Справа № 612/884/19
Провадження № 1 кп /612/10/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2020 року смт. Близнюки

Близнюківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю : прокурора ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000262, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 листопада 2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Широке Близнюківського району Харківської області, громадянина України, не працюючого, з неповною середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , 06 листопада 2019 року, близько 23 год. 00 хв., знаходячись за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті особистих неприязних відносин, наніс потерпілому ОСОБА_5 удар стопою правої ноги в ліву частину живота чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми живота з розривом селезінки, яка в своєму перебігу призвела до розриву гемоперитоніуму і геморагічного шоку 1-2 ступеню.

За ступенем тяжкості травма живота з розривом селезінки це тяжке тілесне ушкодження за критерієм небезпеки для життя (згідно п. 2.1.3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995).
У судовому засіданні ОСОБА_3 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, кваліфікацію не оспорює. Вказав, що повне визнання своєї вини не пов`язане з будь-яким стороннім на нього впливом.
Пояснив про обставини вчинення злочину так як вони викладені у обвинувальному акті. Крім того вказав, ввечері 06.11.2019 він разом із потерпілим та їх співмешканками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вживали спиртні напої. Спочатку виник конфлікт між потерпілим та його співмешканкою ОСОБА_7 , а потім між ним та потерпілим, внаслідок чого він і завдав потерпілому удар ногою в живіт. Висновок судової медичної експертизи визнає. У вчиненому розкаюється, запевнюючи суд що зробив для себе належні висновки, буде працювати, кається.
Враховуючи пояснення обвинуваченого, а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду немає сумнівів в добровільності та правдивості його позиції.
Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції у суду відсутні. Окрім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. А тому суд обмежується допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів щодо його особи.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів, суд як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що було вчинено кримінальне правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_3 , кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим, в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, передбачений ч.1 ст.121 КК України, а тому вина ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.
Таким чином суд знаходить вину обвинуваченого повністю доказаною.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння, спричинене потерпілому у вигляді закритої тупої травми живота із розривом селезінки, яке в своєму перебігу призвело до розриву гемоперитоніуму і геморагічного шоку 1-2 ступеню.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують чи обтяжують його покарання.
Відповідно до ч.4 ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин.
Відповідно до ст.66 КК України обставиною що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття про що, крім визнання ОСОБА_3 самого факту вчинення злочинних дій, свідчить його дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини, щирий жаль з приводу цього, осуд своєї поведінки.
Відповідно до ст.67 КК України обставиною яка обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає вчинення злочину особою що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він громадянин України, раніше не судимий. Не одружений, проживає із співмешканкою. За місцем проживання характеризується органом місцевого самоврядування позитивно. На обліку у лікаря психіатра, військовому обліку не перебуває. Перебуває на обліку у лікаря-нарколога із синдромом алкогольної залежності. Постійної роботи не має. На життя заробляє тимчасовими заробітками.
Із досудової доповіді Близнюківського районного сектору філії ДУ «Центр пробації», вбачається, що у ОСОБА_3 має високу ймовірність вчинення повторного правопорушення. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства. Разом із тим вказують, що в разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника, окрім обов`язкових, передбачених ч.1 ст. 76 КК України обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Враховуючи наведене, дані про особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним злочину, наявність обставини яка пом`якшує і обставини яка обтяжує покарання, думку потерпілого, викладену письмово, про те, що він претензій до обвинуваченого не має, по мірі покарання покладається на суд, суд приходить до висновку, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_3 буде покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст. 121 КК України.
При цьому суд враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини з питань призначення покарання. Так, в справі "Скополла проти Італії" від 17. 09. 2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Також суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, звільняючи його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, що з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ним злочину, особи винного, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для його виправлення.

За вищевикладених обставин та враховуючи, що під час судового слідства ОСОБА_3 не порушував обов`язки, покладені на нього при обранні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, цей запобіжний захід підлягає скасуванню.
Речові докази по кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
Судових витрат по справі немає.
Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим за ч.1 ст.121 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно п.п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Обраний щодо ОСОБА_3 на підставі ухвали слідчого судді Близнюківського районного суду Харківської області від 13 грудня 2019 року запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, скасувати.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Близнюківський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.
Інші учасники судового провадження мають право копію вироку суду отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1