Житомирський апеляційний суд
Справа №296/572/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року . Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 24 січня 2020 року,
за участю: прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и в:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стала обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_7 злочину відповідальність за який передбачена ч.3 ст.307 КК України та ризики передбачені п.п. 1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України. Однак, з таким висновком погодитися неможливо, виходячи з наступного.

Так, матеріали досудового розслідування внесеного до ЄРДР за провадження №0000147 від 03.05.2019 в ЄРДР за ознаками злочинів відповідальність за які передбачена ч.3 ст.307, ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КПК України, в тому числі протоколи НСРД, що додані до клопотання містять інформацію та докази про те, що ОСОБА_7 допомагав виготовляти наркотичні засоби - амфетамін ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - подія 05.12.19 року, подія 21.01.2020 року - ОСОБА_9 .

Матеріали провадження свідчать, що метою та умислом при допомозі виготовлення наркотичного засобу-амфетаміну для потреб ОСОБА_9 , у ОСОБА_7 було лише бажання отримання дози з виготовленого амфетаміну для особистого споживання.

У ОСОБА_7 не було єдиного умислу щодо незаконного придбання, зберігання та збуту наркотичного засобу, психотропної речовини або їх аналогів в особливо великому розмірі.

ОСОБА_7 визнає себе винним у частині виробництва, виготовлення і зберігання амфетаміну у тому розмірі, в якому він їх ужив чи планував ужити. Весь амфетамін які вони з ОСОБА_9 виготовили двічі забирав собі ОСОБА_9 , залишаючи лише ОСОБА_7 дози необхідні для вживання.

У ОСОБА_7 відсутні банківські рахунки, картки та особисті кошти, що підтверджується результатами обшуків за місцем вчинення злочину та місцем його проживання. Що свідчить про відсутність оплати його послуг, як співвиконавця у виготовленні наркотичних засобів в складі організованої групи, як особу, що приймала участь у збуті.

ОСОБА_7 визнає себе винним у вчиненні злочину відповідальність за який передбачена ст.309 КК України, ризики передбачені п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України відсутні.

Згідно оскарженої ухвали слідчим суддею Корольовського районного суду м.Житомира від 24 січня 2020 року задоволено клопотання. Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Строк тримання під вартою визначено рахувати з моменту фактичного затримання з 21.01.2020 року з 19 год. 50 хв.

Визначено розмір застави для забезпечення виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, визначених КПК України, у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 168160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавець) на депозитний рахунок для внесення застави та у разі внесення якої звільнити підозрюваного з-під варти.

У разі внесення застави покладено на підозрюваного ОСОБА_7 відповідні процесуальні обов`язки. Строк дії ухвали до 20.03.2020 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника та підозрюваного на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката не підлягає задоволенню з таких підстав.
Виходячи з вимог ст.370 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.
Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.
Норми ст.177 КПК України передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при застосуванні щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу, дотримався вимог ст.ст. 132, 176-178, 183, 194 КПК України.
Згідно матеріалів провадження, у провадженні СУ ГУНП в Житомирській області знаходиться кримінальне провадження №0000147 від 03.05.2019 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України.

Як вбачається зі змісту клопотання досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_11 вступив у попередню змову з ОСОБА_7 та ОСОБА_10 щодо незаконного виготовлення, перевезення, зберігання з метою збуту та збуту психотропної речовини амфетаміну.

Так, 05.12.2019 ОСОБА_11 , діючи в межах спільного злочинного умислу з ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , знаходячись в будинку АДРЕСА_1 незаконно виготовили психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін з метою подальшого збуту, яку у подальшому перевезли до невстановленого місця та незаконно зберігали з метою збуту.

Окрім цього, ОСОБА_9 , знаходячись у будинку АДРЕСА_1 , повторно незаконно виготовив психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін з метою подальшого збуту у кількості понад 15 г., що відповідно до Таблиці 2 невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 № 188, є особливо великим розміром.

У подальшому, 21.01.2020 у період часу з 22 години 15 хвилин по 02 годину 30 хвилин 22.01.2020 під час проведення обшуку будинку АДРЕСА_1 та особистого обшуку ОСОБА_12 виявлено та вилучено психотропну речовину - амфетамін в особливо великих розмірах, який ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_7 повторно незаконно виготовив та зберігав з метою збуту.

21.01.2020 року о 19 год. 50 хв. ОСОБА_7 затримано у порядку, передбаченому ст.208 КПК України.

22.01.2020 року ОСОБА_7 з дотриманням вимог ст.ст.276, 277 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, підтверджується, зокрема: протоколом обшуку будинку АДРЕСА_1 від 21.01-22.01.2019 року; протоколом затримання ОСОБА_9 ; протоколом затримання ОСОБА_7 ; протоколом про результати проведення НСРД - обстеження публічно недоступного місця, житла чи іншого володіння особи; протоколом проведення НСРД аудіо-відеоконтролю особи; протоколом огляду предметів (банківських рахунків); висновком проведеної судово-хімічної експертизи експерта № 2/1286 від 11.01.2020, висновком експерта №9/2-88 від 23.01.2020.

Апеляційні доводи захисника ОСОБА_6 , щодо кваліфікації підозри, яка пред`явлена ОСОБА_7 є необґрунтованими.
Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
До завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Всі докази перевіряються лише з точки зору обґрунтованості підозри та наявності ризиків.
Рішення слідчого судді щодо обґрунтованості підозри на даній стадії досудового розслідування узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.
Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що, за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).
Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).
При перевірці обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення, апеляційний суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме Рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства», «Мюррей проти Об`єднаного Королівства», згідно з якими вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Так, підставами взяття під варту виступають, спочатку докази, що викривають особу у вчиненні злочину, достатні для пред`явлення звинувачення, а у виняткових випадках запобіжний захід може бути застосований при недостатності доказів для пред`явлення звинувачення, але за умови даних, які вказують на причетність особи до вчиненого злочину.
Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками та конкретними обставинами справи, на думку апеляційного суду, виключає можливість обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.
Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя достатньо встановив вірогідну причетність підозрюваного ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення та навів з цього приводу належні висновки щодо обґрунтованості повідомленої підозри.
Прийняте рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя правильно мотивував наявністю в матеріалах провадження обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 тяжкого злочину, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі до 12 років. Взято до уваги характеризуючі дані стосовно ОСОБА_7 , з яких вбачається, що він не одружений, утриманців не має, зареєстрований та проживає в м. Житомирі, не працюючий протягом тривалого часу, що зумовлює відсутність законного джерела доходів, а тому перебуваючи на волі та будучи обізнаним про суворість передбаченого законом покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування, прокуратури та суду; може знищити, сховати, спотворити речі, речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та на даний час не були встановлені; може вчинити інше кримінальне правопорушення, що вказує на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.
З викладеного вбачається, що слідчий суддя, приймаючи рішення про доцільність застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором.
Доводи захисника про те, що до ОСОБА_7 може бути застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, так як ОСОБА_7 визнає себе винним у вчиненні злочину відповідальність за який передбачена ст.309 КК України, органом досудового розслідування вже проведено необхідні процесуальні слідчі дії, підозрюваний є слабкою особистістю, не має друзів, є замкнутою людиною, не схильною до непокори, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки вказані обставини не переважають над наявністю існуючих ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Матеріали провадження не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та апелянтом в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
При цьому, всі викладені захисником апеляційні доводи були об`єктом дослідження при обранні підозрюваному запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги на зміну запобіжного заходу не встановлено.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Одночасно, відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Таким чином, слідчий суддя дійшов правильного висновку про застосування щодо підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, визначивши необхідний її розмір.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 24 січня 2020 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб до 20.03.2020 року, з визначенням розміру застави, без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :