Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________20.05.2020
Справа № 490/2489/20
УХВАЛА
15 травня 2020 року місто Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
за участі - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Очаків, Очаківського району, Миколаївської області, громадянина України, із вищою освітою, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України,-
У підготовчому судовому засіданні командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , який є її представником за довіреністю №9 від 14.04.2020 року, повідомив суд, що на досудовому розслідуванні йому, як представнику потерпілого, не вручалась пам`ятка про права та обов`язки потерпілого. Крім того, пояснив суду, що військова частина НОМЕР_1 матеріальних збитків не понесла, на підтвердження чого, долучив копію листа, направленого військовому прокурору військової прокуратури Миколаївського гарнізону від 14.05.2020 №1213, у зв`язку із чим ОСОБА_6 наполягав на тому, що військова частина НОМЕР_1 потерпілою стороною себе не визнає.
Захисник ОСОБА_5 підтримала думку командира військової частини НОМЕР_1 та зазначила, що у зв`язку з тим, що військова частина не понесла збитків, пам`ятка про права та обов`язки потерпілого нікому вручено не було, матеріали досудового розслідування не відкривались потерпілій стороні, а тому військова частина НОМЕР_1 не є потерпілим по даному кримінальному провадженню, у зв`язку із чим, обвинувальний акт не підлягає призначенню для розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника захисника.
Прокурор в судовому засіданні повідомив, що пам`ятка про права та обов`язки потерпілому, а саме представнику потерпілого командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , не вручалась, однак, згідно матеріалів досудового розслідування, останній є потерпілим та свідком по даному кримінальному провадженні. Просив призначити обвинувальний акт до розгляду
Суд, вислухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши наданий обвинувальний акт, приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
До загальних засад кримінального провадження згідно ст. 7 КПК України віднесено законність, яка встановлює обов`язок слідчого, прокурора та суду неухильно додержуватись вимог Конституції України, КПК України, інших актів законодавства.
Частиною 6 ст. 9 КПК України передбачено, що у випадках, коли положення цього кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статі 7 цього Кодексу.
Виходячи з тлумачення кримінального процесуального закону, положення п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України поширюються не лише на випадки, коли обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а й на випадки, коли обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України.
Така позиція, що повернення обвинувального акту має здійснюватися не лише в разі невідповідності його вимогам ст. 291 КПК України, а й в інших випадках, передбачених КПК України, узгоджується і з висновком у постанові Верховного Суду України № 5-11кс15 від 25 травня 2015 року.
Частина 2 ст. 366 КК України передбачає кримінальну відповідальність за складання, видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів, які спричинили тяжкі наслідки.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Як слідує зі змісту ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, відповідно до вимог статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Засадою кримінального провадження, відповідно до ст. 17 КПК України, зокрема, є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, а тому особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Однак, у порушення вказаних норм Конституції України та засад КПК України в обвинувальному акті зазначено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 інкримінується "засвідчення особистим підписом платіжного доручення №922, чим надано документу вигляду офіційного, з метою сплати коштів державного бюджету за нібито виконані будівельні роботи, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок ТОВ "Гидротеплострой" грошових коштів на загальну суму 581 884,06 грн., підписання якого створила умови про нібито законність перерахування цих коштів, що спричинило тяжкі наслідки."
Таким чином, викладені факти в обвинувальному акті протеричать також і позиції, викладеної в Постановоі Верховного суду від 26 квітня 2018 року у справа № 639/9081/15-к, що до того моменту, коли обвинувальний вирок суду набере законної сили, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, а тому відповідні державні органи повинні поводитися з нею як невинуватою особою, оскільки відомостей про наявність в діях ТОВ "Гидротеплострой" складу кримінального правопорушення, визнаного судом доведеним щодо неправомірних дій, зазначених в наданому обвинувальному акті, не наведено, а відомості про це в реєстри матеріалів відсутні.
Крім того, судом встановлено, що в обвинувальному акті наявні суперечності у викладені формулювання пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення в частині зазначення, що на початку грудня 2018 року він отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи офіційні документи: затверджений наказом Мінрегіонбуду України від 04.12.2009 № 554 - Акт № 3 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2018 року від 10.12.2018 (форми КБ-2в), яким ОСОБА_4 в подальшому, шляхом засвідчення вказаних документів особистим підписом - надав документам вигляду офіційних.
Отже, в даному випадку, обвинувальний акт містить істотні протиріччя між наведеними в ньому фактичними даними у їх сукупності і правовою кваліфікацією дій ОСОБА_4 та не дає повного явлення стосовно складу кримінального правопорушення, що в свою чергу, не дає можливості зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
Враховуючи вищевикладене, обвинувальний акт містить істотні порушення вимог КПК України, а за такого, суд вважає за необхідне повернути прокурору обвинувальний акт.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8,9, 290, 314, 371, 372 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення.
Суддя: ОСОБА_1