Справа № 504/1497/20
Номер провадження 1-кп/504/799/20
У Х В А Л А
09.06.2020смт.Доброслав

Колегія суддів Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі - ОСОБА_4 ,
за участі прокурора ОСОБА_5 ,
за участі обвинуваченого ОСОБА_6 ,
за участі захисника - адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт. Доброслав клопотання прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 обвинуваченому у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
До Комінтернівського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.
Ухвалою колегії суддів Комінтернівського районного суду Одеської області від 01 червня 2020 року призначено підготовче судове засідання з розгляду даного обвинувального акту.
Ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 квітня 2020 року на стадії досудового розслідування ОСОБА_6 було обрано запобіжних захід у виді тримання під вартою строком по 10 червня 2020 року включно.
В підготовчому судовому засіданні прокурор просив суд обрати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Прокурор послався на наявність ризиків, що обвинувачений може впливати на потерпілу, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від суду.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 не заперечували проти клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши думки прокурора, обвинуваченого, його захисника, колегія суддів дійшла до висновку про можливість задоволення клопотанням прокурора з наступних підстав:
Згідно зі статтею 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини
Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики ЄСПЛ, який, надаючи тлумачення статті 5 Конвенції, послідовно зазначає про необхідність переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від його тривалості.
Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ст. 131 ч.1 КПК України).
Заходами забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п.9 ч.2 ст. 131 КПК України).
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідется в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч.2 ст. 132 КПК України).
Запобіжні заходи під час судового провадження застосовуються судом за клопотанням прокурора (ч.4 ст. 176 КПК України).
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення (ст. 177 КПК України).
Суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше (ст. 178 КПК України).
Під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого (ст. 315 КПК України).
Частина 1 статті 5 Конвенції встановлює, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність і нікого не може бути позбавлено свободи, крім певних випадків (наприклад, законний арешт особи, яка підозрюється у вчиненні правопорушення) і відповідно до процедури, встановленої законом.
Пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення у справі «Нештяк проти Словаччини» (Nestak у. Slovakia), заява № 65559/01, п. 74, від 27 лютого 2007 року)».
Тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» та «проти» звільнення (див. рішення у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 86, від 14 жовтня 2010 року)».
Обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки воно коротке, має бути переконливо продемонстроване органами влади (див. рішення у справах «Белчев проти Болгарії» (Belchev v. Bulgaria), заява № 39270/98, п. 82, від 08 квітня 2004 року та «Кастравет проти Молдови» (Castravet v. Moldova), заява № 23393/05, п. 33, від 13 березня 2007 року)».
Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року).
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).
При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»)
ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.
Обвинувачений не має стійких соціальних зв`язків, не одружений, офіційно не працевлаштований
Отже колегія вважає, що існує ризик ухилення від правосуддя.
Колегія суддів приймає до уваги принцип невинуватості особи, враховує повагу до особистої свободи і недоторканості особи, однак зважує ці принципи у сукупності із цілями і завданнями кримінального провадження, якими у відповідності до ст. 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав та законних інтересів учасників кримінального правопорушення, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Вирішуючи питання можливості обрання альтернативного заходу забезпечення кримінального провадження колегія суддів виходить з того, що обвинуваченому інкримінується вчинення насильницького злочину що призвело до позбавлення людини життя, отже колегія суддів, враховуючи правила ч.4 ст. 183 КПК України вважає можливим не визначати розмір застави, отже не змінювати обраний раніше запобіжний захід обвинуваченому.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 177, 315 ч.1, 369, 392 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Клопотання прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури одеської області ОСОБА_5 задовольнити.
На час судового розгляду обрати ОСОБА_6 обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без альтернативи застави, в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком на шістдесят діб.
Строк дії ухвали починається з 09 червня 2020 року та припиняє свою дію 08 серпня 2020 року включно
Направити ухвалу для організації її виконання начальнику ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та прокурору Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області для здійснення контролю.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3