Справа № 308/3896/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 квітня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000477 слідчого СВ Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, -
ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ст. лейтенант поліції ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.
В обгрунтування вимог клопотання слідчий посилається на те, що 20 квітня 2020 року о 11 год 19 хв до чергової частини Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області надійшло повідомлення зі служби 102 від начальника СРПП ОСОБА_5 про те, що 20.04.2020 в селі Велика Добронь, по вул. Центральній, біля магазину «Стінг», під час здійснення документування адмін. правопорушення водій ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою уникнення адмін відповідальності за порушення ПДР надав неправомірну вигоду працівникам СРПП Ужгородського РВП у розмірі 200 гривень.

Відомості про згадану подію внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000477 від 21 квітня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

20 квітня 2020 року в 12 год 20 хв під час огляду місця події за адресою: село Велика Добронь, вул. Малодобронська, 44, Ужгородського району, слідчий СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області виявив та вилучив грошові кошти, а саме 1 банкноту номіналом 100 гривень серії КН4496290, одну банкноту номіналом 100 гривень серії УБ 7831636, які знаходились в папці для документів. Окрім цього, слідчим СВ Ужгородського РВП було виявлено та вилучено автомобіль марки AUDI моделі A4 сірого кольору, з державним номерним знаком Угорщини НОМЕР_1 , водій якого, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснив на місці події, що дані грошові кошти були надані ним працівникам поліції.

Слідчий зазначає, що вилучені грошові кошти, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, містять інші відомості, які можуть бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі можуть бути предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

В зв`язку з чим слідчий вказує, що вилучені грошові кошти, тобто предмети, які є речовими доказами у цьому кримінальному провадженні, є тими процесуальними джерелами доказів, які забезпечують реальну змогу встановити наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, а також можуть бути використані в судовому провадженні.

Тимчасове обмеження третьої особи таких правомочностей права власності, як користування, володіння та розпоряджання майном, під час вказаного досудового розслідування відповідає інтересам суспільства, позаяк речі, які планується арештувати, мають важливе доказове значення та містять відомості, необхідні для подальшого виконання завдань кримінального провадження, перелік яких закріплений в ч. 1 ст. 2 КПК України.

Перелік і види майна, що належить арештувати (п. 2 ч. 2 ст. 171 КПК України).

Органом досудового розслідування планується арештувати:

-вилучені в ході огляду місця події 20 квітня 2020 року грошові кошти, а саме дві банкноти номіналом по 100 гривень серії КН4496290 та серії УБ 7831636;

-вилучений в ході огляду місця події 20 квітня 2020 року автомобіль марки AUDI моделі A4 сірого кольору, з державним номерним знаком Угорщини НОМЕР_1 .

Слідчий зазначає в клопотанні, що згідно пояснення ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 дані грошові кошти та автомобіль належать йому.

Згідно реєстраційного документу на автомобіль марки AUDI моделі A4 сірого кольору, з державним номерним знаком Угорщини НОМЕР_1 власником автомобіля є BALOG IMRE (більш точні дані в реєстраційному документі не зазначено).

Слідчий в клопотанні вказує, що підставою для накладення арешту на майно, відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, є запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення збереження речових доказів, задля захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.
На підставі вищевикладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий зазначає, що існує необхідність в накладенні арешту на вилучені в ході огляду місця події 20 квітня 2020 року грошові кошти, а саме дві банкноти номіналом по 100 гривень серії КН4496290 та серії УБ 7831636; вилучений в ході огляду місця події 20 квітня 2020 року автомобіль марки AUDI моделі A4 сірого кольору, з державним номерним знаком Угорщини НОМЕР_1 .

В судове засідання слідчий не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду клопотання. До суду надійшла заява відповідно до якої слідчий клопотання підтримує, просить суд його задовольнити та розглянути клопотання у його відсутності.
Володілець майна ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду клопотання, що підтверджується повідомленням слідчого. Згідно ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Слідчим суддею встановлено, що СВ Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 21.04.2020 року внесені до ЄРДР за №0000477, попередня правова кваліфікація ч.1 ст. 369 КК України.
В рамках цього провадження 20 квітня 2020 року в 12 год 20 хв під час огляду місця події за адресою: село Велика Добронь, вул. Малодобронська, 44, Ужгородського району, слідчий СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області виявив та вилучив грошові кошти, а саме 1 банкноту номіналом 100 гривень серії КН4496290, одну банкноту номіналом 100 серії УБ 7831636, які знаходились в папці для документів. Окрім цього, слідчим СВ Ужгородського РВП було виявлено та вилучено автомобіль марки AUDI моделі A4 сірого кольору, з державним номерним знаком Угорщини НОМЕР_1 , водій якого, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснив на місці події, що дані грошові кошти були надані ним працівникам поліції.

Постановою слідчого Ужгородського РВП Ужгородського ВП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 від 21.04.2020 р. вилучені в ході оглядупредмети визнано речовим доказом.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпе-чення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Згідно ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до частини 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Таким чином арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів ( в тому числі цінних паперів , грошей (у будь якій валюті готівкою або безготівковому вигляді), на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права.
Згідно положень ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України) .
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170цього Кодексу (ч. 1ст.173КПКУкраїни).

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність такого арешту майна, а саме грошових коштів (дві банкноти номіналом по 100 гривень серії КН4496290 та серії УБ 7831636) які мають значення речових доказів вчиненого злочину, а тому з метою збереження речових доказів та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, враховуючи правову підставу для їх арешту та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розуміючи, що арешт вказаного майна не призведе до зупинення та надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення , тому слідчий суддя вважає, що клопотання в цій частині є обґрунтоване й підлягає до задоволення з підстав та мотивів викладених вище.
Метою накладення арешту на це майно, слідчим суддею є забезпечення кримінального провадження у частині збереження речових доказів.

Одночасно, слідчий суддя вважає, що слідчим дотримано вимог ст.ст. 170,171 КПКУкраїни і в клопотанні слідчого наявне обґрунтування необхідності арешту виявлених під час огляду речей, та конкретизовано підстави та мета накладення на них арешту.

За таких обставин слідчий судя при розгляді данного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна.

Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування, проведення відповідних судових експертиз та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над відсутністю в даний час повідомленої підозри винуватій у вчиненні злочинів особі, а також неможливістю власником (володільцем)тимчасововолодіти,розпоряджатисята користуватися вказаниммайном.

Що стосується клопотання слідчого в частині накладення арешту на транспортний засіб марки AUDI моделі A4 сірого кольору, з державним номерним знаком Угорщини НОМЕР_1 , слідчий суддя приходить до слідуючого.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першоїстатті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Дослідивши доводи клопотання слідчого , слідчий суддя приходить до висновку про те, що у клопотанні слідчого не вказується на наявність даних у підтвердження ризиків приховування, втрати, передачі чи відчуження вилученого автомобіля, а також відсутні достатні підстави вважати, що транспортний засіб марки AUDI моделі A4 сірого кольору, з державним номерним знаком Угорщини НОМЕР_1 відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Вказана правова позиція викладена і Закарпатським Апеляційним судом в ухвалі від 21.02.2019 року номер справи № 308 /14444/18.
КПК України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.
Водночас, достатніх доказів для застосування підстав для арешту майна (автомобіля) визначених в п.1 ч.2 ст. 170 КПК України не надано.
У постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ) від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вказано, що відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України.
Вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна ( автомобіля) у спосіб, що може призвести до надмірного обмеження правомірного його володіння, а тим більше встановлення такого обмеження неправомірно, не відповідає приписам статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статей 170, 173 КПК України.
Неправомірність вилучення майна, з порушенням процесуальних норм порядку здійснення даних слідчих дій містять очевидні ознаки порушення ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо вільного володіння майном, втручання у право особи на повагу до її приватного та сімейного життя, передбаченого ст. 8 Конвенції, так як воно не здійснювалося "згідно із законом", не переслідувало легітимну ціль або цілі згідно з пунктом 2 та було "необхідним у демократичному суспільстві" у тому сенсі, що воно було пропорційним цілям, які мали бути досягнуті (рішення у справі "Ельсхольц проти Німеччини" (Elsholz v. Germany) [ВП], заява № 25735/94, п. 45, ECHR 2000-VI).
Слідчий суддя переконаний, що висновок органу досудового розслідування щодо відповідності майна тим чи іншим ознакам ст. 98 КПК України може бути зроблений лише в тексті постанови, яка має відповідати вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема містити мотиви прийнятого рішення.
Слідчим до матеріалів клопотання додано постанову про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 21.04.2020 в якій слідчим не вмотивовано прийняття рішення про визнання автомобіля марки AUDI моделі A4 сірого кольору, з державним номерним знаком Угорщини НОМЕР_1 речовим доказом.
На переконання слідчого судді, відсутні достатні підстави вважати, що автомобіль , на який слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України) .
Застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, у тому числі і арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, обов`язковою ж умовою для такого втручання має бути встановлення обставин, які б не допустили до порушення принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до ч.3 ст.173КПКУкраїни відмова у задоволенні клопотання або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.
Керуючись ст.ст.170-173,372,395КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000477 слідчого СВ Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно задовольнити частково.
Накласти арешт на грошові кошти, а саме дві банкноти номіналом по 100 гривень серії КН4496290 та серії УБ 7831636.
В решті вимог клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня іі оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1