справа № 208/3299/19
№ провадження 1-кп/208/237/20
УХВАЛА

18 травня 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі

головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 ,

у відкритому судовому засіданні, розглянувши клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка, Скадовського району, Херсонської області, громадянина України, маючого середню технічну освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаю чого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, останній раз 12.03.2018 року Баглійським райсудом м. Дніпродзержинська за ст. ст. 185 ч.1, 70 ч.4, 75, 76 КК України до 1 року 7 місяців позбавлення волі з встановленням строку випробування на 1 рік,

який обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 309, ч.2 ст.307 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська знаходиться вищезазначене кримінальне провадження. Обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Державним обвинуваченням заявлено клопотання про продовження обвинуваченому заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, яке аргументовано наступним.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який чинним законодавством передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років. Його вина повністю доводиться матеріалами справи, поясненнями свідків.

На теперішній час існують ризики переховування ОСОБА_7 від суду, так як останній не дотримується суспільних норм моралі та поведінки, не має міцних соціальних зв`язків, може намагатись уникнути покарання за вчинені злочини. Обвинувачений може незаконно впливати на свідків, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи, що він ніде не працював.

Зазначення у вступній частині клопотання про продовження відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу прокурора ОСОБА_8 , є технічною помилкою, опискою. До речі, прокурор ОСОБА_8 здійснював процесуальне керівництво у цій справі.

Адвокат ОСОБА_5 вважав клопотання про продовження строку тримання під вартою не обґрунтованим, так як ризики зазначені прокурором тільки перелічені, але ніяких доказів на їх підтвердження не надано. Доведеність вини ОСОБА_7 викликає сумніви, так як покази свідків суперечливі, не доводять вину ОСОБА_7 у вчиненні злочинів. Не допитаний по справі свідок, за місцем мешкання не перебуває тривалий час. Працівники поліції надали суду рапорт про неможливість встановлення його місця знаходження. За таких обставин, не зрозуміло як його знайде ОСОБА_7 для незаконного впливу. Його підзахисний має міцні соціальні зв`язки, матір, бабусю. ОСОБА_7 на час затримання працював не офіційно. На теперішній час, підстави для продовження відносно його підзахисного найбільш суворого запобіжного заходу, не існують. Просив застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з застосуванням електронного браслету, що у повній мірі забезпечить виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. Обвинувачений підтримав думку адвоката.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, приходить до наступного висновку.

Згідно вимог ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчинення особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження, передбачені ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що у даному випадку, доводи про зміну запобіжного заходу не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості, мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи, про що зазначається у справі ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ», «Летельє проти Франції»

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який чинним законодавством передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі від 6 до 10 років, з конфіскацією майна.

Для відмови в звільненні особи з-під варти застосовуються принципи конвенційного прецендентного права, такі як ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд, ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя, про що зазначається у рішеннях ЄСПЛ «Штегмюллер протии Австрії» та «Вемгофф проти Німеччини»

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Москаленко проти України» зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом та належним елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Також ЄСПЛ визнав, що враховуючи серйозність висунутого обвинувачення, державні органи могли виправдано вважати про існування такого ризику.

Доказів того, що обставини, які були прийняті судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з часом змінились, стороною захисту не наведено. Суд, також вважає, необґрунтованими твердження захисника про можливість забезпечення належної поведінки обвинуваченого шляхом обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, і вони не можуть бути прийняті судом до уваги, виходячи з конкретних обставин даного кримінального провадження та особи обвинуваченого.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, і оцінив в сукупності всі обставини відповідно до вимог ст. 178 КПК України, відносно особи обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину у сфері незаконного обігу наркотичних засобів під час відбуття покарання з встановленням строку випробування за вчинення умисного корисливого злочину. Суд враховує термін покарання, який загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, що є ризиком ухилення від суду. Знаходячись на свободі ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків, і суд приходить до висновку, що жоден з інших запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 331, 350 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, - продовжити, строком до 15 липня 2020 року.

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 про зміну відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу на домашній арешт, відмовити.

Копію ухвали вручити захиснику, обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, через райсуд, протягом 7-ми днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1