Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/75/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2020 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000076, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 03 жовтня 2019 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верблюжка, Новгородківського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого Устинівським районним судом Кіровоградськогої області від 04.06.2019 року за ч.1 ст. 321 КК України до 850 грн. штрафу,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1020 (тисячу двадцять) гривень.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, призначине покарання за даним вироком у виді штрафу 1020 грн. та штрафу в розмірі 850 грн. за вироком Устинівського районного суду Кіровоградськогої області від 04.06.2019 року, який виконувати самостійно.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України в покарання, остаточно призначене за сукупністю злочинів, зараховано повністю відбуте покарання за попереднім вироком Устинівського районного суду Кіровоградськогої області від 04.06.2019 року у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Також вироком вирішена доля речових доказів відповідно до вимог ст.100 КПК України,

В С Т А Н О В И В:
Згідно вироку суду ОСОБА_8 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за наступних обставин.

Близько 13 години 11.02.2019 року ОСОБА_8 зайшов через відкриту хвіртку на територію домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де на подвір`ї знайшов бочку. Перебуваючи на території вказаного домоволодіння, ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що його дії будуть не помічені, шляхом вільного доступу, викрав металеву бочку ємністю 200 літрів, вартістю 240 гривень, що згідно з висновком експерта №293 від 26.03.2019. З викраденим майном ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник, спричинивши своїми умисними, протиправними діями потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 240 гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_8 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на ст.ст.70, 72 КК України.

Виключити з резолютивної частини вироку суду 2 абзац, а саме: «На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, призначити покарання за даним вироком у виді штрафу 1020 грн. та штрафу в розмірі 850 грн. за вироком Устинівського районного суду Кіровоградської області від 04.06.2019 року, який виконувати самостійно».

Виключити з резолютивної частини вироку суду 3 абзац, а саме: «Відповідно до ч.4 ст.70 КК України в покарання, остаточно призначене за сукупністю злочинів, зарахувати повністю відбуте покарання за попереднім вироком Устинівського районного суду Кіровоградської області від 04.06.2019 року у виді штрафу в розмірі 850 грн».

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст.185 КК України до 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1020 (тисячу двадцять) гривень.

В решті вирок залишити без змін.

Прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає, що вирок суду є незаконним через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність враховуючи наступне.

Згідно вироку суду першої інстанції ОСОБА_8 призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1020 (тисячу двадцять) гривень. При цьому, на підставі ч.4 ст.70 КК України суд за сукупністю злочинів призначив йому покарання за даним вироком у виді штрафу 1020 грн. та штрафу в розмірі 850 грн. за вироком Устинівського районного суду Кіровоградської області від 04.06.2019, який виконувати самостійно. До того ж, відповідно до ч.4 ст.70 КК України суд в покарання остаточно призначене за сукупністю злочинів, зарахував повністю відбуте покарання за попереднім вироком.

Проте, якщо за окремі злочини, що утворюють сукупність, призначено такі види основних покарань, як штраф (ст. 53 КК) або позбавлення права обіймати певні посади (ст. 55 КК), то вони складанню не підлягають. У таких ситуаціях суд застосовує або принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, або, керуючись ч. 3 ст. 72 КК, призначає кожне з цих покарань до самостійного виконання, коли покарання, призначені за окремі злочини, застосовуються одночасно і виконуються кожне самостійно без складання.

Згідно з ч.3 ст.72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Отже, при самостійному виконанні покарань можливість зарахування покарання за попереднім вироком виключається.

Так, суд першої інстанції не послався та не застосував ч.3 ст.72 КК України, тобто не застосував закон, який підлягає застосуванню. При цьому, суд помилково послався та застосував ч.4 ст.70 КК України, а також зарахував покарання, відбуте за попереднім вироком, тобто застосував закон, який не підлягає застосуванню.

Незважаючи на помилковість мотивів суду, рішення про виконання вироку Устинівського районного суду Кіровоградської області від 04.06.2019 самостійно є неправильним, оскільки згідно з листом начальника Новгородківського районного сектору Філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області №31/12/470-19 ОСОБА_8 30.07.2019 знятий з обліку органу пробації в зв`язку зі сплатою штрафу, про що і ОСОБА_8 , і прокурор зазначали в судовому засіданні.

Таким чином, станом на день оголошення вироку Кіровоградського районного суду обвинувачений відбув покарання за попереднім вироком, а тому рішення суду про самостійне виконання попереднього вироку є безпідставним.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив подану апеляційну скаргу задовольнити у повному обсязі, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного у вироку протиправного діяння, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Дії обвинуваченого судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. ст. 185 КК України, як з таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Воно має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції відповідно до вимог статті 65,66,67 КК України обґрунтовано врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Колегія суддів вважає, що своє рішення щодо виду та розміру покарання суд першої інстанції належно мотивував, воно відповідає вимогам закону щодо мети покарання.

Згідно з п.4 ч.1 ст.409 КК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Колегія суддів вважає, що доводи прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність є слушними.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження вироком Устинівського районного суду Кіровоградської області від 04 червня 2019 року ОСОБА_8 визнано винуватим та призначено йому покарання за ч.1 ст.321 КК України у виді штрафу на користь держави у вигляді п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот пятдесят) гри. 00 коп.(а.с.172).

Відповідно до повідомлення Новгородківського районного сектору Філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області №31/12/470-19 ОСОБА_8 30.07.2019 знятий з обліку органу пробації в зв`язку зі сплатою штрафу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 безпідставно застосував положення ч.4 ст.70 КК України, а саме призначив покарання за сукупністю злочинів, призначине покарання за даним вироком у виді штрафу 1020 грн. та штрафу в розмірі 850 грн. за вироком Устинівського районного суду Кіровоградськогої області від 04.06.2019 року, який виконувати самостійно, оскільки станом на день оголошення вироку Кіровоградського районного суду обвинувачений відбув покарання за попереднім вироком, а тому рішення суду про самостійне виконання попереднього вироку є безпідставним.

Таким чином, суд першої інстанції застосував закон, який не підлягає застосуванню.

Крім того, відповідно до ч.3 ст. 72 КК України, основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Тобто, суд при призначенні покарання у виді штрафу, на підставі ч. 3 ст. 72 КК, призначає кожне з цих покарань до самостійного виконання, коли покарання, призначені за окремі злочини, застосовуються одночасно і виконуються кожне самостійно, без складання.

Проте, суд першої інстанції помилково послався та застосував ч.4 ст.70 КК України, а також зарахував покарання, відбуте за вироком Устинівського районного суду Кіровоградської області від 04 червня 2019 року.

Враховуючи наведенене, колегія суддів прийшла до висноку, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, а вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 03.10.2019 стосовно ОСОБА_8 підлягає зміні в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.376 ч.2, ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 03.10.2019 стосовно ОСОБА_8 за ч.1 ст.185 КК України змінити в частині призначеного покарання.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на ст.ст.70, 72 КК України.

Виключити з резолютивної частини вироку суду 2 абзац, а саме: «На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, призначити покарання за даним вироком у виді штрафу 1020 грн. та штрафу в розмірі 850 грн. за вироком Устинівського районного суду Кіровоградської області від 04.06.2019 року, який виконувати самостійно».

Виключити з резолютивної частини вироку суду 3 абзац, а саме: «Відповідно до ч.4 ст.70 КК України в покарання, остаточно призначене за сукупністю злочинів, зарахувати повністю відбуте покарання за попереднім вироком Устинівського районного суду Кіровоградської області від 04.06.2019 року у виді штрафу в розмірі 850 грн».

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1020 (тисячу двадцять) гривень.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4