Справа № 127/9168/20
Провадження №11-сс/801/339/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника - адвоката ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 28 квітня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.03.2020 за №0000418,якою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коханівка Липовецького району Вінницької області, громадянина України, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

продовжено строк тримання під вартою, в межах досудового розслідування, а саме до 19:30 години 02 червня 2020 року,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Слідчий слідчого відділення Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням погодженим з прокурором ОСОБА_10 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 .
Клопотання мотивовано тим, що у провадженні СВ Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області перебувають матеріали кримінального провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000418 від 01.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України.
22.04.2020 року було встановлено, що ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 при затриманні надав невірні анкетні данні, а саме представився ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із чим 22.04.2020 року було винесено постанову про зміну анкетних даних підозрюваного.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_13 вранці 01.03.2020 (точний час слідством не встановлено) при зустрічі із малознайомим ОСОБА_14 на території залізничного вокзалу в м. Вінниці по площі Привокзальній дізнався про наявність у останнього при собі грошових коштів в невстановленій сумі.
По завершенню вказаної зустрічі ОСОБА_11 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, вирішив здійснити напад на ОСОБА_14 з метою заволодіння наявним у нього майном, про що він у невстановлений спосіб домовився із ОСОБА_8 , вступивши таким чином з останнім у попередню змову на скоєння розбійного нападу.
В подальшому, реалізовуючи вищевказану змову, ОСОБА_11 зателефонував ОСОБА_14 , домовившись із ним про зустріч о 16.00 год.
Далі, 01.03.2020 близько 16:00 год., перебуваючи біля приміщення котельні, яка розташована неподалік спортивного стадіону ВПУ № 11, що по вул. Немирівське Шосе у м. Вінниці, ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_14 розпивали алкогольні напої та в цей час ОСОБА_11 і ОСОБА_15 почали реалізовувати свій спільний злочинний умисел. Так, ОСОБА_11 звернувся до ОСОБА_14 з вимогою передати йому наявні при потерпілому грошові кошти, на що ОСОБА_14 відмовив.
Тоді, ОСОБА_11 , діючи спільно із ОСОБА_8 , опираючись на дії один одного, керуючись метою власного незаконного збагачення, умисно, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, здійснили напад на ОСОБА_14 , а саме: ОСОБА_11 штовхнув ОСОБА_14 , в результаті чого останній впав на землю, а ОСОБА_8 ногою наступив на руку ОСОБА_14 , та, погрожуючи йому фізичною розправою, примусив не чинити опір. В подальшому ОСОБА_8 узяв до рук дерев`яну палицю та наніс нею невстановлену слідством кількість ударів по голові ОСОБА_14 , застосовуючи таким чином фізичне насильство, небезпечне для життя та здоров`я ОСОБА_14 . В цей ОСОБА_11 з внутрішньої кишені куртки ОСОБА_14 дістав належні останньому грошові кошти в сумі 2000 грн., 50 доларів США, що станом на 01.03.2020 згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 1228,05 грн., та мобільний телефон марки «Huawei» моделі «Y7» в корпусі чорного кольору вартість якого згідно висновку експерта № 1889/20-21 від 13.03.2020 року становить: ринкова вартість наданого на дослідження мобільного телефону торгової марки «Huawei» моделі «Y7»в корпусі чорного кольору об`ємом пам`яті 3/32 Гб, з урахуванням зносу, станом на 01.03.2020, складала 2875, 20 грн., при умові робочого стану та виконанні всіх функцій, що відповідні даній моделі. Вказані цінності ОСОБА_11 забрав собі, після чого разом із ОСОБА_8 вони залишили місце події.
Внаслідок спільних дій ОСОБА_11 та ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_14 заподіяно тілесні ушкодження (відповідно до висновку експерта № 253) у вигляді синці в потиличній ділянці по центру та праворуч , в тім`яній ділянці праворуч, в ділянці перенісся, на нижній повіці лівого ока з переходом на щоку, на шкірі верхньої губи по центру, на шиї, на правій кісті, садна на правій кісті, крововилив та садно на слизовій оболонці верхньої губи по центру, що за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не причинили короткочасний розлад для здоров`я, а також матеріального збитку на загальну суму 4103,25 грн.
01.03.2020 ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України, та 02.03.2020 року останнього повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Обставини, які дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України є сукупність доказів отриманих у ході досудового розслідування, зокрема: протокол про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_14 від 01.03.2020 року; протоколом огляду місця події від 01.03.2020 року.; протоколи допиту потерпілого ОСОБА_14 . від01.03.2020 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із ОСОБА_14 від 01.03.2020 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із ОСОБА_14 від 01.03.2020 року; протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 01.03.2020 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із ОСОБА_17 від 01.03.2020 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із ОСОБА_17 від 01.03.2020 року; протокол допиту свідка ОСОБА_18 від 01.03.2020 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із ОСОБА_18 від 01.03.2020 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із ОСОБА_18 від 01.03.2020 року; протоколом огляду місця події від 01.03.2020 року; довідка МКЛ ШМД №5080 від 01.03.2020 року та інші матеріали кримінального провадження.
03 березня 2020 року підозрюваному ОСОБА_8 слідчим суддею Вінницького міського суду, за клопотанням слідчого, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 19:30 год. 29.04.2020.
Двох місячний строк досудового слідства у провадженні закінчується 02.05.2020, однак завершити досудове слідство до вищевказаного терміну не представляється можливим, оскільки для отримання доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду, необхідно всебічно, повно та неупереджено дослідити обставини вчинення підозрюваним дій, які інкримінуються йому як злочинні, та їм надати належну правову оцінку. Так як виникла необхідність щодо встановлення перебування ОСОБА_11 на обліках у лікаря нарколога та психіатра за місцем його проживання, для встановлення факту усвідомлення особою обставин та наслідків вчинення ним кримінального правопорушення які мають суттєве значення для досудового розслідування та, в подальшому, судового розгляду даного кримінального провадження. Також є необхідність у перевірці чи даний громадянин притягувався до кримінальної відповідальності.
21.04.2020 року керівником Вінницької місцевої прокуратури було винесено постанову про продовження строку досудового розслідування до 02.06.2020 року.
У вказаному кримінальному провадженні існують ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України, зокрема: переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_8 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а саме позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, а також те, що останній з місця вчинення злочину втік та у подальшому переховувався; незаконного впливу підозрюваного на потерпілого чи свідків, оскільки згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Перебуваючи на волі, ОСОБА_8 будучи знайомим з свідками матиме можливість незаконного впливу на них, з метою створення сприятливих для себе умов або ж його залякування; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_8 вчинив умисний тяжкий злочин.
Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки: особисте зобов`язання, є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваного, його репутацію та соціальні зв`язки; домашній арешт, оскільки ОСОБА_8 зможе переховуватися від органів досудового розслідування суду, а також враховуючи складність контролю за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків під час такого запобіжного заходу;
Всі вищевказані обставини, у своїх сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_8 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам. В зв`язку із цим, існує необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_8 найбільш суворого забіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 28 квітня 2020 року клопотання слідчого задоволено. Продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 19 год. 30 хв. 02 червня 2020 року в межах строку досудового розслідування. Роз`яснено, що ухвала про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 діє до 02 червня 2020 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 28.04.2020 року скасувати та відмовити в задоволенні клопотання слідчого, обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту за місцем проживання в АДРЕСА_1 .
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що слідчий суддя 28.04.2020 року ухвалив необґрунтоване рішення, у зв`язку із необ`єктивним з`ясуванням обставин провадження, без наведення належних і достатніх мотивів та підстав ухвалення саме такого рішення, а також мотивів істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.
Так, слідчим суддею, всупереч вимог п.1 ч.1 ст.178 КПК України неналежним чином оцінено в сукупності всі обставини, в тому числі і вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Ні на час оголошення ОСОБА_8 повідомлення про підозру, ні на час постановлення слідчим суддею оскаржуваної ухвали, стороною обвинувачення не зібрано та не представлено доказів про вчинення підозрюваним вказаного кримінального правопорушення. Підозрюваний в судовому засіданні міського суду визнав себе винним у вчиненні пограбування потерпілого ОСОБА_14 та щиро розкаявся у вчиненому. Під час розгляду клопотання слідчим суддею не було вжито ніяких заходів для допитів потерпілого, свідків або дослідження матеріалів, що мають значення для вирішення питання про продовження запобіжного заходу. Також, на думку захисника, слідчий суддя при ухваленні рішення про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 , порушив вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу.
Вважає, що наявність вказаних слідчим суддею ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ст.177 КПК України прокурором в судовому засіданні не доведено. У ОСОБА_8 не має наміру переховуватись від слідства та суду, ризик впливу на свідків відсутній, оскільки він визнає себе винним у пограбуванні потерпілого та відшкодував останньому матеріальні збитки, що підтверджується розпискою потерпілого ОСОБА_14 про від шкодування йому шкоди та відсутність претензій до ОСОБА_8 . Доказів незаконного тиску на свідків у сторони обвинувачення не мається, як і підстав обґрунтовано припускати можливість знищення доказів у справі. Сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для обрання запобіжного заходу. Зазначив, що слідчий суддя всупереч вимог п.4 ч.1 ст.178 КПК України неправильно оцінив в сукупності всі дані щодо особи підозрюваного, в тому числі міцність соціальних зв`язків, а саме наявність у нього родини, раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, до затримання проживав разом з дружиною в м. Вінниці, має рідного брата та хвору мати, працював за цивільно-правовими угодами. Також слідчим суддею в порушення вимог ст.183 КПК України не було розглянуто застосування інших альтернативних запобіжних заходів відносно ОСОБА_8 .. Вважає, що саме достатнім та ефективним заходом забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_8 буде домашній арешт з 21.00 до 06.00 часу доби.
Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник - адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подану ним апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи. Також адвокат ОСОБА_7 не наполягав на особистій участі в даному судовому засіданні при розгляді його апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_8 .
Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді суду першої інстанції без змін, вважає її законною та обґрунтованою. Щодо розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 у відсутність підозрюваного ОСОБА_8 не заперечував.
Підозрюваний ОСОБА_8 був повідомлений про розгляд апеляційної скарги його захисника, однак не виявив бажання брати особисту участь у розгляді даної скарги, а тому відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України судовий розгляд відбувся у його відсутність, оскільки його неявка не перешкоджає проведенню даного розгляду.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи захисника, прокурора, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Так, відповідно до вимог ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.
Відповідно до вимог ч.4 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Статтею 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Перевіряючи в апеляційному порядку ухвалу слідчого судді, судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Вирішуючи питання щодо продовження підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею першої інстанції так і апеляційним судом було встановлено, що 02.03.2020 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.
03.03.2020 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 19 год. 30 хв. 29 квітня 2020 року.
02.04.2020 ухвалою Вінницького апеляційного суду вищевказану ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.
15.04.2020 ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.
21.04.2020 постановою керівника Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_19 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000418 від 01.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України до 19.05.2020.
24.04.2020 постановою керівника Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_19 виправлено описку у вищевказані постанові, а саме кінцевий строк продовження строку досудового розслідування зазначено 02.06.2020.
Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 закінчувався о 19 год. 30 хв. 29 квітня 2020 року.
Обґрунтовуючи свої висновки та задовольняючи вказане клопотання слідчого, слідчий суддя першої інстанції виходив з того, що завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою не представляється можливим, оскільки для отримання доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду, необхідно всебічно, повно та неупереджено дослідити обставини вчинення підозрюваним дій, які інкримінуються йому як злочинні, та надати їм належну правову оцінку. Також є необхідність у перевірці щодо притягнення ОСОБА_11 до кримінальної відповідальності, встановлення його перебування на обліках у лікаря нарколога та психіатра за місцем проживання, факт усвідомлення особою обставин та наслідків вчинення ним кримінального правопорушення, які мають суттєве значення для досудового розслідування та, в подальшому, судового розгляду даного кримінального провадження.
Приймаючи вказане рішення, слідчим суддею враховано у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі десяти років із конфіскацією майна, крім того, підозрюваний не працює, тобто не має постійного джерела доходу, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та підозрюється у вчиненні нового злочину, а тому дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, що в свою чергу унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Також слідчим суддею було звернуто увагу на те, що на час розгляду клопотання вищевказані ризики не зменшилися. Відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_8 в місцях затримання, зокрема, за станом здоров`я під час розгляду клопотання надано не було, а тому вважав, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою, що також доведено прокурором при розгляді даного клопотання. Вимога сторони захисту про зміну підозрюваному обраного запобіжного заходу на домашній арешт у зв`язку з тим, що останній відшкодував потерпілому завдану шкоду в розмірі 3700 грн. та те, що останній має постійне місце проживання, одружений, суд вважав, що дані обставини були дослідженні під час обрання запобіжного заходу судом першої та апеляційної інстанції, а тому не є новими та не можуть слугувати обставиною для зміни обраного запобіжного заходу.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою, що є винятковим запобіжним заходом обраного відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, яке відповідно ст.12 КК України, віднесено до тяжких.

Це узгоджується також із з нормою п.4 ч.2 ст.183 КПК України, за змістом якої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Суд апеляційної інстанції не може погодитись з доводами апеляційної скарги захисника щодо не надання стороною обвинувачення слідчому судді доказів вини підозрюваного ОСОБА_20 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення з тих підстав, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Тому з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді суду першої інстанції були всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що заслухати будь-якого свідка чи потерпілого при вирішені питання про продовження строку тримання під вартою є правом, а не обов`язком слідчого судді, суду.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Також колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги щодо можливості застосування відносно підозрюваного менш суворого запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту за місцем проживання,так як при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати також і тяжкість звинувачення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Фактичні обставини інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, умисного тяжкого злочину, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу підозрюваного вказують на обґрунтованість застосування саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування даного підозрюваного під вартою та в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
При цьому, наявність певних соціальних зв`язків, зокрема постійного житла, сім`ї, відшкодування потерпілому ОСОБА_14 матеріальної шкоди та визнання своєї вини у пограбуванні останнього, не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку підозрюваного, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.
Крім того, ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою, або ж про інші обставини, які б переважили встановлені ризики.
Таким чином, колегія суддів вважає, що встановлені слідчим суддею обставини у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушенняз урахуванням характеру протиправних насильницьких дій, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , дають підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
З огляду на викладене, колегія суддів переконана, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання щодо продовження строків тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, вірно оцінив у сукупності наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, обставин його вчинення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винною, а також існування викладених вище ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з урахуванням даних про особу підозрюваного, його поведінку, встановив наявність підстав для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, та дійшов вмотивованого висновку про задоволення клопотання слідчого.
Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що з метою забезпечення закінчення досудового слідства по даному кримінальному провадженню слідчий суддя обґрунтовано продовжив строк дії відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою так, як більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання вказаних вище ризиків та не забезпечать належного виконання покладених на нього обов`язків.
Керуючись ст.ст.199, 404, 405, 407, 422 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 28 квітня 2020 року залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 28 квітня 2020 року про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4