Справа № 452/1200/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/473/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 08 лютого 2018 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

з участю прокурорів: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

його захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_11 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_12 ,

в с т а н о в и л а :

вищевказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строки 3 (три) роки.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 постановлено рахувати з моменту взяття під варту у порядку виконання вироку.

Стягнуто з ОСОБА_7 у користь ОСОБА_13 за завдання моральної шкоди 500 (п`ятсот тисяч) гривень.
Вирішено питання з судовими витратами та речовими доказами.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 4 лютого 2017 року о 20 годині, керуючи автомобілем марки «САЗ 3507», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в кабіні котрого перевозив ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , та рухаючись ним по вулиці Самбірська в с. Калинів Самбірського району Львівської області у напрямку до м. Новий Калинів Самбірського району, при проїзді її ділянки в районі будинку № 38, порушив вимоги Р.1 п.п. 1.5, 1.10 (в частині значення термінів «видимість у напрямку руху», «небезпека для руху»); Р.2 п.п. 2.3 б), д), 2.9 а); Р.12 п.п. 12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху, які виразилися в тому, що він керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, перевищив допустиму швидкість руху в даних дорожніх умовах по видимості елементів проїзної частини дороги, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, з моменту виникнення небезпеки для руху у вигляді настання видимості на проїзній частині дороги пішохода ОСОБА_16 і якого він мав об`єктивну можливість своєчасно виявити, не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, такими своїми діями створив аварійну обстановку, яка призвела до наїзду на ОСОБА_16 , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці даної пригоди.

Не погоджуючись із даним вироком, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, з урахуванням доповнень, просить даний вирок суду скасувати та постановити ухвалу, якою закрити дане кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та відмовити у задоволенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_13 .
В обґрунтування своїх апеляційних вимог адвокат ОСОБА_8 покликається на те, що під час ухвалення вироку судом допущено неповноту судового розгляду, так як залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у зв`язку з тим, що судом відхилено клопотання сторони захисту про допит свідків та експертів та вчинення інших процесуальних дій (зокрема - про тимчасовий доступ до речей і документів) для підтвердження конкретних обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення; невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки: висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у вироку не зазначено, чому він взяв до уваги одні докази і відкинув інші, висновки суду, викладені у вироку, містять істотні суперечності, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законний та обґрунтований вирок.
Зазначає, що обвинувачений не визнає себе винним, однак таку позицію пояснює наявністю обґрунтованих сумнівів доведеності у встановленому законом порядку його вини.
Апелянт звертає увагу на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази поважності причин незабезпечення участі у ньому прокурорів прокуратури саме Львівської області ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 у всіх інших після 22 червня 2017 року судових засіданнях.
Окрім цього, на його переконання, слідчий слідчого управління не мав права проводити досудове розслідування у кримінальному провадженні.
Як зазначає захисник, в матеріалах справи наявні докази, які офіційно ані через канцелярію суду, ані безпосередньо в судових засіданнях прокурором та іншими учасниками провадження не надавалися.
Окрім цього, на переконання апелянта, складений слідчим слідчого управління протокол містить у собі низку порушень, та звертає увагу на те, що судовому експерту не надано для огляду і експертизи автомобіль, яким керував ОСОБА_7 , а судовим експертом, не оглядаючи його, зроблено експертний висновок на підставі наданих в електронному форматі фотознімків з місця події, на окремих з яких зображено автомобіль.
Також адвокат у своїй апеляційній скарзі звертає увагу й на те, що відібрані і вилучені взірці крові ОСОБА_7 не оформлені протоколом їх вилучення та не визнані слідчим доказами у кримінальному провадженні.
Окрім цього, адвокат ОСОБА_8 також зазначає, що стороною обвинувачення не спростовано того, що автомобіль під керуванням ОСОБА_7 в момент ДТП міг мати швидкість, меншу, ніж 50 км/год., наприклад, як про це йдеться в аркуші №5 висновку, складеному судовими експертами ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . Судовий експерт ОСОБА_22 не надав відповіді на поставлене перед ним питання, зокрема, про те, чи рухався потерпілий ОСОБА_16 , чи стояв під час зіткнення з керованим ОСОБА_7 автомобілем, чи біг, чи йшов у момент наїзду, а також не враховано матеріал дорожнього покриття, до того ж в матеріалах справи відсутня схема до протоколу слідчого експерименту, проведеного слідчим 15 березня 2017 року за участю ОСОБА_7 , хоча після його завершення така схема слідчим складалася в присутності потерпілої та адвоката.
Також захисник звертає увагу й на те, що слідчим не відкрито стороні захисту транспортний засіб і одяг потерпілого ОСОБА_16 як доказ.
Окрім цього, апелянт зазначає, що судом не взято до уваги й те, що висновки судових експертів від 13 лютого 2017 року не містять переліку питань, що були поставлені слідчим експертам та відсутні відомості про наявність гальмівного шляху.
На переконання захисника ОСОБА_8 , якщо припустити, що ОСОБА_7 винен у вчиненні інкримінованого злочину, призначене йому покарання явно не відповідає його особі та тяжкості кримінального правопорушення.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника на підтримання поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти апеляційних вимог, думку потерпілої та її представника, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до часткового задоволення.

Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
В силу ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ст.374 КПК Українисуд першої інстанції в мотивувальній частині обвинувального вироку повинен дати аналіз всім зібраним у справі доказам щодо їх допустимості, достовірності і достатності, викласти формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, обґрунтувати свій висновок в частині доведеності вини обвинуваченого конкретними доказами, вказати які саме фактичні дані підтверджують обставини вчиненого злочину і навести мотиви, за якими суд не бере до уваги окремі докази.

Вимогами ст. 91 КПК України, передбачено, що у кримінальному проваджені підлягають доказуванню як подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), так і винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції зазначені вимоги кримінального процесуального закону в повній мірі не були дотримані.

Як вбачається з матеріалів провадження, в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав та пояснив, що 04 лютого 2017 року, керуючи власним автомобілем, Правил дорожнього руху не порушував, алкоголю не вживав, швидкість не перевищив, а рухався із швидкістю близько 50 км. за годину, оскільки перебував за кермом вантажного автомобіля. У с. Калинів Самбірського району, виїхавши з повороту, зауважив як рухався назустріч автомобіль. Після роз`їзду зауважив людину на дорозі. Оскільки усе відбулося несподівано і швидко, покрутив руль вліво, щоб уникнути зіткнення, так як розумів, що шансів зупини автомобіль немає. Загальмувавши, автомобіль розвернуло, таким чином він вдарив цю людину правою стороною свого автомобіля. Обвинувачений зазначив, що зробив усе, що міг, щоб уникнути зіткнення з потерпілим. Причиною наїзду на потерпілого, згідно з припущеннями обвинуваченого, могло стати засліплення ліхтарем та виїзд в темне місце, де він і побачив потерпілого на своїх ділянці дороги.

Окрім цього, як вбачається з матеріалів провадження, стороною захисту неодноразово зверталася увага суду на недопустимість доказів, на яких ґрунтується обвинувачення, зокрема, оскільки показання ОСОБА_7 про обставини ДТП, надані ним як свідком під час проведення слідчого експерименту, було використано як вихідні дані при проведенні експертиз; проведення експертного дослідження аналізу крові на вміст алкоголю - поза межами досудового розслідування, до внесення відомостей ЄРДР; проведення досудового слідства неуповноваженими особами (прокурорами, слідчими); порушення потерпілим Правил дорожнього руху.

Також захисником висловлювалися зауваження до проведених в межах кримінального провадження судових автотехнічних експертиз, та необхідність допиту експертів та виклику свідків.

Суд належним чином не перевірив вказані показання ОСОБА_7 , не усунув їх протиріччя з відомостями, які були зазначені судом як докази вини останнього, не навів у вироку переконливих мотивів щодо їх критичної оцінки, натомість побудував свої висновки на доказах сторони обвинувачення, не перевіривши і не спростувавши доводи, наведені захисником обвинуваченого.

Відповідно до положень п.6) ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, в тому числі, скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
При цьому, в силу положень п.1), п.2), п.3) ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до п.1ч.1ст.411 КПК Українинеповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного,обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема,у разі якщо судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Статтею 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, визнаючи обвинуваченого ОСОБА_7 винуватим та формулюючи у мотивувальній частині вироку обвинувачення, визнаного доведеним, суд першої інстанції достовірно не встановив та не виклав обставини, за яких настав наїзд на ОСОБА_16 , не проаналізував та не врахував поведінку потерпілого на предмет дотримання останнім Правил дорожнього руху, а також інші обставини, які мають суттєве значення у даному кримінальному провадженні, натомість обмежився простим переліком сукупності доказів, які були досліджені під час судового засідання, не проаналізувавши їх з точки зору достатності та взаємозв`язку, не вказав, які саме докази спростовують доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , вказують на те, що обвинувачений порушив вимоги ПДР та підтверджують його винуватість у вчиненні інкримінованого злочину.

Ураховуючи наведене, приймаючи до уваги допущену судом неповноту судового розгляду, яка полягає у тому, що залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких необхідно для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення по даному кримінальному провадженню, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційну скаргу захисника обвинуваченого слід задовольнити частково, а вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Задовольняючи частково апеляційну скаргу та призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.2 ст.415 КПК України, не вправівирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність чи недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому доводи апеляційної скарги не оцінюються судом апеляційної інстанції та підлягають ретельній перевірці при новому розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст.404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:
апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 08 лютого 2018 року відносно ОСОБА_7 скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, у Самбірському міськрайонному суді Львівської області.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4