Справа №127/4733/20
Провадження №1-в/127/111/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про переведення для подальшого відбування покарання у виді довічного позбавлення волі до іншої установи відбування покарань

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява ОСОБА_5 про переведення для подальшого відбування покарання у виді довічного позбавлення волі до іншої установи відбування покарань.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заявив суду клопотання про залишення заяви засудженого ОСОБА_5 без розгляду, мотивуючи тим, що вирішення зазаначеного питання не відноситься до юрисдикції Вінницького міського суду Вінницької області.
Засуджений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника та просив суд його заяву залишити без розгляду.
Прокурор підтримав клопотання захисника.
Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали заяви, матеріали особової справи, суд дійшов наступних висновків.
У своїй заяві засуджений до довічного позбавлення волі ОСОБА_5 просить вирішити питання щодо переведення його з «Вінницької установи виконання покарань (№1) до Полтавської установи виконання покарань (№23) для подальшого відбування покарання.
Як вбачається із матеріалів заяви засуджений звернувся до Центральної комісії Адміністрації Державної кримінально-викоанвчої служби України з питань визначення особам, засудженим до довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк, виду колонії, направлення для відбування покарання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту й обмеження волі та їх переведення з клопотанням про переведення його із Вінницької установи виконання покарань (№1) до Полтавської установи виконання покарань (№23), відповідно до ст. 93 Кримінально-виконавчого кодексу України.
21 грудня 2019 року Центральна комісія прийняла рішення № 1.3/44-2019, яким відмовила у переведенні засудженого до довічного позбавленні волі ОСОБА_5 у зв`язку з відсутністю підстав, передбачених ч. 2 ст. 93 КВК України, та вільних місць для тримання такої категорії осіб, які засуджені до довічного позбавлення волі у Полтавській установі виконання покарань (№23).
За приписами ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненій ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та Інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч.2 ст. 55 Конституції України та ст. 5 КАС України в порядку адміністративного судочинства.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).
Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, то цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі; Статтею 6 Конституції України передбачено, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Згідно з Положенням про Міністерство юстиції України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року ЛУ 228, Мін`юст є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну правову політику, зокрема, у сфері виконання кримінальних покарань та пробації. Відповідно до п. 3 Положення № 228 основними завданнями Мін`юсту, серед іншого, є: забезпечення формування та реалізація державної політики у сфері виконання кримінальних покарань та пробації; забезпечення формування системи наглядових, соціальних, виховних та профілактичних заходів, які застосовуються до засуджених та осіб, узятих під варту; контроль за дотриманням прав люди і громадянина, вимог законодавства щодо виконання і відбування кримінальних покарань, реалізацією законних прав та інтересів засуджених та осіб, узятих під варту.
При цьому Мін`юст відповідно до покладених на нього завдань визначає вид установи виконання покарань, у якій відбуватимуть покарання засуджені до позбавлення волі, здійснює розподіл, переводить їх та осіб, узятих під варту, з однієї установи до іншої (підп. 95-8 п. 4 Положення № 228).
Тобто, при ухваленні оскаржуваного рішення Мін`юст діяв як суб`єкт владних повноважень у межах реалізації компетенції у сфері управління при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, а тому такі рішення можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції на підставі п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України.
Таким чином, суть поданої ОСОБА_5 заяви стосується оскарження правомірності винесення рішення Мін`юстом, як суб`єктом владних повноважень, щодо відмови в переведенні засудженого з однієї установи відбування покарання до іншої.
При цьому переведення засудженого для подальшого відбування покарання з однієї виправної чи виховної колонії до іншої допускається за виняткових обставин, які перешкоджають дальшому перебуванню засудженого в цій виправній чи виховній колонії. Порядок переведення засуджених визначається нормативно-правовими актами Мінюсту.
Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що дана заяви містить оскарження рішення Мін`юсту як суб`єкта владних повноважень, при здійсненні ним управлінських функцій, а тому такі вимоги підлягають розгляду за правилами КАС України.
Саме до такого правового висновку дійшла суддя Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі 822/190/18, скасовуючи постанову Вінницького апеляційного адміністративного Суду від 13 червня 2018 року та направляючи справу до Міністерства юстиції України про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії (предметом якого є саме рішення Центральної комісії Мінюсту від 21 серпня 2017 року № 4.17/9-2017) для продовження розгляду до Сьомогоапеляційного адміністративного суду.
З огляду на наведене, питання, яке ставить перед судом засуджений ОСОБА_5 не належить до юрисдикції Вінницького міського суду Вінницької області.

Керуючись ст. 93 КВК України, ст. 2, 4, 5, 19 КАС України, ст.ст. 537 - 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_5 про переведення для подальшого відбування покарання у виді довічного позбавлення волі до іншої установи відбування покарань залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя :