Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 541/658/20
№ провадження 1-кп/541/143/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2020 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю сторін та інших учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргороді кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000048 від 16.01.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргород, Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, утриманців не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 11.01.2020 року Миргородським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 289 КК України до
5-ти років позбавлення волі без конфіскації майна, ст.. 75 КК України з випробуванням на іспитовий строк 1 рік.
- у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 185 ч.2, 186 ч.2 КК України,

в с т а н о в и в :

За обвинувальним актом на початку листопада 2019 року, в нічний час доби, приблизно о 01.00 год., більш точної дати не встановлено, ОСОБА_6 , маючи намір та бажання направлені на відкрите викрадення чужого майна, чітко усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, переслідуючи ціль незаконного особистого збагачення та мету наживи, шляхом вільного доступу, реалізовуючи свої злочинні наміри, щодо викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю власника, діючи відкрито по відношенню до сторонніх осіб, застосувавши викрутку, демонтував домофонну панель виклику BVD-313 «VIZIT», вартістю згідно висновку експерта 860,77 гривень, з під`їзду №3 багатоквартирного будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , що належать ФОП ОСОБА_7 .

З викраденим майном ОСОБА_6 місце вчинення злочину покинув розпорядившись ним на власний розсуд, та заподіявши потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 860,77 грн.

Повторно, того ж вечора, на початку листопада 2019 року, в нічний час доби, приблизно о 01.00 год., більш точної дати в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, ОСОБА_8 , маючи намір та бажання направлені на відкрите викрадення чужого майна, чітко усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, переслідуючи ціль незаконного особистого збагачення та мету наживи, шляхом вільного доступу, реалізовуючи свої злочинні наміри, щодо викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю власника, діючи відкрито по відношенню до сторонніх осіб, застосувавши викрутку, демонтував домофонну панель виклику BVD-313 «VIZIT», вартістю згідно висновку експерта 860,77 гривень з під`їзду №1 багатоквартирного будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , що належить ФОП ОСОБА_7 ..

З викраденим майном ОСОБА_6 місце вчинення злочину покинув розпорядившись ним на власний розсуд, та заподіявши потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 860,77 грн.

Повторно, наприкінці грудня 2019 року, точної дати в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, правомірно перебуваючи в багатоквартирному будинку, а саме за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, переслідуючи намір та бажання, направлені на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, переслідуючи мету наживи та незаконного збагачення, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, тобто діючи таємно, з метою реалізації своїх злочинних намірів зі сходової клітки 6-го поверху викрав дитячий триколісний велосипед синього кольору вартістю згідно висновку експерта 200 грн., який належить ОСОБА_9 .

З викраденим майном ОСОБА_6 залишив місце вчинення злочину, розпорядившись ним на власний розсуд та заподіявши потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 200 грн.

Повторно, 10.01.2020 близько 00 годин 30 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: м. Миргород по вул. Гоголя, 80-А, проходячи повз магазин «Сумки», помітив камеру відеоспостереження марки «Fortress 921С» розміщену під дахом цього магазину і в нього раптово виник умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, а саме вищезазначеної камери відеоспостереження.

Після цього, ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів, переслідуючи намір та бажання, направлені на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, переслідуючи мету наживи та незаконного збагачення, скориставшись відсутністю власника, діючи відкрито для оточуючих, шляхом вільного доступу, з метою реалізації своїх злочинних намірів, зірвав камеру відеоспостереження та поклав до кишені. Після чого з викраденим майном ОСОБА_6 , місце вчинення кримінального правопорушення покинув, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим повністю довів свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна до кінця, завдавши потерпілому ОСОБА_10 , матеріальних збитків відповідно до висновку експерта на суму 363,46 гривень.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід кваліфікувати по ст. 186 ч. 2 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
Також протиправні дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати по ст. 185 ч.2 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
09 червня 2020 року у кримінальному провадженні №0000048 між прокурором Миргородської місцевої прокуратури, якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_6 в порядку передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, згоду на укладення якої надали потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 .

Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений ОСОБА_6 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст.ст. 185 ч.2, 186 ч.2 КК України, істотних для кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення. Також угодою визначено покарання, яке обвинувачений ОСОБА_6 повинен понести, а саме: по ст.. 185 ч.2 КК України у виді 1-го року обмеження волі; по ст. 186 ч.2 КК України у виді 4-х років позбавлення волі. В порядку ст. 70 ч.1 КК України визначено остаточне покарання у виді 4-х років позбавлення волі. Також сторонами узгоджено застосування ст.. 70 ч.4 КК України та призначення ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного даним вироком більш суворим покаранням призначеним вироком Миргородського міськрайонного суду у від 11 січня 2020 року, у виді 5-ти років позбавлення волі без конфіскації майна. Також угодою передбачено в порядку ст. 75 КК України звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання на випробувальний термін визначений судом.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор під час судового розгляду справи, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 185 ч.2, 186 ч.2 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатен реально виконати зазначене в угоді покарання.

Захисник ОСОБА_5 просив суд угоду затвердити, як таку, що не суперечить вимогам закону.

Потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 дали свої письмові згоди на затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_12 та призначення узгодженого сторонами угоди покарання обвинуваченому ОСОБА_6 .

Злочини, у вчиненні яких ОСОБА_6 визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_6 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.2 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_6 , оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК та КК України.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 314; 373; 374; 475 КПК України, суд,

з а с у д и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 09 травня 2020 року між прокурором Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000048.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 186 ч. 2, 185 ч.2 КК України та призначити йому покарання:

- по ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4-х ( чотирьох) років позбавлення волі;
- по ч.2 ст. 185 КК України у виді 1-го (одного ) року обмеження волі.
В порядку ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_6 призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4-х (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 ч.4 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_6 призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного даним вироком суду, більш суворим покаранням призначеним вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 січня 2020 року, у виді 5-ти (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання призначеного судом з випробуванням на іспитовий строк 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовими доказами по справі рамкою для блоку домофону, рамкою із задньою панеллю для домофону, що перебувають на зберіганні у потерпілого ОСОБА_7 , дозволити потерпілому розпоряджатися на власний розсуд.

Речовий доказ по справі частини камери відеоспостереження, що перебувають на зберіганні у потерпілого ОСОБА_11 , дозволити потерпілому використовувати на власний розсуд.

Речовий доказ по справі дитячий триколісний велосипед, що перебуває на зберіганні у потерпілої ОСОБА_9 , дозволити потерпілій використовувати на власний розсуд.

Процесуальні витрати по справі в сумі 1884,12 грн. (одна тисяча вісімсот вісімдесят чотири гривні дванадцять копійок), які пов`язані із залученням експерта стягнути із ОСОБА_6 на користь держави.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_13