12.03.2020 Справа №607/4591/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 березня 2020 року Справа № 607/4591/20

Номер провадження 1кс/607/1581/2020

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду, в місті Тернополі клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :
До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з клопотанням про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0000100 від 06.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, звернувся слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що слідчим управлінням ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000100 від 06.11.2019, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.10.2019, посадові особи ТОВ «Лорнбоу» шахрайським способом заволоділи грошовими коштами ТОВ «Захід Груп Енерго», під приводом продажу на інтернет сайті «ОЛХ» сонячних батарей, чим завдали останнім матеріальної шкоди на суму 518 100 грн.

В ході досудового розслідування встановлено, що 29.09.2019 генеральний директор ТОВ «Захід Груп Енерго», ОСОБА_5 знайшов оголошення на інтернет сайті «ОЛХ» про продаж сонячних панелей Amerisolar AS-6p30 285w ТОВ «Лорнбоу». Після чого ОСОБА_5 написав продавцю (ТОВ «Лорнбоу»), про те як можна купити даний товар. Продавець під іменем « ОСОБА_6 » відписав, що договір поставки та рахунок вони можуть надіслати відділенням «Нової пошти», на що ОСОБА_5 погодився.

В подальшому ОСОБА_5 отримав через відділення «Нової пошти» від ТОВ «Лорнбоу» підписаний ними договір поставки №1759 від 02.10.2019, «Полікристалічних сонячних батарей Amerisolar AS-6P30 285 W 5BB» в кількості 330 шт. та рахунок на оплату.

Після отримання вищевказаного договору ТОВ «Захід Груп Енерго», через філію АТ КБ «Приватбанк» у м. Тернополі здійснило оплату за вищевказаним договором поставки, перерахувавши грошові кошти на рахунок, а саме:

- 07 жовтня 2019 року в сумі 518 100 грн., на рахунок № НОМЕР_1 , АТ «Сбербанк», який належить ТОВ «Лорнбоу», , МФО 320478, що зареєстровані за адресою: м. Київ, Печерський р-н., вул. Московська, буд. 2, офіс 38.

Окрім цього, ТОВ «Лорнбоу», через філію АТ «Сбербанк» у м. Києві, з рахунку № НОМЕР_1 перерахували грошові кошти, а саме:

- 07 жовтня 2019 року в сумі 10 000 грн., на рахунок № НОМЕР_2 , АТ «Сбербанк», який належить ФОП ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

- 07 жовтня 2019 року в сумі 20 000 грн., на рахунок № НОМЕР_2 , АТ «Сбербанк», який належить ФОП ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

- 07 жовтня 2019 року в сумі 27 500 грн., на рахунок № НОМЕР_2 , АТ «Сбербанк», який належить ФОП ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

- 07 жовтня 2019 року в сумі 38 000 грн., на рахунок № НОМЕР_2 , АТ «Сбербанк», який належить ФОП ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

- 07 жовтня 2019 року в сумі 210 000 грн., на рахунок № НОМЕР_2 , АТ «Сбербанк», який належить ФОП ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

- 07 жовтня 2019 року в сумі 240 000 грн., на рахунок № НОМЕР_2 , АТ «Сбербанк», який належить ФОП ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому, ФОП ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , через філію АТ «Сбербанк» у м. Києві, з рахунку № НОМЕР_2 поповнив корпоративну картку за № НОМЕР_4 , а саме:

- 08 жовтня 2019 року в сумі 10 000 грн., на рахунок № НОМЕР_4 , АТ «Сбербанк», який належить ФОП ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

- 08 жовтня 2019 року в сумі 20 000 грн., на рахунок № НОМЕР_4 , АТ «Сбербанк», який належитьФОП ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

- 08 жовтня 2019 року в сумі 27 500 грн., на рахунок № НОМЕР_4 , АТ «Сбербанк», який належить ФОП ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

- 08 жовтня 2019 року в сумі 38 000 грн., на рахунок № НОМЕР_4 , АТ «Сбербанк», який належить ФОП ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

- 08 жовтня 2019 року в сумі 100 000 грн., на рахунок № НОМЕР_4 , АТ «Сбербанк», який належить ФОП ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

- 08 жовтня 2019 року в сумі 110 000 грн., на рахунок № НОМЕР_4 , АТ «Сбербанк», який належить ФОП ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

- 08 жовтня 2019 року в сумі 120 000 грн., на рахунок № НОМЕР_4 , АТ «Сбербанк», який належить ФОП ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

- 08 жовтня 2019 року в сумі 120 000 грн., на рахунок № НОМЕР_4 , АТ «Сбербанк», який належить ФОП ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

На даний час ТОВ «Захід Груп Енерго» у даному кримінальному провадження заявлено цивільний позов.

Посилаючись на наведене, з метою забезпечення відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди, для забезпечення повноцінної діяльності ТОВ «Захід Груп Енерго», з врахуванням того, що незастосування заборони на використання майна може призвести до його втрати, слідчий просить накласти арешт на розрахункові рахунку № НОМЕР_4 , № НОМЕР_2 відкриті в АТ «Сбербанк» та які належать ФОП ОСОБА_7 та на всі грошові кошти, які є на даних рахунках із забороною користування ними .
У судове засідання слідчий не з`явився, хоча про час та місце його був повідомлений належним чином, що в силу вимог ч. 1 ст. 172 ЦПК не перешкоджає розгляду клопотання.

В силу вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, у зв`язку із неприбуттям в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя вважає, що у задоволенні даного клопотання слід відмовити, виходячи із наступного .

Частиною 2 ст. 9 КПК України встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положення ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою: 1)збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Отже, законом передбачено вичерпний перелік підстав для арешту майна та обов`язок органу досудового розслідування довести, що такий захід забезпечення кримінального провадження є доцільним у конкретному випадку і забезпечує досягнення мети арешту майна.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

У ч. 2 ст. 173 КПК України зазначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої ст. 170 КПК, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Як вбачається із змісту клопотання, слідчий просить накласти арешт на рахунки з метою забезпеченн я відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

З аналізу вищенаведених вимог закону вбачається, що підставою для накладення арешту на майно з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди є наявність обґрунтованої підозри та пред`явлення цивільного позову у кримінальному провадженні.

Органом досудового розслідування не доведено, а слідчим суддею не встановлено, наявність обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження, наявність обґрунтованої підозри у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, слідчий суддя вважає, що слідчий не доведено наявність підстав та необхідність арешту майна, не надано належних доказів на підтвердження своїх доводів, відтак у задоволенні клопотання слід відмовити.

Крім того, в силу вимог ч.ч.1,2 ст. 64-2 КПК третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Права третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.
Отже, у даному випадку майно, на яке слідчий просить накласти арешт належить третій особі, а тому належним суб`єктом звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт такого майна є прокурор, а не слідчий.
Окремо слід зазначити, що згідно зі вимогами ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України.
Статтею 1 додаткового (першого) протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична, або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 167, 170, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою при оголошенні ухвали протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1