Справа № 623/738/17
Провадження № 1-кп/636/12/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 квітня 2020 року Колегія суддів Чугуївського міського суду Харківської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

представника органу пробації ОСОБА_7 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

представника Служби у справах дітей ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чугуєва обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000007, внесеному 02 січня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням неповнолітнього ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України, та ОСОБА_11 у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України, -
в с т а н о в и л а :
В провадженні суду перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням неповнолітнього ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115 та ч. 2 ст. 185 КК України, та ОСОБА_11 у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 та ст. 395 КК України.
В ході досудового слідства обвинуваченому ОСОБА_10 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 05 квітня 2020 року, а обвинуваченому ОСОБА_11 змінений запобіжний захід на особисте зобов`язання, строк якого закінчується 06 квітня 2020 року.

Прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_10 та у вигляді особистого зобов`язання обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_11 , оскільки є достатньо підстав та ризиків, що обвинувачені можуть переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Прокурор рахує необхідним продовжити обвинуваченим обрані запобіжні заходи, що забезпечить їх явку до суду, і запобігає вчиненню іншого кримінального правопорушення і вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків.

Згідно вимог ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Суд при вирішенні питання про обрання, продовження строку дії запобіжного заходу повинен врахувати всі обставини, які можуть вплинути на вид обраного запобіжного заходу, випливає зі змісту ст. 178 цього Кодексу. Таким чином, із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, які застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях їх застосування, якими є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які ст. 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності як обґрунтованої підозри, так і вищенаведених ризиків.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, передбачено ст. 183 КПК України.

Частина 2 ст. 177 КПК України наголошує, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, в кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

За правовими позиціями ЕСПЛ «обґрунтована підозра» це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.

Вислухавши прокурора, обвинуваченого ОСОБА_10 та його законного представника ОСОБА_8 , які поклалися на розсуд суду, захисника ОСОБА_5 , яка з приводу запобіжного заходу ОСОБА_10 поклалася на розсуд та не заперечувала проти зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_11 , суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 з наступних підстав.

Суд, розглядаючи питання доцільності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою ОСОБА_10 , враховуючи, що рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, приходить до наступного: обвинувачений ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років та вчинено в період строку адміністративного нагляду, але враховуючи, що обвинувачений взятий під варту 11.02.2017, тобто тривалий час перебуває під вартою; неповнолітнім ОСОБА_10 злочин вчинений в період дворічного іспитового строку, призначеного Ізюмським міськрайонним судом Харківської області від 13.04.2016 року; оцінюючи суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченим та ймовірну можливість продовження обвинуваченими протиправної поведінки у подальшому, можливість переховуватись від суду, усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинувачених винуватими у інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях, а тому є всі підстави вважати, що існує загроза, що обвинувачені можуть переховуватись від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на потерпілих або свідків, зокрема існує ризик, що обвинувачені можуть здобувати собі як ніде не працюючі особи матеріальні засоби для існування, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, враховує тяжкість покарання кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачуються обвинувачені, їх вік, стан здоров`я, негативну репутацію, те, що вони раніше притягувалися до кримінальної відповідальності за тяжкі злочини, наявність у обвинувачених непогашених судимостей, а тому суд вважає, що необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи практику Європейського суду, суд приходить до наступного, вищевказаний суд у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину, а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного періоду.

Положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлюють, що законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує обставини кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З урахуванням наведених обставин, а також те, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину скоєного проти життя особи, суд вважає, що на момент вирішення клопотання прокурора встановлено наявність обґрунтованої підозри та достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 ч. 1 п. 1 3, 4,5 КПК України, та те, що інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і його належну поведінку, а також запобігти спробам переховування від суду та вчиненню іншого злочину, і приходить до висновку про відсутність підстав для скасування, зміни запобіжного заходу, оскільки не зникли наявні ризики, передбачені п. 1 ч. 1, 3 ,4, 5 ст. 177 КПК України, а відтак суд вважає доцільним продовжити обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб та за неможливе встановити заставу. Що стосується продовження строку обвинуваченому ОСОБА_11 , то суд приходить до наступного: він обвинувачується в скоєнні двох злочинів, один із них є злочином середнього ступеню важкості, його особу, те, що він раніше засуджений, розгляд кримінального провадження триває, тому вважає за необхідне обвинуваченому ОСОБА_10 продовжити строк запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, що не забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків і його належну поведінку, а також запобігне спробам переховування від суду та вчиненню іншого злочину.

З огляду на це, інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_10 процесуальних обов`язків і їх належну поведінку, а також запобігти спробам переховування від суду та вчиненню іншого кримінального правопорушення.

Керуючись ст.ст. 176-179, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 198, 331, 350, 369-372 КПК України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л а :
Клопотання прокурора Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про продовження строку запобіжного заходу обраного відносно обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 60 днів до 30 травня 2020 року включно.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у особистого зобов`язання строком на 2 місяці.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_11 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за викликом з реалізацією завдань кримінального провадження, зокрема, для проведення процесуальних дій;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- не відвідувати місця нічних розважальних закладів, місця продажу спиртних напоїв на розлив, залізничних вокзалів;

- докласти зусиль до пошуку роботи.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_11 , що у разі невиконання встановлених щодо нього обов`язків, може бути застосований більш жорсткий запобіжний засіб та на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Порушення умов особистого зобов`язання має наслідком застосування більш суворішого запобіжного заходу.

Дані зобов`язання застосовуються з дати винесення ухвали, тобто з 01 квітня 2020 року до 30 травня 2020 року.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання обвинуваченого ОСОБА_11 здійснює слідчий СВ Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області.

Копію ухвали направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» та Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області - для негайного виконання.
Ухвала може бути оскаржена згідно рішення Конституційного Суду №4-р/2019 від 13.06.2019 року.

Головуючий
Судді