цілеспрямованості дій особи, які не можна визнати формальними або такими, що не впливають на зміст встановлених суспільних відносин. Відповідно суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 05.04.2018 року у вигляді позбавлення волі строком на 5 років.

Приймаючи таке рішення, суд також враховує позитивні характеристики які надані стороною захисту на засудженого ОСОБА_3 , його сімейний стан, наявність дитини, позитивні відгуки про життя ОСОБА_3 в теперішній час його співмешканки ОСОБА_4 , яка була допитана в судовому засіданні. Разом з тим, вказані фактори життя ОСОБА_3 не спростовують його поведінки та дій, що встановлені судом як порушення Закону і не надають обґрунтованої можливості суду для відмови у задоволенні клопотання органу пробації.
Постановляючи ухвалу, суд керується ст. ст. 78, 537 КПК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
1.Висновки суду.
Клопотання (подання) старшого інспектора Малиновського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області задовольнити.

Скасувати покарання з випробуванням призначене вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 05.05.2018 року за ч. 2 ст. 186 КК у відношенні ОСОБА_3 .

Направити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років згідно вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 05.04.2018 року.

Виконання ухвали суду доручити співробітникам Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області, після набрання ухвалою законної сили.

Початок строку відбування покарання засудженому обчислювати з моменту законного затримання.

2.Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Апеляційна скарга може бути подана на ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення, через суд, першої інстанції. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

С У Д Д Я: ОСОБА_1