Справа № 752/8154/17
Провадження №: 1-кс/752/3538/20
У Х В А Л А
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києві зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в якій просив:
-визнати бездіяльність слідчого слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП у м. Києві щодо незаконного повідомлення про підозру з порушенням вимог ст. 223 КПК України;
-скасувати повідомлення про підозру, складене 18.04.2017 року відносно ОСОБА_3 та зобов`язати слідчого видалити відомості про повідомлення про підозру з Єдиного реєстру досудових розслідувань;
-визнати бездіяльність слідчого слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП у м. Києві щодо незаконного оголошення ОСОБА_3 в державний розшук та зобов`язати слідчого видалити відомості про розшук ОСОБА_3 ;
-скасувати постанову слідчого про розшук ОСОБА_3 від 22.05.2019 року, та постанови про зупинення досудового розслідування від 17.02.2018 року, 09.06.2018 року, 22.05.2018 року;
-зобов`язати слідчого відновити кримінальне провадження;
-зобов`язати слідчого слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП у м. Києві прийняти процесуальне рішення відповідно до ст.ст. 283-284 КПК України.
Крім того, зазначає про те, що незаконність дій слідчого при повідомленні ОСОБА_3 про підозру, що виразились у здійсненні такого повідомлення о 22 год. 08 хв., тобто з порушенням вимог ст. 263 КПК України щодо проведення слідчих дій у нічний час, зазначає, що не набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, на підставі чого просить скасувати повідомлення про підозру від 18.04.2017 року.
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20.04.2017 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
В подальшому постановою слідчого слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП у м. Києві від 17.02.2018 року ОСОБА_3 оголошено у розшук та зупинено досудове розслідування у кримінальному провадженні.
З наведеного вбачається, що у розшук ОСОБА_3 оголошено відповідною постановою слідчого 17 лютого 2018 року, відтак обставини, на які посилається у поданій скарзі ОСОБА_3 щодо перебування у період з 13.06.2018 року по 26.03.2019 року під вартою, а в подальшому під домашнім арештом, на підставі ухвал іншого суду, жодного правового значення у даному конкретному випадку не мають, оскільки такі обставини настали майже через чотири місяці після оголошення ОСОБА_3 у розшук та не існували станом на момент винесення слідчим (17.02.2018 року) оскаржуваної постанови.
В частині скарги ОСОБА_3 на дії слідчого при повідомленні про підозру та скасування повідомлення про підозру ОСОБА_3 , слідчий суддя зазначає наступне.
ОСОБА_5 звернувся до суду зі скаргою на повідомлення про підозру від 18.04.2017 року на підставі п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.
Згідно із загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплено в частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності й припиняється з утратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали чи мали місце (офіційне тлумачення цього конституційного положення наведено в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99).
Водночас Конституція України в статті 58 допускає зворотну дію законів у часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Формою реалізації частини першої статті 58 Конституції України є положення частини першої статті 5 КПК 2012 року, яка регулює дію норм кримінального процесуального закону в часі та згідно з якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається відповідно до положень цього Кодексу, чинних на момент початку виконання дії або прийняття такого рішення. На відміну від кримінального (матеріального) закону, чинний кримінальний процесуальний закон не має зворотної дії навіть у тих випадках, коли його правила є більш сприятливі для учасників кримінального провадження. Повернення процесу (процесуальних дій) неможливе.
Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147 - VIII частина перша статті 303 КПК 2012 року була доповнена пунктом 10, а отже, згаданий пункт за загальним правилом підлягає застосуванню з дати набрання чинності цим Законом, в частині таких змін.
Згідно п. 4 § 2 «Прикінцеві положення» Розділу 4 Закону № 2147-VIII положення п.10 ч.1 ст.303 КПК України вводиться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотної дії у часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань, після введення в дію цих змін, тобто з 16 березня 2018 року.
Отже, з підстав указаних у п.10 ч.1 ст.303 КПК України, слідчий суддя уповноважений розглянути скаргу на повідомлення слідчого, прокурора про підозру, у справах (кримінальних провадженнях) по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань, після введення в дію цих змін, тобто з 16 березня 2018 року.
Із вказаних вище підстав дія положення п.10 ч.1 ст.303 КПК України, яка набрала чинності 16 березня 2018 року, не має зворотної дії у часі та у даному випадку застосуванню не підлягає.
Згідно правового висновку, викладеного у Постанові Верховного Суду України від 17.12.2015 року у справі № 5-205кс15, кримінальним процесуальним законодавством України визначається порядок провадження в кримінальних провадженнях, тобто, порядок вчинення процесуальних дій і прийняття кримінальних процесуальних рішень. На відміну від кримінального матеріального закону, кримінальний процесуальний закон не має зворотної дії в часі навіть у тих випадках, коли його правила є більш сприятливі для учасників кримінального провадження. Повернення процесу у часі (процесуальних дій) неможливе. Це положення випливає з частини першої статті 5 КПК України, відповідно до якої процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
Враховуючи зазначені вище обставини, слідчий суддя надходить до висновку про відсутність підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для задоволення поданої скарги.
Враховуючи викладене вище, керуючись ст.ст. 303, 309, 376 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147 - VIII, слідчий суддя -
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: