Житомирський апеляційний суд
Справа №278/713/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.610 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2020 року м. Житомир
Житомирський апеляційний суд
в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 14 травня 2018 року, якою задоволено клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави відносно ОСОБА_6 у відповідність з законодавством України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:
Вироком суду Борисовського району Мінської області Республіки Білорусь від 30.05.2017, залишеним без змін апеляційною ухвалою Мінського обласного суду від 06.10.2017, ОСОБА_6 засуджено за участь у діяльності міжнародної злочинної організації у складі її структурного підрозділу - організованої групи, діяльність якої була пов`язана із незаконним перевезенням в Російську Федерацію з території Європейського Союзу транзитом через територію України та Республіки Білорусь небезпечного наркотичного засобу - гашишу у великих розмірах з метою подальшого його незаконного збуту. За вироком ОСОБА_6 у складі вказаної злочинної організації у спеціально обладнаних тайниках легкового автомобіля 26.04.2015 таємно перевіз з України (м. Житомир) до Республіки Білорусь (м. Мінськ) через митний кордон та територію прикордонного пункту митного оформлення 112 062,48 г гашишу з метою подальших його передачі та збуту іншими учасниками злочинної організації на території Російської Федерації.

Вироком Борисовського району Мінської області Республіки Білорусь від 30.05.2017, залишеним без змін апеляційною ухвалою Мінського обласного суду від 06.10.2017, ОСОБА_6 засуджено:

-за ч. 2 ст. 285 Кримінального кодексу Республіки Білорусь (далі - КК РБ) за участь у злочинній організації до 5 років позбавлення волі із конфіскацією всього майна;

-за ч. 4 ст. 328 КК РБ за незаконні з метою збуту придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів у великих розмірах, вчинене організованою групою, до 14 років позбавлення волі із конфіскацією всього майна;

-за ч. 4 ст. 228 КК РБ за переміщення через митний кордон Республіки Білорусь наркотичних засобів, вчинене з приховуванням від митного контролю, організованою групою, до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна;

-за ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 328-1 КК РБ за замах на незаконне переміщення через Державний кордон Республіки Білорусь наркотичних засобів за відсутності ознак злочину, передбаченого ст. 228 КК РБ, вчинене організованою групою, до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

На підставі ч.3 ст.72 КК РБ за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна з відбуванням покарання у виправній колонії посиленого режиму.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 14 травня 2018 року клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вироку суду Республіки Білорусь стосовно громадянина України ОСОБА_6 задоволено.

Вважати ОСОБА_6 засудженим:

-за ч.1 ст.255 КК України до п`яти років позбавлення волі;

-за ч.3 ст.307 КК України до дванадцяти років позбавлення волі;

-за ч.3 ст.305 КК України до восьми років позбавлення волі.

На підставі частини 1,2 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання визначених покарань вважати ОСОБА_6 засудженим до покарання у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 відповідно до вироку суду Борисовського району Мінської області Республіки Білорусь від 30 травня 2017 року рахувати з 30 травня 2017 року, зарахувавши в цей строк строк його попереднього ув`язнення з 27 квітня 2015 року по 29 травня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник засудженого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 14.05.2018 року в частині призначення ОСОБА_6 покарання на підставі частин 1 та 2 ст.70 КК України у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі, постановити в цій частині нову ухвалу, якою визначити йому покарання за сукупністю злочинів у виді дванадцяти років позбавлення волі.

Зазначає, що засуджений ОСОБА_6 не погоджується з даною ухвалою, вважає, що судом було невірно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.

Вказує, що максимальний строк покарання, визначений санкціями ч.1 ст.255 КК України, ч.3 ст.307 КК України та ч.3 ст.305 КК України становить дванадцять років позбавлення волі.

Оскільки у даній справі мало місце приведення вироку суду Борисовського району Мінської області від 30 травня 2017 року у відповідності із законодавством України, а не ухвалення вироку, тому і слід було визначати ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів, не виходячи за межі, встановлені ч.4 ст.610 КПК України, а саме - 12 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника ОСОБА_7 та прокурора, які підтримали доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст.610 КПК України під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
У відповідності до ч.4 ст.610 КПК України, при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:
1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;
2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
Згідно із Конвенцією про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, яка набрала чинності для України з 01 січня 1996 рок, зокрема, пунктом «b» частини 1 статті 9, визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.
Згідно ч.4 ст.10 КК України виконання в Україні вироку іноземного суду чи міжнародної судової установи можливо, якщо діяння, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, згідно з цим Кодексом визнається злочином або було б злочином у разі його вчинення на території України.

На думку колегії суддів, суд при приведенні вироку іноземної держави у відповідність із законодавством України, обґрунтовано визначив кваліфікацію дій ОСОБА_6 та покарання за ч.1 ст.255 КК України - 5 років позбавлення волі; за ч.3 ст.307 КК України 12 років позбавлення волі; за ч.3 ст.305 КК України - 8 років позбавлення волі.
Вирішуючи питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, суд першої інстанції вірно застосував положення ч.1,2 ст.70 КК України та за сукупністю злочинів шляхом часткового складання визначених покарань (саме цей принцип було застосовано при призначенні покарання ОСОБА_6 за вироком Борисовського району Мінської області Республіки Білорусь від 30.05.2017) визначив остаточне покарання у виді 15 років позбавлення волі.
Відповідно до ч.2 ст.70 КК України при складанні покарань остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б один із злочинів є умисним тяжким або особливо тяжким, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.63 КК України позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п`ятнадцяти років, за винятком випадків, передбачених Загальною частиною цього Кодексу.
Оскільки злочини, вчинені ОСОБА_6 , є умисними особливо тяжкими, вироком суду йому визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк, який відповідно до ч.2 ст.63 КК України є максимальним для даного виду покарання, суд 1-ї інстанції на підставі ч.4 ст.610 КПК України, вірно дотримався тривалості призначеного вироком покарання.
За змістом ч.3 ст.610 КПК України суд при приведенні вироку у відповідність законодавству України визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України.
Оскільки вироком суду Борисовського району Мінської області Республіки Білорусь на підставі ч.3 ст.72 КК РБ за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна з відбуванням покарання у виправній колонії посиленого режиму, то і судом першої інстанції ОСОБА_6 було визначено остаточне покарання шляхом часткового складання визначених покарань з урахуванням вимог ч.2ст.70 КК України.

На підставі наведеного, колегія суддів визнає неспроможними доводи апеляційної скарги щодо того, що суд 1-ї інстанції ухвалив новий вирок, вийшовши за встановлені межі, передбачені ч.4 ст.610 КПК України.

За таких підстав, ухвала від 14 травня 2018 року є законною та обґрунтованою, правові підстав для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 610 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 14 травня 2018 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення.

Судді: