Справа № 201/4482/20
Провадження № 1-кс/201/1735/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМУКРАЇНИ
26 травня 2020 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представників заявника адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі заяву ОСОБА_6 про скасування повідомлення про підозру від 13 березня 2020 року у кримінальному провадженні № 0002929 від 06 грудня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 звернулась до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська із заявою про скасування повідомлення про підозру від 13 березня 2020 року у кримінальному провадженні № 0002929 від 06 грудня 2019 року.

В обґрунтування зазначає, 13 березня 2020 року старшим слідчим Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0002929 від 06 грудня 2019 року, ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України та вручено підозру в цей же день. Заявник вважає вищевказане повідомлення про підозру незаконним, безпідставним та необґрунтованим та просить його скасувати.

В судовому засіданні представники заявника підтримали заяву про скасування повідомлення про підозру, наголосили на тому, що майно, яким за цією підозрою начебто заволоділа заявниця шляхом обману, ніколи не належало потерпілій у цьому провадженні, тобто не могло вибути з її володіння у протиправний спосіб. Крім того, мирова угода щодо розподілу спірного майна, окрім помилок щодо учасників її підписання, за своєю суттю є нікчемною, оскільки жодних судових проваджень з приводу спірного майна на той час не було та така мирова угода судом не затверджувалася. Також звернули увагу на те, що строк досудового розслідування сплинув, відомостей про його продовження слідчий не надав.

Слідчий в судовому засіданні проти задоволення заяви про скасування підозри заперечував, наголосив на тому, що на момент вручення підозри ОСОБА_6 , було зібрано достатньо доказів для її оголошення заявниці, на теперішній час зібрано додаткові докази, які вказують на правильність висновків слідства. Крім того, наразі не стоїть питання щодо доведеності вини заявниці в скоєнні зазначеного правопорушення, заплановано додаткові слідчі дії, проведення яких дозволить остаточно визначитися із складенням обвинувального акту, або ж закриттям провадження.

Вислухавши сторони, вивчивши та проаналізувавши скаргу та дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно з положеннями п.10 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим відділенням Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області розслідується кримінальне провадження №0002929 від 06 грудня 2019 року, у межах якого 13 березня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.

Зміст письмового повідомлення про підозру має відповідати вимогам, передбаченим ч.1 ст.277 КПК України, а саме містити наступні відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

За змістом ст.278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складання слідчим або прокурором. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В даному випадку, з наявних даних, що містяться в наданих матеріалах, вбачається, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 за своїм змістом відповідає вимогам ст. 277 КПК України і містить необхідні відомості, передбачені цією нормою, отже вимоги закону в цій частині слідчим були дотримані.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Наведене в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» поняття «обґрунтована підозра», означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Крім того, Європейський суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Слідчий суддя наголошує, що за визначенням Європейського суду з прав людини наявність «обґрунтованої підозри» означає, що вже існують факти або інформація, які спроможні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа, ймовірно, вчинила правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кембелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, серія А, № 182, с. 16, п. 32). Однак факти, які породжують підозру, не обов`язково мають такий саме рівень з`ясовності, який потребується на пізнішому етапі кримінального розслідування (рішення у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v. the United Kingdom) від 28 жовтня 1994 року, серія A, № 300-A, с. 27, п. 55).

Отже, на початковій стадії розслідування, оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Заявниця ж посилається саме на відсутність належних та допустимих доказів, які були б підставою для повідомлення їй про підозру та відсутність своєї вини, однак на даному етапі провадження надавати оцінку цим доказам зарано. Обставини кримінального правопорушення у повному обсязі має досліджувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх належності, допустимості та достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, в межах своєї компетенції, слідчий суддя вважає, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 13 березня 2020 року у кримінальному провадженні №0002929 від 06 грудня 2019 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, є вмотивованим та відповідає вимогам ст. 277 КПК України, а тому в задоволенні поданої скарги слід відмовити у зв`язку з її необґрунтованістю.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання виконання судом обов`язку щодо надання обґрунтування, яке випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 304, 395 КПК України, слідчий судд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_6 про скасування повідомлення про підозру від 13 березня 2020 року у кримінальному провадженні № 0002929 від 06 грудня 2019 року відмовити .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1