Справа № 128/2423/18
Провадження №11-кп/801/23/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника -адвоката ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000204 від 04.06.2018 року за апеляційними скаргами захисника - адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 та обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 02.05.2019 року, яким

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уроженку с. Жабелівка, Вінницького району Вінницької області,

українку, громадянку України,

не працюючу, розлучену, освіта середня,

проживаючу АДРЕСА_1 ,

раніше не судиму

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 121 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення експертних досліджень в сумі 31 952,80 грн.

Вирішено долю речових доказів.

в с т а н о в и в :

Як убачається з вироку, 03.06.2018 близько 20.00 год. ОСОБА_8 , перебувала в приміщенні літньої кухні за місцем власного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де у неї на побутовому ґрунті виник конфлікт із колишнім чоловіком ОСОБА_10 , під час якого, у ОСОБА_8 склалась особиста неприязнь та виник злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, маючи здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними, розуміючи, що в результаті її дій ОСОБА_10 отримає тілесні ушкодження та, бажаючи їх настання, не переслідуючи за мету заподіяти його смерть, ОСОБА_8 , діючи умисно, кухонним ножом, який у той момент тримала у руці, завдала ОСОБА_10 не менше двох ударів в верхню праву частину тулуба ззаду. Після нанесення ударів ножом ОСОБА_8 залишилась в приміщенні літньої кухні, а ОСОБА_10 почав тікати, вибіг з вказаного приміщення на вулицю, де, перечепившись впав та залишався лежати на землі. Згодом ОСОБА_8 вийшла з приміщення літньої кухні на вулицю, де помітила ОСОБА_10 , який лежав на землі та не міг самостійно підвестись на ноги. Вона підійшла до нього та підхопивши його за руки, затягла до приміщення житлового будинку, що розташований за вказаною вище адресою, де залишила в одній з кімнат на ліжку, 'а сама пішла до приміщення літньої кухні поратись по господарству.

Згодом, ОСОБА_8 повернулась до приміщення будинку, де між ними знову розпочалась суперечка, під час якої ОСОБА_8 , діючи умисно, переслідуючи злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, взяла до рук дерев`яну скалку для розкачування тіста, якою завдала ОСОБА_10 численних ударів по голові, руках та лівій частині тулуба, після чого вибігла з приміщення будинку та втекла.

В результаті нанесення ударів ножом та дерев`яною скалкою, ОСОБА_8 спричинила ОСОБА_10 тяжке тілесне ушкодження, від якого останній помер.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №507 від 4 липня 2018 року- при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 виявлено сполучну травму тіла у вигляді закритої черепно-мозкової травми - синців, саден, забитих та різаних ран на голові, крововиливів в м`які тканини голови, субарахноїдального крововиливу з ділянкою забиття речовини головного мозку; закритої тупої травми грудної клітини - синців, саден та ран на грудній клітці, крововиливів в м`які тканини грудей, перелому медіального кінця лівої ключиці та багато чисельних переломів ребр зліва; колото-різаних ран правої верхньої кінцівки; синців, саден та ран нижніх кінцівок; закритих переломів обох кісток лівої нижньої кінцівки.

Смерть ОСОБА_10 настала від вказаної сполучної травми тіла, яка ускладнилася гострою масивною крововтратою. Між сполучною травмою тіла, яка ускладнилася гострою масивною крововтратою та смертю ОСОБА_10 є прямий причинний зв`язок.

Динаміка трупних змін, що визначалась під час огляду трупа ОСОБА_10 на місці виявлення ( Протокол огляду місця події від 04.06.2018), та під час дослідження його тіла в морзі (05.06.2018 року з 11:00 до 13:00 год.) вказує на давність настання смерті в межах від 34 до 40 годин, до моменту дослідження його тіла в морзі, тобто смерть його могла наступити в проміжку часу з 22:00 год. 03.06.2018 до 4:00 год. 04.06.2018, який включає і термін вказаний в ухвалі суду.

Синці, садна, крововиливи, переломи ключиці та ребр, переломи кісток лівої нижньої кінцівки, забиті рани на волосяній частині голови є складовими вище описаної сполучної травми тіла та могли утворитись від дії твердого тупого предмету (предметів), що підтверджується результатами медико-криміналістичної експертизи (Висновок експерта № 94, 95 від 6-25.06.2018 р.).

Різані рани на обличчі, колото-різані рани на грудях та правій верхній кінцівці утворились від дії плаского однобічно-гострого предмету типу клинка ножа, що мав обушок з вираженими ребрами та гостре лезо, що підтверджується результатами медико-криміналістичної експертизи (Висновок експерта № 94, 95 від 6-25.06.2018 р.).

Виявлена сполучна травма тіла у ОСОБА_10 згідно п.2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» належить до тяжких тілесних ушкоджень, як така що має ознаки небезпеки для життя й спричинила розвиток загрозливих для життя явищ, таких як гостра масивна крововтрата.

Після отримання сполучної травми тіла, враховуючи характер її компонентів та складових, ОСОБА_10 міг зберігати здатність до активних дій на протязі проміжку часу, що міг вимірюватися десятками хвилин -декількома годинами.

При судово-токсикологічній експертизі крові від трупа ОСОБА_10 виявлено етиловий спирт у концентрації 0,5% у крові, що за життя могло викликати легке алкогольне сп`яніння.

Не погодившись з вироком суду першої інстанції, захисник - адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 02.05.2019 року відносно ОСОБА_8 скасувати, визнавши її невинною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Речові докази, а саме мобільні телефони з двома сім-картками повернути власникові. Вимоги мотивує тим, що дії обвинуваченої ОСОБА_8 слід кваліфікувати як необхідну самооборону або перевищення меж необхідної самооборони в частині її діянь. Судом не надано оцінку тому, що діяння скоєне після систематичного знущання на насильства з боку потерпілого, а також у вироку вказана обставина, як вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, яка не була зазначена в обвинувальному акті.

Обвинувачена ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі просить вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 02.05.2019 року відносно неї скасувати, визнавши її невинною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Речові докази, а саме мобільні телефони з двома сім-картками повернути власникові. Зазначає, що її дії необхідно кваліфікувати як необхідну самооборону або перевищення меж необхідної самооборони в частині її діянь. Судом не надано оцінку тому, що діяння нею скоєне після систематичного знущання на насильства з боку потерпілого, а також у вироку вказана обставина, як вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, яка не була зазначена в обвинувальному акті. Також зазначає, що вибір знаряддя (кухонних ніж, яким чистила перед сваркою з потерпілим картоплю) і локалізації ударів (плече потерпілого)) вказує на бажання обвинуваченої захистити своє життя та здоров`я, а не спричинити будь-яку шкоду потерпілому.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисника - адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 та обвинуваченої ОСОБА_8 та просив залишити вирок відносно останньої без змін; думку захисника - адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити; дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника - адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 та обвинуваченої ОСОБА_8 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 365 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється судом в межах апеляції.

Відповідно до вимог ст. 323 КПК України - вирок суду має бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є судове рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для кримінального провадження, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються дослідженими доказами, дослідженими в судовому засіданні. Обґрунтованість судового рішення полягає у правильності встановлення фактичних обставин справи та правильній оцінці доказів.

Обґрунтованим судове рішення слід вважати, якщо: 1) суд повністю встановив обставини, що мають значення для кримінального провадження; 2) ці обставини доказані; 3) висновок суду відповідає викладеним у рішенні обставинам кримінального провадження.

Дані вимоги судом першої інстанції при винесені вироку щодо ОСОБА_8 місцевим судом виконано в повному об`ємі.

Як убачається з вироку, суд кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК України, тобто як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що судом по даній справі в повному об`ємі дотримано вимоги кримінально-процесуального законодавства, спрямовані на встановлення в справі об`єктивної істини та постановлення законного вироку .

Висновок суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України ґрунтується на сукупності доказів, які досліджені та перевірені у судовому засіданні, яким дана належна юридична - правова оцінка та визначена вірна кваліфікація дій обвинуваченої.

Так, доводи апеляційних скарг про те, що у обвинуваченої ОСОБА_8 був відсутній умисел на заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, а наносила вона удари ножем та скалкою потерпілому лише з метою самозахисту нічим не підтверджуються.

Так, обвинувачена ОСОБА_8 в судовому засіданні в суді першої інстанції вину у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні за ч.2 ст.121 КК України визнавала. Пояснювала, що ОСОБА_10 підійшов до неї та вдарив кулаком в обличчя. Потім продовжуючи її ображати, він склонився до місця де лежала сокира. Налякавшись, що ОСОБА_10 хоче її вдарити сокирою та перекрив їй вихід, вона розвернулася до нього та вдарила ножем в плече зі спини. При цьому ОСОБА_10 стояв нагнувшись спиною до неї. Скільки разів вдарила ОСОБА_10 ножем обвинувачена точно сказати не може, нібито двічі.

В подальшому ОСОБА_10 пішов з кухні на двір. Через 10 хв. вона вийшла з кухні та побачила, що ОСОБА_10 лежить на спині на дорозі за 3-4 метри від паркану. Підійшовши до нього, вона помітила на голові ОСОБА_10 кров. Потерпілий сам встати не зміг. Вона затягнула його до хати. В будинку вона залишила його на підлозі, після чого знову пішла до літньої кухні. Через деякий час вона знову зайшла в будинок і побачила, що потерпілий лежить на дивані. Він почав ображати її лайкою, після чого вона підійшла до столу, який знаходився біля дивану, взяла з нього скалку та почала бити потенріплого ОСОБА_10 по плечах та по руці, якою він намагався прикритися. Била, бо боялася, що він її вдарить. При цьому, потерпілий сидів на дивані. Побивши ОСОБА_10 , вона побігла з будинку та сховалася в кущах. Пізніше вона повернулася до подвір`я та заночувала під дахом. Ранком у будинку вона побачила, що ОСОБА_10 лежить на підлозі, він вже був мертвий. Вказані пояснення надані особисто обвинуваченою в присутності захисника.

Крім того, допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_11 пояснив, що тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_10 викликали масивну гостру крововтрату, усі складові сполученої травми сприяли цій крововтраті, що і призвела до смерті. Синці, садна та рани в своїй сукупності створили масивну втрату крові і як наслідок, потерпілий помер. Різані тілесні ушкодження були завдані предметом з ріжучими властивостями, а ушкодження з іншими морфологічними властивостями - твердим тупим предметом чи предметами. Завдані потерпілому удари були чисельними, тілесні ушкодження були отримані від неодноразової дії. Було визначено, що ОСОБА_10 перебував у стані виведення алкоголю, і стан алкогольного сп`яніння, був вказаний як легкий. Також пояснив, що вважає, що всі тілесні ушкодження потерпілий отримав в короткий термін часу, одне за одним. На плечі було виявлено 2 різані рани, ідентичні до ран на голові. Майже всі пошкодження були рівні по ступеню своєї загрози для життя. На голову діяв, як предмет з ріжучими властивостями, так і твердий тупий предмет. До наступу шокового стану, потерпілий ще міг вчиняти активні дії, але чи свідомо вказати не може. Від заподіяння тілесних ушкоджень до смерті могло пройти від 10 хв. до кількох годин, не більше.

Крім того, пояснення обвинуваченої ОСОБА_8 в суді першої інстанції, показання експерта узгоджуються між собою та наступними доказами:

-висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 за № 507 від 04.07.2018 року, відповідно до якої у потерпілого були виявлені тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми тіла у вигляді закритої черепно-мозкової травми - синців, саден, забитих та різаних ран на голові, крововиливів в м`які тканини голови, субарахноїдального крововиливу з ділянкою забиття речовини головного мозку; закритої тупої травми грудної клітини - синців, саден та ран на грудній клітці, крововиливів в м`які тканини грудей, перелому медіального кінця лівої ключиці та багато чисельних переломів ребр зліва; колото-різаних ран правої верхньої кінцівки; синців, саден та ран нижніх кінцівок; закритих переломів обох кісток лівої нижньої кінцівки. Смерть ОСОБА_10 настала від вказаної сполучної травми тіла, яка ускладнилася гострою масивною крововтратою. Між сполучною травмою тіла, яка ускладнилася гострою масивною крововтратою та смертю ОСОБА_10 є прямий причинний зв`язок (а. к. п №№150- 155 т.1);

- висновком медико-криміналістичної експертизи за № 94-95 від 25.06.2018 року, відповідно до якої у потерпілого виявлено синці, садна, крововиливи, переломи ключиці та ребр, переломи кісток лівої нижньої кінцівки, забиті рани на волосяній частині голови є складовими вище описаної сполучної травми тіла та могли утворитись від дії твердого тупого предмету (предметів), що підтверджується результатами медико-криміналістичної експертизи. Різані рани на обличчі, колото-різані рани на грудях та правій верхній кінцівці утворились від дії плаского однобічно-гострого предмету типу клинка ножа, що мав обушок з вираженими ребрами та гостре лезо ( а.к.п.№№ 157-159 т.1).

Доводи апеляційних скарг щодо того, що ОСОБА_8 не мала умислу на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , а лише захищалась, суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки характер, кількість (більше одного удару ножем та скалкою) та локалізація тілесних ушкоджень у ОСОБА_13 вказують на те, що обвинувачена мала умисел, направлений саме на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_14 .

Обвинувачена наносила потерпілому тілесні ушкодження при відсутності прямої загрози зі сторони потерпілого, лише в припускаючи, що він може завдати їй тілесних ушкоджень або позбавити життя за допомогою сокири. Удар ножем обвинувачена ОСОБА_8 завдала, коли потерпілий знаходився у зігнутому стані, спиною до неї та не вчиняв відносно неї будь-яких агресивних дій. Повторно, через певний час обвинувачена завдала тілесні ушкодження ОСОБА_10 коли той знаходився на дивані у кімнаті після отриманих тілесних ушкоджень він ножа, які спричинили масивну крововтрату. При цьому, обвинувачена сама зайшла до будинку, де знаходився ОСОБА_10 , який сидів на дивані, і почувши від нього образи, витягнула зі столу скалку, підійшла до нього та нанесла нею потерпілому тілесні ушкодження за обставин, при яких могла уникнути протиправних дій направлених на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_10 та мала можливість покинути будинок, у чому їй перешкод зі сторони ОСОБА_10 не вчинялося.

Невизнання вини ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК України, при апеляційному перегляді, апеляційний суд визнає як один із обраних обвинуваченою способів уникнення кримінальної відповідальності за більш тяжкий злочин та взагалі за скоєне.

Не погоджується апеляційний суд і з доводами ОСОБА_15 про те, що вона не перебувала в стані алкогольного сп`яніння, оскільки як вірно встановив суд першої інстанції, ОСОБА_15 спільно зі своїми знайомими вживали спиртне, купивши гусенят.

Апеляційний суд приходить до висновку ,що місцевий суд ретельно перевірив обставини, які ставлять під сумнів доводи апеляційних скарг адвоката та обвинуваченої, дав їм вірну юридично-правову оцінку. Крім того, вірно оцінив в сукупності всі докази у справі з відповідними висновками щодо винуватості ОСОБА_8 у вчиненні зазначених злочинів .

Щодо визначення наявності підстав для застосування нормативних положень ст.69 КК України, то суд враховує роз`яснення, викладені у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. N7 «Про практику призначення судами кримінального покарання»(зі змінами), де зазначено, що згідно зі ст. 69 КК України призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за вчинений злочин, може мати місце лише за наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості цього злочину, з урахуванням особи винного.

Тобто, лише наявність не менш двох обставин, що пом`якшують покарання, не є автоматичною підставою для застосування ст.69 КК України. Вказані пом`якшувальні обставини повинні бути такими, що істотно знижують ступінь тяжкості цього злочину, та потребують оцінки як обставин вчинення кримінального правопорушення, так і особи винної у вчиненні кримінального правопорушення.

До пом`якшувальних обставин суд відніс щире каяття та сприяння розкриттю злочину. Однак, при цьому суд враховує, що як було встановлено судом обвинувачена нанесла потерпілому тілесні ушкодження при відсутності прямої загрози зі сторони потерпілого, вважаючи, що він може завдати тілесних ушкоджень або позбавити життя за допомогою сокири. При цьому удар ножем обвинувачена завдала коли потерпілий знаходився у зігнутому стані, спиною до обвинуваченої та не вчиняв відносно неї будь-яких агресивних дій. Повторно обвинувачена завдала тілесні ушкодження ОСОБА_10 , коли той сидів на дивані у кімнаті після отримання тілесних ушкоджень від ножа, які спричинили масивну крововтрату. При цьому, обвинувачена сама зайшла до будинку, де знаходився ОСОБА_10 , який сидів на дивані, і підійшовши до нього, витягнула зі столу скалку, та нанесла нею потерпілому повторні тілесні ушкодження за обставин, при яких могла уникнути протиправних дій направлених на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_10 та мала можливість покинути будинок, у чому їй перешкод зі сторони ОСОБА_10 не вчинялося.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до вимог ст.2Конвенції Про захист прав людини та основоположних свобод, право кожного громадянина на життя охороняється законом. Відповідно до ст.ст.3, 27Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.

При цьому колегія суддів також враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року (заява №10249/03), суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно ч. 2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

З огляду на вище наведене ,що стосується призначеного покарання ОСОБА_8 , то на думку апеляційного суду воно призначене судом відповідно до ст. ст. 65-67 КК України, суд в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу винної, врахувавши при цьому, що вона раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, а також обставини, які обтяжують покарання, до яких відніс вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, пом`якшуючі обставини, а саме щире каяття, сприяння розкриттю злочину, і призначив найнижчу межу покарання в межах санкції ч.2 ст. 121 КК України.

Крім того, суд враховує і поведінку обвинуваченої після вчинення злочину вона вину в суді першої інстанції повністю визнавала. Не визнавати свою вину ОСОБА_8 почала при розгляді справи в суді апеляційній інстанції. Показання ОСОБА_8 , що вона мала на меті самооборону, суд не бере до уваги та в цілому ставиться критично, як вже зазначено вище.

На думку колегії суддів, призначене судом покарання є достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_8 лише за умови ізоляції її від суспільства.

Враховуючи усі наведені обставини, апеляційний суд повністю погоджується із рішенням суду першої інстанції та не вбачає жодних підстав для зміни чи скасування рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 02.05.2019 року відносно ОСОБА_8 .

Керуючись ст. ст. 404, 405 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

апеляційні скарги захисника - адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 та обвинуваченої ОСОБА_8 -залишити без задоволення .

Вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 02.05.2019 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 3 (трьох) місяців з дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С у д д і :