Справа №:755/233/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" січня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000026 від 11 грудня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :
9 січня 2020 року з Київського апеляційного суду до Дніпровського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України, який ухвалою судді призначений до розгляду у підготовчому судовому засіданні.
До початку судового розгляду захисником обвинуваченого подано письмове клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.
Згідно пред`явленого обвинувачення ОСОБА_3 , будучи прихильником проросійських та антиукраїнських поглядів, вступив не пізніше березня 2014 року до незаконно створеної громадської організації «Автоканал Севастополя», яка здійснювала свою діяльність на території м. Севастополя та прилеглій до нього території та мала на меті спостереження за містом, проукраїнськи налаштованими громадянами, українськими військовослужбовцями. В подальшому, отримана в результаті таких дій інформація мала передаватись за допомогою радіозв`язку та інтернет-месенджеру «Zello» іншим учасникам організації, а також представникам Російської Федерації з тим, щоб останні могли використовувати її для нейтралізації протидії України спробам окупувати та анексувати її територію.
Усвідомлюючи описану мету діяльності організації «Автоканал Севастополя», діючи умисно та за попередньою змовою з іншими невстановленими під час досудового розслідування учасниками та її керівниками, ОСОБА_3 наприкінці лютого-першій половині березня 2014 року вчинив таку протиправну діяльність:
-здійснював сприяння діяльності незаконного блок-посту представників так званої «самооборони Криму», розташованого в районі с. Верхньосадове Нахімовського району Севастопольської міської ради, шляхом забезпечення продуктами харчування осіб, які несли там службу. При цьому, метою діяльності вказаного блок-посту було перешкоджання пересуванню представників української влади та проукраїнськи налаштованих громадян з тим, щоб не допустити їх протидії окупації та анексії півострова Крим Російською Федерацією;
-в період з 1 по 5 березня 2014 року здійснював спостереження за штабом Військово-морських сил Збройних сил України (м. Севастополь) та передавав за допомогою радіостанції отриману інформацію невстановленим під час досудового розслідування особам, які організували його блокування та подальше захоплення з тим, щоб українські військовослужбовці не змогли забезпечити протидію окупації півострова Крим;

-здійснював патрулювання території м. Севастополь та дільниць, де відбувалось голосування на референдумі, з тим, щоб у випадку протидії його проведенню з боку представників України повідомити про це представників Російської Федерації.

При цьому, вчиняючи описані вище дії ОСОБА_3 усвідомлював, що вони в результаті мають призвести до того, що АР Крим та м. Севастополь, у порушення ст. 73 Конституції України, згідно якої питання зміни меж території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, вийдуть зі складу України та увійдуть до складу Російської Федерації, та бажав настання зазначених наслідків.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 110 КК України (в редакції закону від 05 квітня 2001 року, чинній з 01 вересня 2001 року до 18 квітня 2014 року) умисні дії, вчинені з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника, зазначивши, що він свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України, визнає у повному обсязі, розуміє підставу звільнення від кримінальної відповідальності, надані йому законом права заперечувати проти закриття кримінального провадження та на проведення судового провадження у повному обсязі.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що злочин ОСОБА_3 вчинив до змін у ст. 49 КК України, тому останнього можливо звільнити на підставі положень вказаної статті.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, розглянувши клопотання та матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що клопотання захисника ОСОБА_5 підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення злочину здійснюється судом.
Згідно п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення, як закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п.п. 4-8, 10 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного (обвинуваченого) від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
На підставі ст. 44 КК України встановлено, що особа, яка вчинила злочин звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Згідно положень ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули певні строки.
Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Згідно вимог ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Частиною 2 ст. 5 КК України встановлено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Судом встановлено, що з моменту вчинення ОСОБА_3 злочину (березень 2014 року) до ч. 5 ст. 49 та ч. 2 ст. 110 КК України вносилася зміни Законами України: «Про внесення змін до Кримінального кодексу України» №245-VII від 08 квітня 2014 року та «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо невідворотності покарання за окремі злочини проти основ національної безпеки, громадської безпеки та корупційні злочини» № 1689-VII від 07 жовтня 2014 року.

Аналіз вказаних змін свідчить про те, що зазначеними законами посилено кримінальну відповідальність за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України та виключено застосування звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків позовної давності у разі вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 109-114-1 КК України.
Враховуючи, що в даному випадку погіршено становище ОСОБА_3 , тому його дії необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 110 КК України в такій редакції: умисні дії, вчинені з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України вчинені за попередньою змовою групою осіб. Санкція вказаної норми закону передбачала такі покарання: обмеження волі на строк від трьох до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.
Таким чином злочин вчинений ОСОБА_3 , з урахуванням вимог ст. 12 КК України, необхідно віднести до злочину середньої тяжкості.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Суд застосовує норму ч. 5 ст. 49 КК України в редакції, чинній на момент вчинення кримінального правопорушення, з мотивів викладених вище.

Таким чином, на час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України, минуло більше п`яти років. Матеріали кримінального провадження не містять відомостей, що ОСОБА_3 за цей період вчинив інший злочин, або останній ухилявся від слідства або суду, тобто підстав для зупинення перебігу давності, судом не встановлено.
На підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Дослідивши зазначені обставини, суд приходить висновку, що з моменту вчинення ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України, закінчилися строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України. Тому вважає, що мають місце підстави для задоволення клопотання захисника ОСОБА_5 та закриття кримінального провадження на цій підставі.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст. 4, 5, 44, 49 КК України, ст. 100, 284, 286, 288, 314, 372 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :
клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності задовольнити.

ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України закрити.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення через Дніпровський районний суд м. Києва.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1