ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2020 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:
Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю учасників судового провадження:
секретаря судового
засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні (у режимі відеоконференції) кримінальне провадження №0002868 від 20.12.2019 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м.Чернівців від 03 лютого 2020 року за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1)вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 16.03.2018 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік;
2)вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 12.11.2019 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1190 грн.),
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-
У С Т А Н О В И Л А:
Короткий зміст оскарженого судового рішення.
Вироком Шевченківського районного суду м.Чернівців від 03 лютого 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
_____________________________________________________________________________________
ЄУНСС: 727/26/20 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8
Провадження №11-кп/822/197/20 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Категорія: ст.186 КК України

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 встановлено рахувати з 20 грудня 2019 року.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено обраний у виді тримання під вартою.
Вирішено долю речових доказів у кримінальному провадженні.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.
На вказаний вирок захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок та призначити ОСОБА_6 більш м`яке покарання із застосуванням положень ст.69 КК України.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що районний суд не врахував повною мірою щирого каяття обвинуваченого, а також те, що ним добровільно відшкодовано заподіяні збитки, а також активне сприяння розкриттю злочину.
Посилається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги молодий вік обвинуваченого, пом`якшуючі обставини, відсутність претензій з боку потерпілої.
Вважає, що за наявності вказаних обставин призначене судом першої інстанції покарання є надмірно суворим, оскільки є підстави для застосування положень ст.69 КК України.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
Згідно вироку районного суду, 20.12.2019 року, ОСОБА_6 в період часу близько з 07 год. 30 хв. по 07 год. 45 хв., перебуваючи позаду будинку АДРЕСА_2 , переслідуючи корисливу мету, спрямовану на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, відкрито, протиправно, повторно, шляхом ривка, з руки потерпілої ОСОБА_9 зірвав сумку чорного кольору, вартістю 400 грн., в якій знаходилися: паспорт громадянина України; гаманець чорного кольору, вартістю 100 грн. з грошовими коштами усередині в сумі 500 грн.; рукавиці чорного кольору, вартістю 100 грн.; парасоля червоного кольору, вартістю 150 грн.; дві банківські картки «Приват Банк» та інші особисті речі, які не становлять матеріальної цінності.
Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 з місця вчинення злочину втік, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим своїми умисними діями спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1250 грн.
Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити.
Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін вирок районного суду.

Мотиви Суду.
Заслухавши суддю-доповідача, позицію учасників судового провадження стосовно поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників судового провадження у судових дебатах, надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Суд першої інстанції розглядав кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, а саме визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, а тому висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин, у відповідності з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.
Вирішуючи питання стосовно призначення виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги захисника щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого не знаходять свого підтвердження у ході апеляційного розгляду.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіривши в апеляційному порядку вирок суду та інші матеріали кримінального провадження, колегія суддів доходить висновку про те, що вказані вимоги районним судом дотримані у повній мірі.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України, п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Дотримуючись вказаних вимог, суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення. Відповідно до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_6 , є тяжким злочином.
Крім того, судом були досліджені та враховані дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , зокрема, те, що він раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів (а.п.45-47), на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.п.48,65), має посередню характеристику за місцем проживання (а.п.50), визнав свою винуватість у вчиненому.
Районним судом також взято до уваги те, що заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду відшкодовано, а також враховано думку потерпілої, що вона не має претензій до обвинуваченого та просить суворо його не карати (а.с.23).

Також суд першої інстанції обґрунтовано визнав обставиною, що пом`якшує покарання щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, судом першої інстанції не встановлено.
Дослідивши вищевказані обставини, колегія суддів вважає, що районним судом, у відповідності до ч.1 ст.65 КК України, призначено покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , найменш суворе в межах санкції ч.2 ст.186 КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, повною мірою враховано ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання та належним чином вмотивоване рішення щодо призначення йому покарання.

При цьому, районним судом повною мірою враховані і ті обставини, на які посилається апелянт, зокрема, молодий вік обвинуваченого, думку потерпілої, визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненому.

Що стосується активного сприяння розкриттю злочину та добровільного відшкодування заподіяних збитків потерпілий, то колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції щодо не зазначення у вироку вищевказаних обставин, оскільки викрадене майно було вилучено працівниками поліції, а сам обвинувачений переховувався від правоохоронних органів, про що він сам повідомив у судовому засіданні суду першої інстанції, як вбачається з вироку суду.

Таким чином, районний суд дійшов вірного висновку про неможливість застосування до обвинуваченого положень ст.69 КК України при призначенні покарання, з чим також погоджується і колегія суддів.

Також, колегія суддів враховує практику Верховного Суду (постанова ВС від 09.10.2018 у справі № 756/4830/17-к), згідно якої визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Таким чином, на думку колегії суддів, призначене районним судом покарання відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. При призначенні покарання судом враховано фактичні обставини справи та дані про особу обвинуваченого, у тому числі, і ті, на які посилається сторона захисту у своїй апеляційній скарзі.

За таких обставин доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для зміни вироку суду та пом`якшення призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м.Чернівців від 03 лютого 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3