Справа № 159/3229/20
Провадження № 1-кс/159/973/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2020 року м. Ковель

Слідчий суддя суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю заявника ОСОБА_3 ,
розглянувши у судовому засіданні в м. Ковелі Волинської області справу за скаргою ОСОБА_3 про визнання незаконною бездіяльності слідчого СВ Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_4 , що полягає у відмові у долученні доказів за клопотанням; зобов`язання слідчого до вчинення дій по розгляду клопотання у кримінальному провадженні № 120 200 301 100 004 84, внесеному до ЄРДР,

в с т а н о в и в:
Скарга заявника надійшла до суду 06.07.20 р.. У обґрунтування скарги заявник зазначив, що 01.02.20 р. він як депутат Ковельської міськради Волинської області звернувся до Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області із заявою про вчинений щодо нього кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 351 КК України. Зазначає, що є підстави, факти та докази вважати, що цей злочин вчинений мером Ковеля ОСОБА_5 , його братом - депутатом ОСОБА_6 та ін. службовими та посадовими особами виконкому Ковельської міськради Волинської області та окремими депутатами органу місцевого самоврядування. 24.01.20 р. на його як заявника адресу надійшла письмова відповідь від 10.02.20 р. заст. начальника Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області про відмову у внесенні відомостей за ст. 351 КК України. Таке рішення поліції він оскаржив. 05.03.20 р. слідчий суддя Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області у справі № 159/1 041/20 ухвалою визнав бездіяльність посадових осіб поліції Ковеля і зобов`язав внести відомості до ЄРДР щодо факту перешкоджання мером Ковеля, ін. посадовими та службовими особами Ковельської міськради Волинської області його депутатській діяльності, відповідальність за що передбачена ст. 351 КК України. Його було визнано потерпілим у кримінальному провадженні № 120 200 301 100 004 84. 18.06.20 р. ним подано клопотання слідчому Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області про долучення доказів: записів і текстових повідомлень, що розміщені у публічному просторі за гіпер - посиланнями. 30.06.20 р. на його адресу по пошті надійшла від слідчого

відповідь у формі листа за № 24/3 862 від 22.06.20 р. про

те, що, «доручення до матеріалів досудового розслідування

відеозаписів та текстових повідомлень» та порядок їх здійснення не передбачені,

чинним КПК України. Отже замість вчинення дій, слідчий зазначив, що у
невизначеному майбутньому він буде перевіряти

інформацію, вказану у його клопотанні для надання оцінки щодо належності та

допустимості. Вважає, що у такому листі слідчий допустив суперечливість. Зокрема слідчий відмовив йому як потерпілому у прийнятті доказів, хоча не заперечує такого його права відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 56 КПК України. Покликаючись на ч. ч. 1, 3 ст. 93, ст. 223, ч. 1, 2 ст. 22, ст. 84, ч. 1 ст. 24, ст. 303 КПК України, зазначає, що слідчий допустив незаконну і необгрунтовану бездіяльність шляхом нездійснення заходів досудового розслідування, а саме: не долучив докази, вказані ним у його клопотанні, на підтвердження обставин та фактів вчинення кримінального правопорушення щодо нього, обмежившись, натомість, обіцянкою перевірити інформацію, вказану у клопотанні. Покликаючись на ст. 2, ч. 2 ст. 9 КПК України, судову практику, зазначає, що вбачає бездіяльність слідчого у незадоволенні його клопотання та недолученні до кримінального провадження доказів за його клопотанням. Просить його скаргу задовольнити та визнати бездіяльність слідчого щодо відмови долучити докази за його клопотанням № 3 до матеріалів кримінального провадження незаконною; зобов`язати слідчого розглянути його клопотання № 3 та долучити вказані у ньому докази (відеозаписи та текстові повідомлення) до матеріалів кримінального провадження.
У судовому засіданні заявник скаргу підтримав з підстав, викладених у ній, надав пояснення (усні та письмові), що аналогічні доводам скарги. Просить скаргу задовольнити.

Слідчий, прокурор у судове засідання не з`явились.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, наданого 13.07.20 р. у розпорядження слідчого судді на 83 арк. у непрошнурованому, непронумерованому, не скріпленому підписом чи печаткою вигляді, приходжу до висновку, що скарга підставна та підлягає до часткового задоволення.

Так 10.03.20 р. надійшла до поліції ухвала слідчого судді Ковельського міськрайсуду Волинської області про внесення відомостей у ЄРДР за заявою заявника від 01.02.20 р. про перешкоджання його депутатській діяльності, та 11.03.20 р. відомості за нею було внесено у ЄРДР з попередньою правовою кваліфікацією: ч. 1 ст. 351 КК України.

Наведена вище обставина стверджується витягом з ЄРДР, що є у матеріалах кримінального провадження.

Заявник має у цьому кримінальному провадженні статус потерпілого.

18.06.20 р. заявником як потерпілим було подано слідчому СВ Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_4 клопотання № 3 про долучення доказів. У такому своєму клопотанні заявник зазначив, що злочин, передбачений ст. 351 КК України, зафіксовано журналістом на відео і такі дані доступні за вказаним ним посиланням. Цей відеозапис опубліковано у Youtube за вказаними ним посиланнями. Об`єкт злочинного посягання зафіксовано на сайті за вказаними ним даними. Покликаючись на ст. ст. 86, 93, 99, 220 КПК України, ст. 34 Конституції України, просив слідчого долучити як докази відеозаписи та текстові повідомлення, розміщені за вказаними ним посиланнями. Однак додатків до такого клопотання немає.

Наведена вище обставина стверджується матеріалами кримінального провадження.

Згідно з листом слідчого № 24/3 862 від 22.06.20 р., останній повідомив заявникові як потерпілому про те, що його клопотання містить прохання про долучення до матеріалів кримінального провадження відеозаписів та текстових повідомлень, розміщених за вказаними ним посиланнями, хоча така процесуальна дія як «долучення до матеріалів відеозаписів та текстових повідомлень» та порядок її здійснення не передбачено чинним КПК України. Наголошено також на тому, що потерпілий, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 56 КПК України, має право подавати докази на підтвердження своєї заяви. а наявна у його клопотанні інформація буде перевірена та оцінена слідчим з т. з. належності та допустимості таких доказів.

Наведена вище обставина стверджується матеріалами кримінального провадження.

Таким чином вказаним вище листом стверджується, що клопотання заявника як потерпілого слідчим розглянуто та цим же листом повідомлено про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Оскільки вказаний вище лист слідчого заявником отримано 30.06.20 р., строк на подання розглядуваної скарги заявник не пропустив.

Відповідно до змісту ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого:

- бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, зокрема;

- рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником.

Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами ст. ст. 314 - 316 цього Кодексу.

Як зазначено у ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

У судовому засіданні встановлено, що слідчим розглянуто клопотання заявника та повністю відмовлено у його задоволенні.

Однак як зазначено у ч. 2 ст. 220 КПК України, про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, у а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Дані про те, що за результатами розгляду такого клопотання потерплого винесена постанова, у матеріалах кримінального провадження відсутні.

Таким чином це дає підстави вважати, що відмова у задоволенні клопотання слідчого була оформлена лише вказаним вище листом. Однак це суперечить положенням ч. 2 ст. 220 КПК України.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про, зокрема, скасування рішення слідчого; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Заявник просить визнати бездіяльність слідчого, що, на його думку, полягає у відмові долучити докази за його клопотанням № 3 до матеріалів кримінального провадження, незаконною.

Однак, виходячи із змісту ст. 307 КПК України, до повноважень слідчого судді не віднесено визнання бездіяльності незаконною чи законною. При розгляді справи встановлено, що слідчий розглянув клопотання потерпілого, тобто, бездіяльності не допустив у цій частині, тому у цій частині скарги слід відмовити за її безпідставністю.

Заявник, крім того, просить зобов`язати слідчого розглянути його клопотання № 3 та долучити вказані у ньому докази (відеозаписи та текстові повідомлення) до матеріалів кримінального провадження. Разом з тим жодних додатків (доказів) до такого клопотання заявником приєднано не було. Відповідно слідчий за результатами клопотання не міг і розглянути та приєднати ті чи інші докази.

Аналізуючи доводи скарги, наявні у розпорядженні слідчого судді матеріали, вважаю. що така вимога заявника підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Зобов`язання слідчого до вчинення дій із розгляду клопотання, що, як встановлено в судовому засіданні та про що вказано вище, було розглянуто слідчими із наданням письмової відповіді у вигляді листа, але без винесення відповідної постанови, із одночасним зобов`язанням долучити зазначені у клопотанні заявника відеозаписи та текстові повідомлення за вказаними ним посиланнями, вважаю, містить суперечності, так як розгляд слідчим клопотання може мати різні результати: задоволення клопотання; часткове задоволення клопотання; відмову у задоволенні клопотання тощо. У останніх двох випадках винесення постанови передбачене вимогами КПК України.

Тому вважаю, що слід зобов`язати слідчого винести постанову за наслідками розгляду клопотання потерпілого, а в решті вимог скарги слід відмовити.
Скаргу слід задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 306, 307, ч. 2 ст. 220 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Скаргу задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого у триденний строк з дня отримання копії даної ухвали винести постанову за результатами розгляду клопотання потерпілого про долучення доказів: записів і текстових повідомлень, що розміщені у публічному просторі за гіпер - посиланнями.

В решті вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного судуОСОБА_1