У Х В А Л А Справа № 932/18255/19

Провадження № 1-кс/932/10946/19

09 квітня 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі володільця майна ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

11 грудня 2019 року ОСОБА_3 звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із клопотанням про скасування арешту майна, що накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2014 року.

Клопотання обґрунтувала наступним чином. Так, ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2014 року задоволено клопотання слідчого СВ ДМУ ГУ МВС України у Дніпропетровській області по кримінальному провадженню № 0000044, що відкрито 32 липня 2014 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України та накладено арешт на приміщення АДРЕСА_1 . Досудове слідство здійснюється за фактом незаконного відчуження КВЖРЕП Ленінського району комунального майна у період часу з 2012 року по 2013 рік. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_5 , який за життя був власником приміщення АДРЕСА_2 . Право власності на це майно він набув на підставі свідоцтва про придбання приміщення з прилюдних торгів, що видано 17 грудня 2004 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2006 року, в порядку поділу майна подружжя, їй виділена частка вказаного приміщення. Після смерті чоловіка ні вона, ні інші спадкоємці слідчим у кримінальному провадженні № 0000044 не допитувались, до провадження, як учасники, не залучались, їх думка щодо арешту майна не з`ясовувалась. Право власності на приміщення набуто її чоловіком задовго до періоду часу у який, можливо, було вчинено злочин. В матеріалах інвентарної справи на будинок по АДРЕСА_3 обліковується два приміщення за № 83, одне з яких площею 128,5 кв.м., а інше 94,5 кв.м. Вважає, що арешт на її приміщення накладено помилково. Через те, що існуючий арешт є перешкодою у прийнятті нею спадщини після смерті покійного ОСОБА_5 , звернулась до слідчого судді із цим клопотанням.

В судовому засіданні ОСОБА_3 клопотання підтримала та прохала задовольнити. Пояснення надала аналогічні його тексту. Додатково пояснила, що з ОСОБА_5 перебувала у шлюбі починаючи із 1985 року. В 2004 році на прилюдних торгах вони придбали приміщення АДРЕСА_2 , яке до моменту продажу було більшої площі. Фактично приміщення було розділено шляхом установлення перетинки та продане з торгів, однак у технічну документацію могли не внести відповідні відомості, що і зумовило обтяження цього майна, помилково, арештом. Вона не була присутня при розгляді клопотання про арешт майна, і не могла навести свої заперечення слідчому судді. Через те, що арешт накладено необґрунтовано і потреби у ньому в дійсності не існує, прохала її клопотання задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання. Вважав, що арешт накладено не обґрунтовано, оскільки при застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження не було взято до уваги те, що власником майна є фізична особа, яка набула право власності на законних підставах, а не КВЖРЕП Ленінського району. Через те, що це майно не є предметом злочинного посягання, а відтак і речовим доказом по кримінальному провадженню, а також тому, що арешт накладено не обґрунтовано та потреби в ньому не існує, вважав можливим його скасувати.

Слідчий належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду клопотання, однак у судове засідання не з`явився, письмових заяв чи клопотань не надав.

Розглянувши клопотання, дослідивши наданні до нього додатки, заслухавши пояснення власниці майна в його обґрунтування, з`ясувавши думку прокурора, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
В судовому засіданні встановлено, що СВ Дніпропетровського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області здійснювалось досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000044, яке відкрито 21.07.2014 року за фактом зловживання службовими особами Дніпропетровської міської ради, КВРЖЕП Ленінського району ДМР, КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» ДМР, арбітражними керуючими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_8 , своїм службовим становищем. Ці особои, діючи умисно, з метою одержання неправомірної вигоди, у період часу 2012-2013 рр., всупереч інтересам територіальної громади міста, допустили відчуження за заниженою вартістю об`єктів комунального майна територіальної громади міста Дніпропетровська, які знаходились на балансі КВРЖЕП Ленінського району ДМР, на користь суб`єктів господарювання, чим спричинили тяжкі наслідки.

Ухвалою слідчого судді від 08 серпня 2014 року по справі № 200/13774/14-к, провадження № 1-кс/200/4792/14, задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на низку об`єктів нерухомості, у тому числі і на приміщення № 83, площею 128,5 кв.м., що складається із поз. №№ 7,8,11,12,16-19,23-28, прибудови літ. А-1, позиція 29, ганку з дашком літ. А, і розташоване по АДРЕСА_3 . Підставою арешту майна стала необхідність унеможливлення його подальшої реалізації, як такого, що є предметом злочинного посягання. Ухвала слідчого судді постановлена без виклику власників приміщень, що обтяженні арештом.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2006 року по справі № 2-1133/06 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання права власності, визнано за ОСОБА_3 право власності на частину нежитлового приміщення, площею 128,5 кв.м. за АДРЕСА_1 . Цим судовим рішенням встановлено те, що ОСОБА_5 придбано спірне приміщення 16 грудня 2004 року із прилюдних торгів, і на підставі свідоцтва від 17 грудня 2004 року, зареєстровано в КП «ДМБТІ» право власності. Підставою визнання за ОСОБА_3 права власності на частку приміщення стало те, що спірне майно придбано у шлюбі, а тому підлягає поділу згідно із нормами СК України. Це рішення суду набрало законної сили 07 квітня 2006 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер та після його смерті відкрилась спадщина, яку прийняла, зокрема, як дружина, і ОСОБА_3 , про що свідчить надана слідчому судді копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, що винесена державним нотаріусом Другої Дніпровської державної нотаріальної контори. Предметом спадщини є частка нежитлового приміщення АДРЕСА_1 . Нотаріусом було встановлено те, що нежитлове приміщення АДРЕСА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано під № 01 за територіальною громадою м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради та під № 01 за ОСОБА_3 (1/2 частина).

Внаслідок того, що майно обтяжене арештами, нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у вигляді видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно під № 12945259 від 18 листопада 2013 року, за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на частину нежитлового приміщення АДРЕСА_2 .

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Враховую те, що до моменту передання функцій державних реєстраторів прав власності на нерухоме майно відповідним службам при Міністерстві юстиції України, а пізніше виконавчим органам місцевого самоврядування, нотаріату та ліцензованим реєстраторам, такі функції, згідно із Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, що затверджений наказом Міністерства юстиції від 07 лютого 2002 року за N 7/5, ці функції виконували бюро технічної інвентаризації нерухомості. Тому, відомості про право власності ОСОБА_5 на вказане нерухоме майно, що набуте у 2004 році, підлягали реєстрації у КП «ДМБТІ» ДОР і після нормативних змін порядку реєстрації майна, за відсутності активної поведінки власника, який в даному випадку ще й помер у 2009 році, через що могли бути не внесеними до відповідного реєстру, утвореного пізніше.

Крім цього, з ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2015 року по цьому провадженню вбачається те, що рішеннями Дніпропетровської міської ради № 52/52 від 02.12.2009 року та № 16/9 від 02.03.2011 року, при реорганізації комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Ленінського району, вирішено передати на баланс КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» ДМР, нежитлові приміщення, що знаходяться на балансі КЖЕП Ленінського району Дніпропетровської міської ради. 15 червня 2011 року Дніпропетровською міською радою прийнято рішення № 45/12 про припинення юридичної особи - КЖЕП Ленінського району Дніпропетровської міської ради. 24 листопада 2011 року Господарським судом Дніпропетровської області зобов`язано КВРЖЕП Ленінського району передати на підставі рішень Дніпропетровської міської ради, у тому числі і рішення за № 16/9 від 02.03.2011 року, із доповненнями та змінами до нього, нежитлові приміщення на баланс КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» ДМР. Це судове рішення службовими особами КВРЖЕП Ленінського району та КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» ДМР не виконано, через що, нерухоме майно територіальної громади, яке знаходилось у господарському віданні вказаних підприємств, було включене до ліквідаційної маси зазначених підприємств у процедурі судового банкрутства та без згоди Дніпропетровської міської ради відчужено на користь суб`єктів господарювання приватного права.

Через те, що нежитлове приміщення АДРЕСА_1 набуто покійним ОСОБА_5 та ОСОБА_3 у шлюбі у 2004 році, що встановлено судовим рішенням від 27 березня 2006 року, воно не може бути об`єктом кримінального правопорушення у вигляді зловживання службовими особами органу місцевого самоврядування та його виконавчих органів, арбітражними керуючими та суб`єктом оціночної діяльності, своїм службовим становищем, з метою одержання неправомірної вигоди, шляхом відчуження за заниженою вартістю об`єктів комунального майна територіальної громади міста Дніпропетровська, які знаходились на балансі КВРЖЕП Ленінського району ДМР, на користь суб`єктів господарювання, оскільки, згідно із ухвалою слідчого судді від 08 серпня 2014 року, такі дії ними вчинено у період часу 2012-2013 рр.

Внаслідок того, що нежитлове приміщення АДРЕСА_1 не є об`єктом злочинного посягання, воно не відповідає ознакам ст. 98 КПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, підставою арешту майна є необхідність забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Санкція ч. 2 ст. 364 КК України не передбачає покарання у вигляді спеціальної конфіскації чи конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Підставою арешту майна необхідність забезпечення поданого у кримінальному провадженні цивільного позову, не була, оскільки слідчим суддею при накладенні арешту на майно даного факту не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Згідно із вимогами п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Через те, що єдиною підставою накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_3 та належало покійному ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності, могла бути необхідність забезпечення його збереження як речового доказу по кримінальному провадженню, однак факт його віднесення до речового доказу спростований у ході судового розгляду цього клопотання наданими слідчому судді доказами, арешт на майно накладено не обґрунтовано. Беручи до уваги те, що арешт на майно накладено не обґрунтовано, тобто підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження і для такого втручання у право власності особи немає, клопотання підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 26, 131, 132, 170-174, 309-310 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна - задовольнити.

Арешт, що накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2014 року по справі № 200/13774/14-к, провадження № 1-кс/200/4792/14, на нежитлове приміщення № 83, площею 128,5 кв.м., що складається із поз. №№ 7,8,11,12,16-19,23-28, прибудови літ. А-1, позиція 29, ганку з дашком літ. А, що розташоване по АДРЕСА_3 - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1