Справа № 357/3419/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2020 року м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 1 м. Біла Церква Київської області кримінальне провадження №0000447, відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 31.01.2020 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судмого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області: ОСОБА_4 ,

неповнолітня потерпіла: ОСОБА_5 ,

законний представник неповнолітньої потерпілої: ОСОБА_6 ,

обвинувачений: ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

Так, 07.01.2020 приблизно о 17.00 годині водій ОСОБА_3 , керуючи технічно-справним автомобілем «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» державний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись по бульвару Олександрійський в м. Біла Церква Київської області, від вул. Леся Курбаса у напрямку до вул. Дружби м. Біла Церква Київської області, в порушення вимог п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, де вказано: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 12.3 Правил дорожнього руху України, де вказано: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»; п. 18.1 Правил дорожнього руху України, де вказано: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»; не вірно оцінив дорожню обстановку, проявив неуважність, у разі виникнення небезпеки для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не дав дорогу та допустив наїзд передньою частиною керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_5 , яка закінчувала переходити проїзну частину вказаної вулиці, по нерегульованому пішохідному переходу, який розташований неподалік буд. № 3 вказаного бульвару, рухаючись з ліва на право по ходу руху вказаного автомобіля, тому мала перевагу в русі.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 отримала наступне тілесне ушкодження: перелом латерального виростка правої великої гомілкової кістки, яке відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного зрощення перелому необхідно тривалий строк більш ніж 3 тижні.

Грубе порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 2.3 (б), 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із скоєною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає кваліфікувати за ч. 1 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 в судовому засіданні надала суду заяву, згідно якої остання відмовляється від обвинувачення та просить закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, мотивуючи тим, що повністю примирилась із обвинуваченим ОСОБА_3 і не має до нього жодних матеріальних та моральних претензій. На підтвердження заявленого клопотання, надала відповідну заяву, в якій остання просить суд закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 у зв`язку з їхнім примиренням.

Законний представник потерпілої наполягала, що її відмова від обвинувачення є добровільною і не пов`язана з тиском на неї з боку будь-яких осіб.

Неповнолітня потерпіла ОСОБА_5 підтримала заяву свого законного представника - матері.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою провину в судовому засіданні визнав, фактичні обставини не оспорював, просив закрити провадження та звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України.

Отже, обвинувачений ОСОБА_3 , законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 та неповнолітня потерпіла ОСОБА_5 під час підготовчого судового засідання справи наполягали на закритті кримінального провадження у зв`язку з примиренням.

Вислухавши клопотання представника неповнолітньої потерпілої та неповнолітньої потерпілої, з`ясувавши думку прокурора, який не заперечував проти закриття кримінального провадження з підстав зазначених представником неповнолітньої потерпілої, а також враховуючи позицію обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення клопотання представника неповнолітньої потерпілої, а обвинувачений в судовому засіданні щиро каявся, вину визнав у повному обсязі, суд проаналізувавши та зіставивши клопотання представника неповнолітньої потерпілої з вимогами КПК України, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Пункт 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачає, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України встановлено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Так, відповідно до ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до ч. 2 ст. 288 КПК України, суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Дотримуючись сталості та єдності судової практики, умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим є вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст. 46 КК підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Отже, вирішуючи питання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 у зв`язку із примиренням такого з потерпілим та закриття кримінального провадження з цієї підстави, суд враховує, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до неумисних злочинів невеликої тяжкості та згідно з вимогою УІТ, останній раніше не судимий, щиро розкаявся у вчиненому, та враховуючи думку законного представника неповнолітньої потерпілої та думку неповнолітньої потерпілої, які в судовому засіданні просили звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності та зазначили, що будь-яких претензій матеріального й морального характеру до останнього не мають та проти закриття кримінального провадження не заперечують.

Суд впевнився, що примирення з боку потерпілої стало результатом її добровільного волевиявлення.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 цієї статті (у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності), не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує.

Оскільки, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надав згоду на закриття кримінального провадження з вказаних підстав, суд вважає можливим звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим та закрити кримінальне провадження.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні вирішено, відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати - в межах обвинувачення за ч. 1 ст. 286 КК України - стягнути з ОСОБА_3 в порядку статей 122, 124 КПК України, пов`язані із залученням експерта в розмірі 1256 гривень 08 копійок.

Цивільний позов по справі не заявлено.

На підставі ст. 46 КК України, керуючись ч. 2 п. 1 ст. 284, п. 2 ч. 1 ст. 314, 370, 372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000447 від 31.01.2020 відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - закрити.

Речовий доказ по справі, а саме: транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» державний номерний знак НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_3 , залишити у останнього, як у власника майна.

На підставі статей 122-124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на користь Держави витрати на проведення інженерно-технічної експертизи у розмірі 1256 гривень 08 копійок.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Київського апеляційного суду через Білоцерківського міськрайонного суду Київської області протягом семи діб з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Суддя ОСОБА_1