Дата документу 12.05.2020 Справа № 310/398/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №310/398/20 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11сс/807/375/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2020 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за скаргою потерпілого ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 від 03 грудня 2019 року про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №000918 від 19 грудня 2012 року,

за участю прокурора ОСОБА_8
представника заявника - адвоката ОСОБА_9
потерпілого ОСОБА_6 .

Потерпілий ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 лютого 2020 року, якою в задоволені скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізької області ОСОБА_7 від 03 грудня 2019року про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №000918 від 19 грудня 2012 року відмовлено.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що постанова про закриття кримінального провадження є правомірною, так як обставини кримінального провадження в повній мірі стали предметом контролю слідчого при проведенні досудового розслідування. Постанова слідчого про закриття кримінального провадження відповідає нормам КПК України, є вмотивованою,її зміст відповідає фактичним обставинам справи. Органом досудового розслідування надано обґрунтовані відповіді на поставлені питання та встановлені, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття. З огляду на встановлені

правовідносини між ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , вбачається наявність цивільно-правового спору про належність речей та витребування їх з іншого володіння.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї потерпілий ОСОБА_6 просить поновити строк на апеляційне оскарження та оскаржувану ухвалу слідчого судді та постанову слідчого скасувати.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ухвала слідчого судді постановлена з порушенням норм процесуального законодавства України, є незаконною та необґрунтованою, оскільки судом першої інстанції встановлено, що відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 КК України, через те, що майно частково повернено ОСОБА_10 та до теперішнього часу тривають майнові суперечки.

Апелянт зазначає, що майно, про яке він каже, йому не передавалося, та відповідно до матеріалів кримінального провадження, є докази, які зафіксовані при огляді місця події (Том 1 аркуш справи 33), де зафіксовано викрадене майно по другому кримінальному провадженню №0000201, яке було об`єднано з даним кримінальним провадженням.

Проте, 03 грудня 2019 року слідчим СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 винесена постанова про закриття кримінального провадження №000918 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КК України.

Слідчий в резолютивній частині своєї постанови вказує на те, що в діях ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 відсутній склад кримінального правопорушення.

Слідчий суддя при розгляді скарги не взяв до уваги те, що для встановлення вартості викраденого майна, його кількості та інших характеристик, ані слідчим, ані процесуальним прокурором не проведено жодних слідчих дій з 19 грудня 2012 року, не встановлено вартості викраденого майна експертним шляхом.

Крім того, слідчий в рамках досудового розслідування з клопотанням про тимчасовий доступ до речей та документів або обшуку не звертався, жодних дій щодо встановлення порядку реалізації викраденого майна не проводилось.

В матеріалах справи наявний лише протокол огляду території, який фактично є лише описом території.

Крім того, в ході досудового розслідування не встановлено доля викраденого майна, перелік якого він зазначив в протоколі допиту в якості потерпілого 20 вересня 2011року (причеп автомобільний, причеп самосвальний та інше майно), яке було викрадено та реалізовано невстановленими особами.

Також, слідчим не виконані в повному обсязі вказівки процесуальних прокурорів, які давались під час досудового розслідування, що підтверджує відсутність дослідження слідчим всіх обставин справи.

Апелянт не погоджується з висновками слідчого судді щодо того, що він сам не вживав жодних дій до збереження свого майна. Це не відповідає обставинам справи, враховуючи те, що з дати купівлі -продажу ОСОБА_10 майнового комплексу, а саме 01 лютого 2011 року, самостійно пройти на територію попереднього знаходження вказаного майна він не мав можливості у зв`язку з не допуском його на вказаний майновий комплекс. Кримінальне провадження зареєстровано за фактом викрадення його майна весною 2011 року, тобто вже після того, як він фактично втратив можливість здійснювати контроль над цим майном.

Крім того, в матеріалах справи наявні докази, які суперечать один одному, а саме:

відповідно до договору купівлі-продажу майнового комплексу, ОСОБА_10 купив лише будівлі та споруди;

відповідно до пояснень ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , останні зі слів ОСОБА_10 зрозуміли, що майно, яке знаходилось на території майнового комплексу ОСОБА_10 , належить лише йому.

Вказане спростовуються його показаннями про місцезнаходження/зберігання викраденого майна та договором купівлі-продажу майна та актом приймання - передачі.

Вказані розбіжності в обставинах в ході досудового розслідування слідчим не усуненні, не зважаючи на його клопотання про проведення одночасного допиту світків та потерпілого.

Також, на неодноразові його клопотання про проведення слідчих дій з 2012 року по теперішній час не допитано в якості свідка ОСОБА_13 , який, зі слів ОСОБА_11 , допомагав йому перевозити викрадене майно.

Крім того, з 2012 року залишається не допитаним ОСОБА_14 - особа, яка продавала ОСОБА_10 будівлі та споруди, на території яких зберігалось викрадене майно. Адже, вказана особа може підтвердити факт наявності в цілісному стані його майна на території буд. АДРЕСА_1 на момент купівлі ОСОБА_10 майнового комплексу.

Не зважаючи на те, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підтвердили факт викрадення майна та вивезення майна з території буд. АДРЕСА_1 , органом досудового розслідування жодним чином не встановлено місця реалізації викраденого майна.

Слідчий в резолютивній частині своєї постанови вказує на те, що в діях ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 відсутній склад кримінального правопорушення. Проте, слідчим про підозру вказаним особам не повідомлялось, кримінальне провадження було порушено за фактом вчинення злочину, а не відносно окремих осіб. Таким чином, слідчим не тільки порушено процесуальний порядок закриття кримінального провадження за фактом вчинення злочину, а й в оскаржуваній постанові не зазначено, на підставі яких даних слідчий спочатку підозрював в діях вказаних осіб наявність складу злочину, а потім в ході слідства шляхом проведення слідчих дій спростував вказані факти.

Все вищевикладене залишилось поза увагою слідчого судді.

Апелянт вважає, що досудовим слідством проведені не всі можливі слідчі дії та не проведені усі необхідні експертні дослідження, внаслідок чого висновок про неможливість встановлення обставин крадіжки його майна є передчасним, а постанова про закриття кримінального провадження такою, що підлягає скасуванню.

Клопотання ОСОБА_6 про поновлення пропущеного строку підлягає задоволенню, оскільки як убачається з матеріалів провадження, у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, копію ухвали апелянт отримав 04 березня 2020 року, та вже 05 березня 2020 року подав апеляційну скаргу, тобто зловживання своїм процесуальним правом з його боку не вбачається.

Заслухавши доповідь судді; ОСОБА_6 та його представника - адвоката ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив оскаржувану ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На думку колегії суддів, оскаржувана ухвала слідчого судді цим вимогам закону не відповідає, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та оскаржуваної постанови слідчого, 19 грудня 2012 рокуслідчим відділом Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за №000918 за ознаками ч.2 ст.185 КК України.

23 січня 2018 року на підставі ухвали слідчого судді Бердянського міськрайоиого суду внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за №0000201 за фактом викрадення належного ОСОБА_6 майна, вчиненого за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаному кримінальному провадженні визначено правову кваліфікацію за ч.1 ст.185 КК України.
Матеріали досудових розслідувань у вказаних кримінальних провадженнях об`єднанні в одне провадження - за №000918.

За результатом проведення досудового розслідування слідчим СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 винесено постанову від 03 грудня 2019 року про закриття вказаного кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України.

Слідчий вказав в постанові на те, що вбачається спір про право власності та ознаки цивільно-правових відносин.

Слідчий суддя дійшов висновку про законність та обґрунтованість вказаної постанови слідчого.

З зазначеними висновками слідчого судді колегія суддів погодитись не може через таке.

Підстави для закриття кримінального провадження перелічені у статті 284 КПК України.

Однією з таких підстав є встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення (п.2 ч.1 вищевказаної статті).
За змістом положень кримінального процесуального законодавства, в т.ч. і ст.284 КПК України, прийняття рішення про закриття провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Проте, на думку колегії суддів, органом досудового розслідування не проведено повного і всебічного розслідування, докази, які містяться в матеріалах провадження, слідчим не проаналізовані у їх сукупності, всі доводи потерпілого ОСОБА_6 належним чином не перевірені, не спростовані і на них у постанові відповіді немає.

Особи, на яких вказував потерпілий - ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , не допитані.

Заходів на встановлення місця знаходження вивезеного з території підприємства майна, про що вказали свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , не вжито.

Доводам потерпілого про те, що предметом договору купівлі-продажу від 01 лютого 2011 року, укладеного між ОСОБА_16 та ОСОБА_10 , було лише нерухоме майно, жодної оцінки не надано.

Також не перевіреними лишились доводи потерпілого про те, що він не мав можливості забезпечити збереження свого майна, оскільки в нього не було доступу до цього майна.

Вказівки процесуальних прокурорів, в т.ч. і з зазначеного приводу, не виконані, що у сукупності з іншим, також свідчить про неповноту проведеного досудового розслідування.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення слідчого про закриття кримінального провадження є передчасним, таким, що прийнято з порушенням вимог ст.ст.94, 294 КПК України.

На викладене слідчий суддя уваги не звернув та всі доводи потерпілого ОСОБА_6 , викладені в скарзі, належним чином не перевірив та дійшов помилкового висновку про відповідність постанови слідчого вимогам кримінального процесуального закону.

З врахуванням викладеного, оскаржувана ухвала слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 лютого 2020 року також не може бути визнана законною та обґрунтованою та, відповідно до вимог ст.407,409 КПК України, підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали - про задоволення скарги та скасування постанови слідчого.

Керуючись ст.ст.407, 409, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

поновити потерпілого ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 лютого 2020 року.
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 лютого 2020 року, якою в задоволені скарги потерпілого ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізької області ОСОБА_7 від 03 грудня 2019року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №000918 від 19 грудня 2012 року відмовлено, скасувати, а також скасувати зазначену постанову слідчого про закриття кримінального провадження.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4