УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 (свідоцтво № 3872/10 від 22.01.2009р. про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер та угода про надання правової допомоги), підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника п`ятого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про продовження строку дії обов`язків відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з вищою освітою, розлучений, має на утриманні сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює адвокатом, приватним підприємцем, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.

Перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0000889 від 20.12.2017р., у рамках якого було подано клопотання, та, дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, захисника та підозрюваного, -

В С Т А Н О В И В:

Клопотання про продовження строку дії обов`язків у кримінальному провадженні № 0000889 від 20.12.2017р. відповідає вимогам ст.ст. 194, 199 КПК України.

Документом, який підтверджує надання підозрюваному копії клопотання та матеріалів, що обґрунтовують клопотання, є розписка.

Подане клопотання обґрунтоване тим, що встановленні ризики, під час застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу, на думку прокурора, не зменшились та існують на даний час, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду; знищення документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу ОСОБА_5 на свідків та іншого підозрюваного в даному кримінальному провадженні та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Крім того, на даний час, відповідно до вимог ст. 290 КПК України підозрюваним ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та їх захисникам повідомлено про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000889 від 20.12.2017р. та надано час для ознайомлення з матеріалами даного провадження, зібраними в ході досудового розслідування.

Тому, у зв`язку із ознайомленням сторони захисту з матеріалами вказаного кримінального провадження, а також з необхідністю у подальшому скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, який необхідно вручити учасникам провадження, прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_5 строку дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України на 60 днів, оскільки їх строк, який був продовжений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24.06.2019р., закінчується 23.08.2019р.

Під час судового розгляду прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

Захисник ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання прокурора та просили відмовити у його задоволенні, зазначаючи, що пред`явлена органами досудового розслідування ОСОБА_5 підозра є необґрунтованою. Посилання прокурора на ризики, передбачені ст. 177 КПК України, носять абстрактний характер, та не підтверджуються жодними долученими до клопотання доказами. Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 належним чином виконував покладені на нього обов`язки, тим самим усуває наявність будь-яких ризиків.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та надані в суді документи, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється в тому, що будучи службовою особою, своїми вищезгаданими протиправними діями, які полягали в умисному, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, у період часу з 02.03.2015 по 01.12.2016, маючи єдиний умисел на розтрату чужого майна, за попередньою змовою групою осіб у складі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та інших, не встановлених на теперішній час, осіб, організував розтрату шляхом зловживання своїм службовим становищем чужого майна грошових коштів на суму 2 225 059,41 дол. США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України становить 55 457 117,73 грн., що є особливо великим розміром, оскільки більш ніж у 600 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, у результаті чого державі в особі ДП «Завод 410 ЦА» спричинено збитки на суму 2 225 059,41 дол. США, що за офіційним курсом Національного банку України, становить 55 457 117,73 грн.

Пред`явлена органами досудового розслідування ОСОБА_5 підозра за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990р., п. 32, Series A, N 182).

Так, на обґрунтування підозри ОСОБА_5 до клопотання додані зібрані під час досудового розслідування докази, зокрема: платіжні доручення в іноземній валюті № 318 від 20.10.2015, № 102 від 05.04.2016, № 302 від 17.11.2016, № 325 від 30.11.2016; акт виконання робіт № 147 від 07.11.2016 за агентською (консультаційною) угодою № STE-17-A-09 від 09.04.2009; звіти комісіонера від 26.10.2015, від 18.11.2016, від 01.12.2016 за договором комісії № STE-1-2-Д/К-09-04/09-01 від 08.01.2009; довідка спеціалістів Держаудитслужби від 08.05.2018 з додатками до неї; висновок експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 08.05.2018 № 19/17-3/1/115-СЕ/18 з додатками до нього; висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи № 9950/18-72 від 19.07.2018 з додатками до нього; покази ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та інших свідків; інші матеріалами досудового розслідування в їх сукупності.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06.03.2019р., відносно ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із заставою у розмірі 1 921 000грн., яка 07.03.2019р. була внесена та на підозрюваного ОСОБА_5 покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строк дії яких був в подальшому продовжений ухвалами слідчих суддів Солом`янського районного суду м. Києва до 23.08.2019р., включно.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладення на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчиненню іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 6 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя зобов`язаний: здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду та враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Крім того, як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, у випадках коли констатував порушення статті 5 Конвенції щодо розгляду доцільності продовження строків тримання особи під вартою, протягом як досудового розслідування, так і судового розгляду, продовження строків тримання під вартою повинно ґрунтуватися на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під вартою на початковій стадії розслідування.

В ході судового розгляду клопотання прокурором було доведено, що встановлені під час застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 ризики, передбачені ст. 177 КПК України, у зв`язку із перебігом ефективного розслідування справи, суттєво зменшилися, але продовжують на даний час існувати.

За таких обставин, для забезпечення подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає необхідним продовжити строк дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України та покладених на підозрюваного, а саме: прибувати до детектива, прокурора, слідчого судді, суду, за першою вимогою, повідомляти детектива, прокурора чи суд про зміну місця проживання та місця роботи, утримуватися від спілкування, що стосується обставин даного кримінального провадження, із підозрюваними в даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , поза межами процесуальних дій, здати на зберігання до Державної міграційної служби України паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Разом з тим, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання прокурора в частині продовження строку дії обов`язку не відлучатися ОСОБА_5 з м. Києва та Київської області без дозволу детектива, прокурора або суду, оскільки ОСОБА_5 працює адвокатом, приватним підприємцем, тому у зв`язку із професійною діяльністю має відлучатися за межі м. Києва та Київської області.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях зазначив, що питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання під вартою, не може вирішуватися абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватися в кожній справі з урахуванням її конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. (Рішення у справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року, серія А, №254-А, п. 30).
Обов`язок забезпечити розумній строк досудового тримання під вартою покладається на судові органи, які повинні розглянути всі факти на користь і проти існування справжньої потреби суспільного інтересу, який, при належному врахуванні принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від норми про повагу до особистої свободи (Рішення у справі «Летельєр проти Франції» (Letellier v. France) від 26 червня 1991 р., серія А, № 207, п. 35).
Враховуючи вказане, слідчий суддя вважає, що застосований до ОСОБА_5 обов`язок не відлучатися з м. Києва та Київської області без дозволу детектива та прокурора, на даній стадії кримінального провадження, не є співрозмірним та не відповідає завданням і меті кримінального провадження, тому, на думку слідчого судді, на даний час відсутні підстави для продовження строку дії даного обов`язку.
Крім цього, слідчий суддя звертає увагу щодо відсутності обґрунтованих підстав для продовження строку дії обов`язку носити ОСОБА_5 електронний засіб контролю, оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 195 КПК України не допускається застосування електронних засобів контролю, які суттєво порушують нормальний уклад життя особи, спричиняють значні незручності у їх носінні або можуть становити небезпеку для життя та здоров`я особи, яка їх використовує.
Так, в ході судового розгляду клопотання було встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 06.03.2019р. до ОСОБА_5 був застосований засіб електронного контролю. Однак, за час його застосування, вказаний засіб електронного контролю безпідставно спрацьовував та за місцем проживання ОСОБА_5 для перевірки дотримання підозрюваним правил користування цим засобом, в різний період часу, здійснювалися виїзди екіпажу оперативного реагування патрульної поліції.
Вказані систематичні спрацювання засобу електронного контролю спричиняють значні незручності у його носінні та суттєво порушують нормальний уклад життя підозрюваного ОСОБА_5 , що суперечить вимогам ч. 4 ст. 195 КПК України та слугує обґрунтованою підставою для відсутності підстав для продовження його застосування.
Крім того, на думку слідчого судді, застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді застави в повній мірі гарантуватиме необхідну процесуальну поведінку підозрюваного в кримінальному провадженні.
За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 195, 196, 309, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання начальника п`ятого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 задовольнити частково.

Продовжити строк дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, та покладених на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на два місяці, тобто до 21.10.2019р., включно, а саме:

- прибувати до детектива, прокурора, слідчого судді, суду, за першою вимогою,
- повідомляти детектива, прокурора чи суд про зміну місця проживання та місця роботи,
- утримуватися від спілкування, що стосується обставин даного кримінального провадження, із підозрюваними в даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , поза межами процесуальних дій,

- здати на зберігання до Державної міграційної служби України паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.
Контроль за виконанням ухвали покласти на Спеціалізовану антикорупційну прокуратуру Генеральної прокуратури України.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1