ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/2194/19 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Категорія: ст.173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2019 року, якою задоволено частково клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000706 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, та накладено арешт на майно,
В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою слідчого судді слідчого було задоволено частково клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000706 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, та накладено арешт на речі, вилучені 14.11.2019 року в ході огляду транспортного засобу Renault Master, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на території міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Гоптівка» МП «Магістральний» Харківської митниці ДФС. Цією ухвалою було відмовлено в задоволенні клопотання в частині визначення місця зберігання арештованого майна та покладення відповідальності за належне його зберігання на конкретну особу, і вирішення цього питання покладено на орган досудового розслідування. Слідчий суддя встановив відповідність вилученого майна ознакам речового доказу та посилаючись на наявність ризику його можливого відчуження вважав необхідним задовольнити клопотання прокурора. Власник майна, не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2019 року скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора, скасувати арешт майна та повернути майно, вилучене під час огляду транспортного засобу. ОСОБА_6 також просить витребувати з ІНФОРМАЦІЯ_1 матеріальний носій інформації від прикордонної служби ФСБ Російської Федерації по Білгородській та Воронезькій областях, зазначений в листі ДПС України від 10.11.2019 року № 23/13858.
В обгрунтування апеляційних вимог ОСОБА_6 зазначає, що 14.11.2019 року він заїжджав на територію України через міжнародний пункт пропуску «Гоптівка», в автомобілі завозив на митну територію України партію товару, про що в установленому порядку подав уніфіковану митну декларацію, де правильно та в повному обсязі була відображена інформація про кількість та вартість товару. Слідчим суддею безпідставно залишено без уваги заперечення на клопотання про арешт майна та пояснення представника, надані під час судового розгляду. Вказує на порушення строку розгляду клопотання прокурора. Зазначає, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 364 КК України віднесене до підслідності слідчих органів Національної поліції, а не до Державного бюро розслідувань, вважає, що до фабули витягу з ЄРДР штучно внесені відомості з метою віднесення кримінального провадження до підслідності ДБР, фабули, вказані у витягу з ЄРДР, суперечать один одному. У клопотанні прокурором зазначено, що 09.11.2019 року ОСОБА_6 нібито вивіз з України без митного оформлення партію товару, але ці відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені, крім того, ОСОБА_6 виїжджав з України порожнім автомобілем і тільки 14.11.2019 року ввозив товар в Україну, який задекларував, будь-яких документів про вивезення товару 09.11.2019 року прокурором не надано. В разі порушення митних правил обов`язково складається протокол, але стосовно ОСОБА_6 жодних протоколів не складено. Прокурором не обгрунтовано в чому полягають тяжкі наслідки як кваліфікуюча ознака ч. 2 ст. 364 КК України. Звертає увагу, що навіть теоретично при вивозі товару за межу України ПДВ та ввізне мито не стягується. Вказує, що в єдиному доказі, на який посилається прокурор та слідчий суддя в списку автомобілів, які нібито перевозили контрабанду, автомобілю Renault Master, реєстраційний номер НОМЕР_1 не зазначено. Зазначає про процесуальні порушення під час огляду. Прокурором не доведено необхідності накладення арешту на майно, не зазначено, яким конкретно ознакам речового доказу відповідає вилучене майно, не вказав які конкретно експертизи можуть бути проведені щодо цього майна.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегією суддів не встановлено підстав для задоволення апеляційної скарги.
Належним чином повідомлений власник майна не прибув до апеляційного суду, причин неявки не пояснив, в телефонному режимі повідомив, що не заперечує проти розгляду апеляційної скарги за його відсутності, та повністю підтримає апеляційні вимоги.
З клопотання прокурора вбачається, що в провадженні прокуратури Харківської області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000706 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. У клопотанні зазначається, що окремі службові особи одного з правоохоронних органів Харківської області використовують службові повноваження всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки інтересам держави. Установлено, що у пункті пропуску «Нєхотєєвка» (Російська Федерація) 09.11.2019 виявлено транспортні засоби з товарами народного споживання, які цього ж дня прибули з пункту пропуску «Гоптівка» (Україна) з продовольчими, промисловими товарами та одягом. Зокрема, у транспортних засобах знаходились елітні сири «Дорблю», «Примадона», «Грандано», «Олд-Амстердам» німецького та італійського виробництва, жіночі куртки асортименті та насоси для байпасу, зимові куртки в асортименті та інші господарчі товари. Кількість товару, що перевозився, підпадає під обов`язкове митне оформлення. Водночас громадяни України намагались перемістити вказані вантажі та товари без митного оформлення, у зв`язку з чим транспортним засобам відмовлено у перетині державного кордону з Російською Федерацією. Перевезення товарів з порушенням митних правил може здійснюватись на наступних транспортних засобах Mercedes-Benz НОМЕР_2 . Volkswagen НОМЕР_3 . Volkswagen НОМЕР_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , Renault AX6226EP. Volkswagen AX33I2BK, Citroen AX4530HP, Volkswagen AX7953HM, які наразі після проходження пункту пропуску «Гоптівка» не потрапили до пункту пропуск) «Нєхотєєвка» (Російська Федерація) та перебувають на території міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Гоптівка» (відділ митного оформлення «Гоптівка») МП «Магістральний» Харківської митниці ДФС, розташованому за адресою: Харківська область, Дергачівський район, 38-й км траси «Харків - Бєлгород». В ході огляду, проведеного 14.11.2019 на території митного поста «Гоптівка», поблизу митного складу, де знаходився автомобіль Renault Master, державний номерний знак НОМЕР_1 , розташованого за адресою: 38 км траси Харків-Бєлгород (МААП «Гоптівка» ВМО «Гоптівка» МП «Магістральний»), виявлено та вилучено майно, зазначене у клопотанні.
Прокурор, зазначаючи, що вказане майно може свідчити про протиправні дії окремих осіб, в діях яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, просив задовольнити клопотання.
Відповідно до вимог ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, і у такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, де вказано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При цьому, майно, яке має ознаки речового доказу може вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні. Арешт майна з підстави передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
В матеріалах клопотання наявний лист прокурора ОСОБА_11 , зі змісту якого вбачається, що на території пункту пропуску «Гоптівка» перебувають автомобілі, які можливо переміщуються з порушенням вимог законодавства, серед перелічених транспортних засобів зазначено також автомобіль Renault Master, державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 10). Враховуючи, що власник майна до апеляційного суду не прибув для спростування цієї інформації, а вказані прокурором у клопотанні твердження є обгрунтованими та такими що потребують перевірки в ході досудового розслідування, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Апелянт посилається на те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 364 КК України віднесене до підслідності слідчих органів Національної поліції, а не до Державного бюро розслідувань. Відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 216 КПК України слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування злочинів працівником правоохоронного органу. Як вбачається із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 4) до прокуратури області надійшла інформація про те, що окремі працівники правоохоронних органів Харківської області використовують службові повноваження всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки. Таким чином, здійснення досудового розслідування за вказаним фактом саме слідчими органу державного бюро розслідувань узгоджується з вимогами КПК України. Твердження апелянта про те, що до фабули витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань штучно внесені такі відомості з метою віднесення кримінального провадження до підслідності ДБР, є безпідставними та не обгрунтовані жодними об`єктивними даними.
Обставини, викладені у клопотанні прокурора, апеляційний суд вважає на даній стадії кримінального провадження достатніми для накладення арешту на виявлене майно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків слідчого судді, оскільки законність підстав перетину вказаним транспортним засобом кордону України має бути з`ясована слідчим шляхом, враховуючи, що до кримінального правопорушення причетні співробітники правоохоронних органів.
Крім того, власник арештованого майна не позбавлений права при виникненні обставин, визначених у ст. 174 КПК України звернутись до слідчого судді з клопотання про скасування арешту майна.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2019 року, якою задоволено частково клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000706 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, та накладено арешт на майно залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді