ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/485/20 Справа № 213/1518/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 1 на ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 грудня 2019 року про відмову у задоволенні подання про звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, засудженого:
- 15 листопада 2018 року Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі, звільненого відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
встановила:
Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області віл 12 грудня 2019 року відмовлено у задоволенні подання Інгулецького районного відділу філії Державної установи Центр пробації у Дніпропетровській області про звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_6 .
Рішення суду обґрунтовано наступним.
ОСОБА_6 засуджений вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу 15 листопада 2018 рок за ч. 1 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
Відповідно до ст. 75 КК України, останнього звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчення, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації.
15 листопада 2018 року засуджений особисто дав підписку секретарю судового засідання про необхідність з`явитися для постановки на облік до Центру пробації (м. Кривий Ріг, вул. Салтиківська 9-б), повідомити про зміну місця проживання тощо.
Упродовж грудня 2018 року ОСОБА_6 змінив місце проживання на іншу адресу АДРЕСА_1 . Орган пробації про це не повідомив.
21 грудня 2018 року та 02 січня 2019 року органом пробації було надіслано виклик ОСОБА_6 на зазначену ним в суді адресу АДРЕСА_2 .
У призначені дати 29 листопада 2018 року та 11 січня 2019 року, засуджений до органу пробації не з`явився. У зв`язку з цим проводилися розшукові заходи, а 04 квітня 2019 року заведена розшукова справа.
З 09 липня 2019 року до 12 листопада 2019 року засуджений періодично з`являвся до органу пробації. Має дві неявки без поважних причин - 27 серпня 2019 року та 24 вересня 2019року.
Враховуючи, що ОСОБА_6 не виконав покладений на нього обов`язок повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, явку засудженого на реєстрацію протягом чотирьох місяців суд розцінив як належне виконання обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, оскільки відповідні обов`язки тривають протягом іспитового строку, який вироком суду було визначено - 1 рік, тому суд прийшов до висновку, що подання органу пробації про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням задоволенню не підлягає.
Прокурор не погодився з даним рішенням. В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою задовольнити подання начальника Інгулецького районного відділу філії ДУ Центр пробації в Дніпропетровській області та звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, призначеного вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 листопада 2018 року, у зв`язку із закінченням іспитового строку.
Посилається на те, що у судовому засіданні від 12 грудня 2019 року засуджений повідомив суд, що не з`явився на реєстрацію у зв`язку із хворобою, що у телефонному режимі повідомляв про це уповноважену особу органу пробації. З`являвся на реєстрацію у наступну дату та давав письмове пояснення з цього приводу, що підтверджується матеріалами особової справи засудженого.
Після неявки 27 серпня 2019 року та 24 вересня 2019 року інспектором винесено два застереження у вигляді письмового попередження.
Згідно матеріалів особової справи, ОСОБА_6 після отримання розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили та заведення особової справи, уповноваженими особами органу з питань пробації на вказану у вироку адресу місця проживання засудженого були направлені виклики щодо необхідності його явки до Інгулецького РВ з питань пробації, при цьому, дані на підтвердження відправлень поштової кореспонденції та про вручення зазначених викликів ОСОБА_6 , у матеріалах особової справи відсутні.
Таким чином, прорахунки у організації роботи Інгулецького РВ з питань пробації, як то несвоєчасне ознайомлення засудженого з порядком і умовами виконання покарань, не внесення до суду клопотання про скасування звільнення від відбування покарання після винесення двох застережень засудженому ОСОБА_6 у вигляді письмових попереджень про скасування звільнення від відбування призначеного покарання, не повинні впливати на характеристику засудженої особи та обґрунтування неможливості задоволення клопотання про звільнення.
Вважає, що суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені обставини, належним чином їх не перевірив, та дійшов передчасного висновку про систематичне, протягом тривалого часу та в період іспитового строку, невиконання засудженим ОСОБА_6 покладених на нього вироком обов`язків.
Крім того, поза увагою суду залишилися ті обставини, що на момент звернення до суду з клопотанням, встановлений ОСОБА_6 іспитовий строк сплинув.
Після спливу строку орган пробації не має повноважень звертатись до суду з клопотанням про скасування звільнення від відбування покарання та направити засудженого для відбування призначеного покарання, оскільки такої правової процедури не передбачено національним законодавством.
Відповідно до ст. 78 КК України, встановленні правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням, так як після закінчення іспитового строку, засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.
Засуджений ОСОБА_6 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився. Про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Дані про поважність причин неявки до суду не надходило. Тому, враховуючи думку прокурора, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності засудженого, відповідно до ст. 405 КПК України.
Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.
В судових дебатах учасники підтримав свою позицію.
Заслухавши доповідь суддідоповідача, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 401 КК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.
Судове рішення, згідно з вимогами ст. 370 КПК України, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.
Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 165 КВК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.
Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи, ОСОБА_6 засуджений вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 листопада 2018 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, з іспитовим строком на 1 рік та покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
18 грудня 2018 року вказаний вирок набрав чинності.
15 листопада 2018 року засуджений надав підписку про необхідність з`явитися для постановки на облік до Центру пробації (м. Кривий Ріг, вул. Салтиківська, буд. 9-б), повідомити про зміну місця проживання тощо. Крім того, засуджений зазначив місце свого проживання АДРЕСА_2 .
Доказів отримання засудженим вказаних повідомлень матеріали особової справи не містять.
21 грудня 2018 року органом пробації було надіслано виклик ОСОБА_6 на адресу: АДРЕСА_2 було направлено повідомлення про необхідність з`явитися до ДУ Центра пробації, в зв`язку з виконанням вироку.
Доказів отримання засудженим вказаних повідомлень матеріали особової справи не містять.
Згідно підписки від 09 липня 2019 року ОСОБА_6 роз`яснено його процесуальні обов`язки та попереджено про наслідки їх порушення. В цей же день засуджений повідомив про місце свого проживання АДРЕСА_1 , і в цей же день встановлено дні явки на реєстрацію 1, 2, 3, 4 вівторок кожного місяця.
Згідно листка реєстрації, засуджений не з`явився на реєстрацію до уповноваженого органу пробації 27 серпня 2019 року та 24 вересня 2019 року.
Згідно пояснень наявних в матеріалах особової справи, не з`явився на реєстрацію через незадовільний стан здоров`я та відсутність грошових коштів.
В зв`язку з чим йому було винесено попередження про можливість скасування звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням та направленням для відбування призначеного судом покарання.
З 09 липня 2019 року по 12 листопада 2019 року засуджений з`являвся для реєстрації.
В засіданні суду першої інстанції засуджений стверджував, що майже кожен тиждень бачив працівників поліції, питав, коли необхідно з`явитись до органу пробації.
Відповідно до ст. 78 КК України, для того, щоб скасувати рішення про звільнення засудженого від відбування покарання і направити останнього відбувати його, необхідна сукупність відповідних підстав, передбачених вказаним законом, а саме, щоб:
-засуджений не виконував покладені на нього обов`язки;
-систематично вчинював правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення;
-його поведінка свідчила про небажання стати на шлях виправлення.
Виходячи зі змісту ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими ст. ст. 71, 72 цього Кодексу.
З матеріалів особової справи засудженого та матеріалів провадження вбачається, що неявок до органу пробації на реєстрацію два і більше разів підряд без поважних причин ОСОБА_6 не допускав, правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, не вчиняв.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про те, що ОСОБА_6 не виконав свій обов`язок повідомляти орган пробації про зміну місця свого проживання, покладений на нього судом.
Тому висновок суду про те, що засуджений ОСОБА_6 систематично не з`являвся на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, що свідчить про неналежне виконання ним обов`язків, покладених вироком суду, та небажання стати на шлях виправлення, фактичним обставинам провадження не відповідає.
Оскільки суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність й застосував положення закону, які не підлягали застосуванню, а викладені в ухвалі висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження, судове рішення слід скасувати, подання начальника Інгулецького районного відділу філії ДУ Центр пробації про звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання у позбавлення волі на строк 1 рік, призначеного вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 листопада 2018 року, у зв`язку із закінченням іспитового строку задовольнити.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури №1 - задовольнити.
Ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 грудня 2019 року про відмову у задоволенні подання про звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_6 - скасувати.
Постановити нову, якою задовольнити подання Інгулецького районного відділу філії Державної установи Центр пробації у Дніпропетровській області та звільнити засудженого ОСОБА_8 від призначеного покарання з випробуванням, в зв`язку із закінченням іспитового строку за вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 листопада 2018 року.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4