№ 243/890/20
№ 1-кп/243/436/2020
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2020 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судового засідання № 5 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження № 0000080 від 10.01.2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ, Донецької області, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 20.02.2004 року Слов`янським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 роки позбавлення волі, з застосуванням ст. 75, 76, 104 КК України звільнено від відбуття покарання з випробувальним строк на два роки; 29.12.2004 року Слов`янським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 263 КК України - 4 роки позбавлення волі, з застосуванням ст. 75, 76 КК України - 2 роки випробувального терміну; 16.06.2005 року Слов`янським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі (28.11.2006 року звільнено умовно-достроково з невідбутим строком 2 роки 7 місяців 7 днів); 22.05.2008 Слов`янським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 187, ст. 71 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 27.04.2015 року по відбуттю строку покарання;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Слов`янськ, Донецької області, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 20.12.2002 року Слов`янським міським судом за ч. З ст. 185 КК України - 4 роки позбавлення волі, з застосуванням ст. 75, 76 КК України з випробувальним строком на два роки; 17.07.2003 року Слов`янським міськрайонним судом за ч. З ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, 01.07.2005 року звільнений умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 11 місяців 26 днів; 16.03.2006 Слов`янським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 роки 6 місяців позбавлення волі, 16.09.2010 звільнено по відбуттю покарання); 06.12.2011 Слов`янським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 185, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
07.01.2020 року приблизно о 21 годині 00 хвилин ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , маючи не погашені і не зняті в установленому порядку судимість за вчинення корисливого злочину, знаходились за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , де проводили спільно дозвілля. В ході бесіди в них виник спільний умисел на таємне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій єдиний спільний протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 07.01.2020 приблизно о 21 годині 00 хвилин ОСОБА_5 шляхом вільного доступу через незачинені двері, разом з ОСОБА_4 , незаконно проникли на територію гаражного приміщення, вхід до якого був вільний, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 . Перебуваючи в середині вказаного гаражного приміщення ОСОБА_9 та ОСОБА_4 взяли до рук металеві двері та винесли за територію гаражного приміщення, перенесли вищевказані металеві двері до іншого місця зберігання.

Діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, реалізуючи протиправний характер своїх дій, розуміючи, що посягають на чужу власність на яку не мають жодного права викрали майно, яке належить гр. ОСОБА_8 , а саме: - металеві двері чорного кольору довжиною 197 см, шириною 100 см., вартістю 950,0 грн.

Після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення втекли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 та ОСОБА_4 завдали ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 950 гривень 00 копійок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, пояснив, що дійсно 07.01.2020 року, приблизно о 21 год. 00 хвил., він разом з ОСОБА_5 викрали металеві двері з гаражного приміщення у дворі будинку АДРЕСА_3 . Зазначив, що двері у приміщення були відчинені. З місця вчинення крадіжки втекли. Щиро кається, просив затвердити угоди, укладену між ним та прокурором.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, пояснив, що дійсно 07.01.2020 року, приблизно о 21 год. 00 хвил., він разом з ОСОБА_4 викрали металеві двері з гаражного приміщення у дворі будинку АДРЕСА_3 . Зазначив, що двері у приміщення були відчинені. З місця вчинення крадіжки втекли. Щиро кається, просив затвердити угоди, укладену між ним та прокурором.

Потерпілий ОСОБА_8 , який належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду кримінального провадження, звернувся до суду з Заявою, в якій просить суд розглянути дане кримінальне провадження без його участі та надання згоди на укладення угоди про визнання винуватості між обвинуваченими та прокурором

28 січня 2020 року між прокурором ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження процесуального керівника у кримінальному провадженні № 0000080, та обвинуваченим ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_10 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_5 - у вигляді арешту строком на п`ять місяців.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

28 січня 2020 року між прокурором ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження процесуального керівника у кримінальному провадженні № 0000080, та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_6 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_4 - у вигляді арешту строком на п`ять місяців.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угод про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Перед ухваленням рішення про затвердження угод про визнання винуватості суд під час судового засідання з`ясував в обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 чи цілком вони розуміють: 1) що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також, що він має такі права:

- мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;

- мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно;

- допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Суд роз`яснив обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та характер обвинувачення, щодо якого вони визнають себе винуватими, а також вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угод судом.

Сторони просять затвердити угоди про визнання винуватості.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено в судовому засіданні, що обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені п.п. 1-4 п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди, укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 , відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, і що угода відповідає вимогам закону і вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , і призначення обвинуваченому ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання.

Судом встановлено в судовому засіданні, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п.п. 1-4 п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди, укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, і що угода відповідає вимогам закону і вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , і призначення обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Витрати на проведення експертизи відсутні.

Речові докази по справі належить вирішити відповідно до ст.. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 369-370, 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 28 січня 2020 року про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді арешту строком на 5 (п`ять) місяців.

Початок строку відбуття покарання у вигляді арешту ОСОБА_5 обчислювати з моменту його фактичного затримання.

Виконання вироку в частині затримання ОСОБА_5 та етапування його для відбування ним покарання у вигляді арешту доручити співробітникам Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Затвердити угоду від 28 січня 2020 року про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді арешту строком на 5 (п`ять) місяців.

Початок строку відбуття покарання у вигляді арешту ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання.

Виконання вироку в частині затримання ОСОБА_4 та етапування його для відбування ним покарання у вигляді арешту доручити співробітникам Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Судові витрати по провадженню відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази: залізні двері чорного кольору, які передані на відповідальне збереження власнику ОСОБА_8 , після набрання вироком законної сили залишити потерпілому ОСОБА_8 могли.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області ОСОБА_1