ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 593/1177/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/128/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.286 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6

секретаря ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі 08 липня 2020 р. кримінальне провадження за апеляційною скаргою представника АТ СГ ТАС (приватне) ОСОБА_8 на вирок Бережанського районного суду Тернопільської області від 27 січня 2020 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Урмань Бережанського району Тернопільської області, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , , раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (пять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Зараховано ОСОБА_9 в строк відбуття покарання строк тримання під вартою з моменту затримання 13.07.2019 до 02.08.2019.

Запобіжний захід ОСОБА_9 до вступу вироку в законну силу не обирався.

Покладені на ОСОБА_9 обов`язки, передбачені ч.5 сі. 194 КПК України, а саме: не відлучатися і з місця постійного проживання без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну місця проживання; з`являтися за першою вимогою до прокурора чи суду; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт /паспорти/ для виїзду за кордон, інші документи, що дають право виїзду з України і в`їзд в Україну; - до набрання вироком законної сили залишені без змін.

Цивільний позов прокурора відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_10 в інтересах держави в особі: Міністерства оборони України до ОСОБА_9 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину задоволений.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь державного бюджету для перерахування військо-медичному клінічному центру Західного регіону Міністерства оборони України кошти, витрачені на лікування потерпілого ОСОБА_11 в сумі 21 441 /двадцять одна тисяча чотириста сорок одна/ грн. 46 коп. /, МФО 820172. р/р №0712 в ДКСУ/.

Цивільний позов прокурора відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_10 в інтересах держави в особі: Тернопільської обласної ради до ОСОБА_9 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_9 в користь обласного бюджету для перерахування Тернопільській обласній раді кошти, витрачені на лікування потерпілого ОСОБА_12 в сумі 2 168 /дві тисячі сто шістдесят вісім/ грн. /, МФО 899998, ГУК у Тернопільській області 24060300, р/р №001 в ГУДКСУ в Тернопільській області, м. Тернопіль/.

Цивільний позов прокурора відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_10 в інтересах держави в особі: Бережанської районної ради Тернопільської області до ОСОБА_9 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину задоволений.

Стягнуто з ОСОБА_9 в користь місцевого бюджету для перерахування комунальному некомерційному підприємству «Бережанська центральна районна лікарня» Бережанської районної ради Тернопільської області кошти, витрачені на лікування потерпілого ОСОБА_11 в сумі 681 /шістсот вісімдесят одна/ грн. 66 коп. /код СДРПОУ 02000435, МФО838012, р/р №1517 в ГУДКСУ у Тернопільській області/.

Цивільний позов ОСОБА_6 та Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_9 в користь ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 300 000 /триста тисяч/ грн. та матеріальну шкоду в сумі 19 893 /дев`ятнадцять тисяч вісімсот дев`яносто три/ грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «TAC» в користь ОСОБА_6 відшкодування моральної шкоди в сумі 50 076 /п`ятдесят тисяч сімдесят шість/ грн., та відшкодування витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника в сумі 50 076 /п`ятдесят тисяч сімдесят шість/ грн.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 в користь Державного бюджету України судові витрати за проведення наступних судових експертиз: автотехнічної експертизи №4.6-400/19 на суму 1 884 /одна тисяча вісімсот вісімдесят чотири грн./ 12 коп.; транспортно-трасологічної експертизи №4.6-401/19 на суму 3 140 /три тисячі сто сорок/ грн. 20 коп.: автотехнічної експертизи №4.6-435/19 на суму 1 884 /одна тисяча вісімсот вісімдесят чотири/ грн. 12 коп.

Скасовано арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.07.2019 року ЄУН-607/16752/19 на автомобіль Nissan Sunny, н.з. НОМЕР_1 , 1991 р.в.

Речові докази, а саме автомобіль Nissan Sunny, н. НОМЕР_2 . 1991 р.в. - повернуто ОСОБА_9 .

Заставу, внесену на депозитний рахунок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в сумі 38 420 /тридцять вісім тисяч чотириста двадцять/ грн., вирішено повернути заставодавцю після вступу вироку в законну силу.

В апеляційній скарзі:

представник АТ СГ ТАС (приватне) ОСОБА_8 просить скасувати вирок Бережанського районного суду Тернопільської області від 27.01.2020 в частині стягнення з АТ «СГ «TAC» (приватне) на користь ОСОБА_6 50 076.00 грн. моральної шкоди та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачам у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з АТ «СГ «TAC» (приватне) моральної шкоди, розмір якої перевищує 25 038,00 грн.

Посилається на те, що відповідно до п. 2.1., ст. 2 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів «Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України. Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону».

Згідно п. 27.3. ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів": «Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами».

Згідно поданої позивачем заяви про склад сім`ї (Додаток 1) на момент смерті потерпілої особи її сімя складалася з батька - ОСОБА_6 , матері - ОСОБА_13 та брата - ОСОБА_14 .

Виходячи з вищенаведеного, ОСОБА_6 та ОСОБА_13 мають право на відшкодування моральної шкоди рівними частинами по 25 038.00 грн. кожен.

Окрім того, матір потерпілої особи ОСОБА_13 також звернулася до АТ «СГ «ТАС» (приватне) із заявою про страхове відшкодування (Додаток 2).

Таким чином, на думку апелянта, відповідно до чинного законодавства України загальний розмір моральної шкоди стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страховою випадку, і виплачується рівними частинами її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим), а отже позивач має право на отримання моральної школи в розмірі 25 038.00 грн. (12*4173/2=25 038.00) та ОСОБА_13 (мати) має право на отримання моральної шкоди в розмірі 25 038.00 грн., а отже вирок Бережанського районного суду Тернопільської області від 27.01.2020 в частині стягнення з АТ «СГ «TAC» (приватне) на користь ОСОБА_6 50 076,00 грн. моральної шкоди є незаконним та необгрунтованим, який грубо порушує норми чинного законодавства України.

Згідно вироку суду, 13 липня 2019 року водій ОСОБА_9 в порушення вимог пунктів: 2.3 (а), 31.1, 31.4, 31.4.1 (а) (Гальмові системи), 31.4.5 (г) (Колеса і шини) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями, перед виїздом не перевірив і не забезпечив технічно справний стан і комплектність автомобіля «NISSAN-SUNNY 1.6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а розпочав рух на ньому з наступними технічними несправностями - від`єднання трубопроводу гідроприводу гальмового механізму заднього лівого колеса, а саме робочого гальмового циліндра, гальмових колодок та механізму регулювання і кріплення гальмових колодок, що не відповідає вимогам п. 31.4.1 (а) (Гальмові системи) Правил дорожнього руху України, а також встановлення на одну вісь транспортного засобу шин різних розмірів, різних моделей з різними малюнками протектора, що не відповідає вимогам п. 31.4.5 (г) Правил дорожнього руху України, які він мав можливість виявити як до початку руху автомобіля при його щоденному огляді, так і безпосередньо під час керування транспортним засобом.

13 липня 2019 року біля 03 год. 40 хв., водій ОСОБА_9 , грубо порушуючи вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння середнього ступеня, керував технічно несправним автомобілем «NISSAN-SUNNY 1.6» р.н. НОМЕР_1 та рухався на ньому з п`ятьма пасажирами автомобільною дорогою сполученням «Бережани-Розгадів». у напрямку від м. Бережани Тернопільської області до м. Поморяни Золочівського району Львівської області.

Під час руху вказаною автодорогою, наближаючись до с. Урмань Бережанського району Тернопільської області, водій ОСОБА_9 під впливом вжитих алкогольних напоїв не був достатньо уважний, належно не стежив за дорожньою обстановкою, умовами та відповідно не реагував на їх зміну, чим порушив вимоги пунктів: 1.5 ч. 1, 1.10, (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б. д) Правил дорожнього руху України, які зобов`язували його своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Як наслідок, рухаючись у вказаному напрямку на заокругленій вправо ділянці автодороги по ходу руху керованого автомобіля, водій ОСОБА_9 в порушення вимог п. п. 1.10 (в частині визначення поняття «безпечна швидкість» і виконання його вимог). 10.1. 12.1 Правил дорожнього руху України, не обрав такі прийоми керування транспортним засобом та безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля «NISSAN-SUNNY 1.6» та безпечно керувати ним у конкретних дорожніх умовах, обстановці, в результаті чого допустив зміну напрямку руху автомобіля «NISSAN-SUNNY 1.6» ліворуч та його подальший виїзд на зустрічну смугу руху, при цьому не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Після виїзду автомобіля «NISSAN-SUNNY 1.6» на зустрічну смугу руху відбувся його незначний боковий занос із розвертанням автомобіля навколо центру ваги в напрямку руху годинникової стрілки, в процесі цього заносу автомобіль продовжив зміщатися вліво та виїхав на конструктивно виділений елемент автомобільної дороги, який не призначений для руху транспортних засобів - ліве узбіччя, надалі за його межі в лівий кювет, внаслідок контакту коліс лівого борту автомобіля із виступаючими частинами фунтового покриття кювету відбулося перекидання автомобіля з подальшим обертанням його навколо повздовжньої осі і його в`їзд у став, який розташований за лівим кюветом автодороги.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля «NISSAN-SUNNY 1.6» р.н. НОМЕР_1 , а саме:

- ОСОБА_15 , яка на час ДТП займала заднє ліве місце пасажира автомобіля, отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно- мозкової травми з просторими крововиливами під оболонки та у речовину головного мозку, крововиливами у речовину довгастого мозку, від яких настала її смерть ІНФОРМАЦІЯ_2 о 05 год. 00 хв. в КНП «Бережанська ЦРЛ», куди вона була доставлена з місця пригоди;

- ОСОБА_11 , який на час ДТП займав переднє місце пасажира автомобіля, отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота з пошкодженням внутрішніх органів - «надривів» (неповних розривів) лівої долі печінки та розриву лівого купола діафрагми, через який відбулась дислокація (переміщення) шлунка в ліву плевральну порожнини та забиття лівої легені, вказана травма живота супроводжувалась незначною («до 100 мл крові») внутрішньочеревною кровотечею, численних саден волосистої частини голови, обличчя і обох верхніх кінцівок, підшкірної гематоми тазової ділянки зліва, які належать до тяжких за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння - п. п. 2.1.2. 2.1.3 (л) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995);

- ОСОБА_16 , який на час ДТП займав заднє праве місце пасажира автомобіля, отримав тілесні ушкодження у вигляді: переломів тіла та правої дуги 2-го хребця, переломів обох дуг 3-го і 4-го хребців та відриву остистого відростку 4-го хребця, переломів обоз дуг 5-го і лівої дуги 6-го хребців, вивиху 3-го і 4-го хребців, без порушення функції спинного мозку, які належать до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння - п. п. 2.1.2. 2.1.3 (е) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України. Київ, 1995).

Порушення водієм ОСОБА_9 вимог пунктів 1.5 ч.І, 1.10, (в частині визначення понять: «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог). 2.3 (а. б. д), 2.9 (а). 10.1, 12.1. 31.1, 31.4. 31.4.1 (а) (Гальмові системи), 31.4.5 (г) (Колеса і шини) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілої ОСОБА_15 , заподіянням тяжких тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_16 .

Заслухавши доповідь судді, прокурора та потерпілого ОСОБА_6 , які просять залишити вирок місцевого суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, ознайомившись з доводами апеляційної скарги та матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника АТ СГ ТАС (приватне) ОСОБА_8 до задоволення не підлягає.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Учасниками судового провадження не оскаржено фактичних обставин справи, доведеності винуватості ОСОБА_9 , кваліфікації його дій, правильності та обґрунтованості призначення судом покарання, його міри, виду та розміру.

Відтак, колегія суддів не надає оцінки означеним обставинам, вважаючи винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, за яке його засуджено, доведеною, а кваліфікацію дій за ч. 2 ст. 286 КК України як вчинення порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілої ОСОБА_15 , а також заподіяли тяжкі тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_16 , правильною.

Покарання, визначене судом першої інстанції ОСОБА_9 вважається достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, визначеним відповідно до основних принципів призначення покарання.

У межах даного кримінального провадження вирок суду першої інстанції оскаржений представником АТ СГ ТАС (приватне) ОСОБА_8 в частині вирішення цивільного позову.

Колегія суддів вважає, що вимоги осіб, які подали апеляційні скарги, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно із ч. ч. 5, 7 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства; особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентоване ст. 129 КПК України.

Як встановлено ч. 1 та ч. 3 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому; у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні потерпілими (особою, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди) є ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16

ОСОБА_6 та представником АТ СГ ТАС (приватне) ОСОБА_8 пред`явлено цивільні позови до обвинуваченого ОСОБА_9 , який за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого, а також ОСОБА_6 - цивільний позов до Приватного акціонерного товариства Страхова група ТАС про відшкодування моральної шкоди в сумі 50 076 грн. та матеріальної шкоди в сумі 50 076 грн.

При цьому представник АТ СГ ТАС (приватне) ОСОБА_8 вважає, що моральна шкода на користь ОСОБА_6 підлягає задоволенню лише в сумі, що не перевищує 25 038.00 грн., оскільки сімя загиблої ОСОБА_15 складається не тільки з ОСОБА_6 - батька потерпілої, но і з матері, ОСОБА_13 , а також брата, ОСОБА_14 .

Разом із тим, як убачається з вироку суду першої інстанції, судом належно мотивовано прийняте рішення в частині вирішення цивільних позовів.

Як встановлено у даному кримінальному провадженні, ОСОБА_9 на законних підставах керував транспортним засобом «NISSAN-SUNNY 1.6» р. н. НОМЕР_1 .

Означений транспортний засіб забезпечений обов`язковим страхуванням цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АО/605062 від 18.06.19 року).

Страховиком є ТАС АТ СГ ТАС (приватне).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом ст. ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Тож, договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу, і потерпілий, хоч не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором, оскільки на його як третьої особи користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Як встановлено, має місце ДТП за участі забезпеченого страховим полісом транспортного засобу «NISSAN-SUNNY 1.6» р. н. НОМЕР_1 , внаслідок якого завдано життю та здоров`ю шкоди третім особам, якими є потерпілі, тобто, наявне настання страхового випадку.

Судом першої інстанції, як те убачається з оскаржуваного вироку, правильно враховано означені положення закону та надано їм правильної оцінки з посиланням на положення Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди № 6 від 27 березня 1992 р., Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в тому числі й на приписи ст. 27 даного Закону, якими визначено, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується моральна шкода, заподіяна смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим).

Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Потерпілим у кримінальному провадженні визнано єдину особу батька загиблої ОСОБА_17 - ОСОБА_6 .

Відповідно місцевий суд, діючи в межах ст. ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», внаслідок настання страхового випадку (скоєння ДТП), що є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми, і визначив страхове відшкодування в сумі 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановленому на день настання страхового випадку, про що не заперечував і сам апелянт.

Твердження апелянта про те, що оскільки потерпілих у справі фактично троє, а тому розмір моральної шкоди, стягнутої на користь одного потерпілого ОСОБА_6 , не повинен перевищувати 25 038.00 грн, не відповідає вимогам закону, оскільки, як вже зазначалось вище, судом потерпілим визнана лише одна особа ОСОБА_6 .

Зважаючи на зазначене вище, колегія суддів вважає, що, розглянувши цивільні позови у кримінальному провадженні, суд першої інстанції дотримався вимог ч. 5 ст. 128, ст. 129 КПК України, при цьому застосувавши при вирішенні цивільних позовів відповідні норми цивільного законодавства, а також діяв відповідно до ст. 2 КПК України, якими визначено завдання кримінального провадження, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відтак, зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли.

З огляду на наведене колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника АТ СГ ТАС (приватне) ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Бережанського районного суду Тернопільської обл. від 27 січня 2020 р. відносно ОСОБА_9 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.

Головуючий

Судді