НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
13 лютого 2020 року Справа № 322/73/20

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , не працює, має середню освіту, одружений,раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

встановив:
12 січня 2020 року, о 10 годині 32 хвилини, мешканець смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні коридору Новомиколаївського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області, розташованому за адресою: вул. Запорізька, будинок 81 у вказаному вище населеному пункті, внаслідок раптово виниклого умислу, який спрямований на спричинення фізичного болю ОСОБА_5 , який в цей момент знаходився у приміщенні коридору та який був запрошеним до зазначеного вище відділення поліції для опитування, у ході розмови з ним, діючи умисно, наніс йому один удар кулаком правої руки в область правої щоки, завдавши ОСОБА_5 фізичний біль, без спричинення тілесних ушкоджень.

Зазначені дії ОСОБА_4 під час досудового розслідування були кваліфіковані за ч. 1 ст. 126 КК України, а саме як умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не причинив тілесних ушкоджень.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, частково визнав свою вину в пред`явленому обвинуваченні та обставини, викладені у обвинувальному акті, а саме визнав факт завдання удару потерпілому, проте висловив сумніви щодо завдання потерпілому фізичного болю.

З урахуванням часткового визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілого, дослідженням відеозапису та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. Учасники судового провадження проти зазначеного не заперечили. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановлено добровільність їх позицій, а також роз`яснено, що вони позбавляються права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив суду, що він дійсно, 12.01.2020 за вищезазначених обставин наніс ОСОБА_5 один удар кулаком правої руки в область правої щоки потерпілого, а також зазначив, що удар прийшовся не у щелепу, а лише зачепив обличчя та шию потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що обвинувачений ОСОБА_4 завдав йому одного удару кулаком правої руки в область правої щоки, від чого він відчув фізичний біль, який тривав кілька днів.

З дослідженого судом відеозапису також вбачається, що 12.01.2020 о 10 годині 32 хвилини в приміщенні Новомиколаївського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області обвинувачений завдав одного удару потерпілому кулаком правої руки в область правої щоки.

Висловлені обвинуваченим сумніви щодо завдання потерпілому фізичного болю внаслідок завданого удару, суд визнає необґрунтованими та такими, що спростовуються показаннями потерпілого та відеозаписом, які у сукупності доводять поза розумним сумнівом як факт завдання удару, так і спричинення фізичного болю потерпілому внаслідок удару кулаком в область обличчя.

Дослідивши та оцінивши вищенаведені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, та правильність кваліфікації дій обвинуваченого.

При визначенні розміру покарання судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, передбачені ст.ст. 66, 67 КК України, відсутні.

Враховуючи вищезазначене, данні про особу обвинуваченого, відсутність у нього судимостей та тяжкість вчиненого ним злочину, суд дійшов висновку про необхідність призначення йому покарання у виді штрафу.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся. Клопотання про обрання, зміну чи скасування запобіжного заходу обвинуваченому під час судового розгляду не заявлялось.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Документально підтверджені процесуальні витрати у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 126 КК України, ст.ст. 100, 349, 373 376, 393, 395, 532 КПК України, суд

ухвалив:
1. ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 40 (сорок) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680,00 (шістсот вісімдесят гривень 00 коп.).

2. Речовий доказ у справі: CD-R диск зберігати в матеріалах справи.

3. Копію вироку після його проголошення негайно вручити учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1