Провадження № 1-кп/742/97/20
Єдиний унікальний № 742/4/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2020 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості в межах кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000186 від 03.12.2019 року щодо:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки хутору Орлов Вейделевського району Білгородської області РФ, з середньою освітою, незаміжні, що має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, непрацюючої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, -
В С Т А Н О В И В :

16.01.2019 року ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні УСЗН Прилуцької РДА, розташованої в місті Прилуках по вулиці Київській, 220, умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, ввівши в оману працівників вказаної державної установи шляхом приховування обставин, які впливають на призначення і виплату державної допомоги на дітей одиноким матерям, в порушення ч.1, ч.4 ст.18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», п.33 «Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми», при оформленні даної допомоги внесла неправдиву інформацію в заяву від 16.01.2019 року «Про призначення усіх видів соціальної допомоги» про те, що вона не проживає з особою, від якої народила дитину, хоча фактично проживає з батьком дитини, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянином ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , з яким не перебувала у зареєстрованому шлюбі та протягом вказаного періоду вела з останнім спільне господарство, в результаті чого ОСОБА_4 за період з 01.01.2019 по 01.12.2019 незаконно отримала державну соціальну допомогу на дітей одинокій матері в сумі 7455,02 грн.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману.

02.01.2020 року між прокурором Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченою ОСОБА_4 , за участю її захисника адвоката ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з умовами укладеної угоди, прокурор та обвинувачена ОСОБА_4 дійшли згоди щодо беззастережного визнання останньою винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинна понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: штраф розміром 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив її затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Як сама обвинувачена, так і її захисник, в судовому засіданні також просили вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_4 беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, надала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, так як не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання винуватості.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнала себе винуватою, є злочином невеликої тяжкості.

Суд, на виконання вимог ст.474 КПК України, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди судом встановлено, що обвинувачена під час кримінального провадження зі скаргами на дії органів досудового розслідування не зверталась.

При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України, положенням ст.65 КК України в частині визначеної міри покарання та інтересам суспільства, а матеріали кримінального провадження свідчать про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Зважаючи на те, що умови угоди про визнання винуватості, укладеної 02.01.2020 року між прокурором Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для її затвердження.

Речові докази в межах даного кримінального провадження відсутні.

Керуючись ст.314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 02.01.2020 року між прокурором Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 , за участю її захисника адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000186 від 03.12.2019 року.

ОСОБА_4 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.190 КК України і призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу розміром 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн 00 к.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1