Справа № 592/3858/20
Провадження № 1-кс/592/1866/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2020 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , засудженого ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_4 , прокурора прокуратури Сумської області ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ковпаківського районного суду м. Суми заяву ОСОБА_3 в порядку ст.206 КПК України про незаконне тримання під вартою, -

в с т а н о в и в:

Суть питання, що вирішується ухвалою.
На розгляд до слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми надійшла заява ОСОБА_3 про незаконне тримання під вартою в порядку ст.206 КПК України, в якій заявник просить негайно звільнити його з під варти або вирішити питання обрання запобіжного заходу.

В обґрунтування заяви ОСОБА_3 зазначає, що він засуджений до 15 років позбавлення волі вироком суду від 28.12.2011, на даний час в порядку ст. 467 КПК України вирок Апеляційного суду Сумської області від 28.12.2011 втратив законну силу з набранням чинності постанови Верховного Суду від 18.02.2020 (справа № 573/1369/15) де резолютивною частиною призначено новий розгляд в суді першої інстанції. Дане рішення прийнято в провадженні за новововиявленими обставинами вироку від 28.12.2011 Апеляційного суду Сумської області та згідно ч. 2 ст. 467 КПК України вирок втратив законну силу та в зв`язку з чим відсутні законні підстави для його тримання під вартою.

Позиція сторін.
У судовому засіданні ОСОБА_3 доводи заяви підтримав та просив задовольнити, зазначив, що згідно постанови Верховного Суду від 18.02.2020 скасовано ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21 грудня 2017 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 13 березня 2019 року щодо заяви про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Сумської області від 28 грудня 2011 року та призначено новий розгляд у суді першої інстанції, що в свою чергу в силу ч. 2 ст. 467 КПК України, яка передбачає, що з набранням законної сили новим судовим рішенням втрачають законну силу судові рішення інших судів у цьому кримінальному провадженні, тому вирок Апеляційного суду Сумської області від 28 грудня 2011 року втратив свою силу та немає підстав для його тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначила, що її позиція у справі не може відрізнятися від позиції підзахисного, тому підтримала заяву засудженого, просила її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, зазначивши, що на час розгляду заяви вирок Апеляційного суду Сумської області від 28 грудня 2011 року, яким ОСОБА_3 засуджений до 15 років позбавлення волі не скасовано жодним судовим рішенням, особа відбуває призначене за вироком суду покарання, підстави для звільнення з-під варти відсутні, просив відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3 .

Представник ДУ «Сумський слідчий ізолятор» у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений листом від 25.03.2020 № 14/03-2297 надано інформацію щодо перебування ОСОБА_3 під вартою та підстав його знаходження в ДУ «Сумський слідчий ізолятор».

Встановлені слідчим суддею обставини. Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали заяви, особової справи засудженого слідчий суддя приходить до таких висновків.

Згідно ч.1 ст. 206 КПК України - кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

При цьому положення ст. 206 КПК України не передбачають розгляду питань законності затримання особи, а передбачають розгляд питання незаконності утримання без наявності відповідного судового рішення.

Статтею 29 Конституції України кожній людині гарантовано право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Відповідно до пп. «с» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом.

Згідно ч.ч. 1 і 2 ст. 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом. Кожен, кого затримано через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення або інакше позбавлено свободи, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого судового рішення про тримання під вартою.

Слідчим суддею встановлено, що вироком Апеляційного суду Сумської області від 28 грудня 2011 року ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні злочинів передбачених п.6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст.187, ч.2 ст.15, ч.2 ст.194, ст. 70 КК України та засуджений до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Згідно розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили вирок Апеляційного суду Сумської області від 28 грудня 2011 року набрав законної сили 17.05.2012, вирок знаходиться в стадії виконання.

В вироку суду зазначено про залишення відносно ОСОБА_3 попередньої міри запобіжного заходу у виді взяття під варту, що відповідає нормам ст. 324 КПК України 1960 року, згідно з якою при постановленні вироку суд вирішує питання, який запобіжний захід слід обрати щодо підсудного.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 травня 2012 року зазначений вирок залишено без змін.

Згідно листа від 25.03.2020 № 14/03-2297 начальника відділу по контролю за виконанням судових рішень Сумського СІЗО ОСОБА_7 ОСОБА_3 засуджений 28.12.2011 Апеляційним судом Сумської області за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч.4 ст.187, ч.2 ст.15, ч.2 ст.194, ст. 70 ч. 1 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. 17.05.2012 вирок набрав законної сили. 22.11.2019 направлений до ДУ «Київський слідчий ізолятор» на виконання ухвали Верховного Суду від 01.07.2019. 23.02.2020 повернувся до ДУ «Сумський слідчий ізолятор». Також повідомлено, що ОСОБА_3 відмовився від проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Згідно ст. 467 КПК України суд має право скасувати вирок чи ухвалу і ухвалити новий вирок чи постановити ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами без задоволення. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції.

За результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами Верховний Суд може також скасувати судове рішення (судові рішення) повністю або частково і передати справу на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції.

Судове рішення за наслідками кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами може бути оскаржене в порядку, передбаченому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції. З набранням законної сили новим судовим рішенням втрачають законну силу судові рішення інших судів у цьому кримінальному провадженні.

Постановою Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 18.02.2020 в справі № 573/1369/15 касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21.12.2017 та ухвалу Полтавського Апеляційного суду від 13.03.2019 щодо заяви про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Сумської області від 28.12.2011 скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

Тобто остаточного рішення за наслідками кримінального провадження за нововиявленими обставинами не прийнято та відповідно воно не набрало законної сили.

Викладене свідчить, що ОСОБА_3 відбуває покарання на підставі відповідного судового рішення (вироку суду), яке набрало законної сили та не скасовано жодним судовим рішенням, тому доводи ОСОБА_3 щодо незаконності утримання його під вартою не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, отже у відповідності до положень ст. 206 КПК України, відсутні правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_3 та відсутні підстави для звільнення останнього з-під варти.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 206, 309, 369 - 372, 392 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_3 в порядку ст.206 КПК України про незаконне тримання під вартою залишити без задоволення

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1