Справа № 487/2825/20
Провадження № 1-кс/487/3440/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2020 року слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим по кримінальному провадженню №0000408 від 30.04.2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва зі скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 від 05.05.2020 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000408 від 30.04.2020 року, в якій просив вказану постанову скасувати та зобов`язати слідчого розглянути його заяву від 28.04.2020 року про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000408.

В обґрунтування скарги вказав, що 28.04.2020 року він звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, із заявою визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000408 від 30.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України. 19.05.2020 року на поштову адресу ОСОБА_3 надійшла постанова слідчого про відмову у залученні його як потерпілого. З вказаною постановою ОСОБА_3 не згоден, оскільки у зв`язку з вчиненням слідчим СВ Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області кримінального правопорушення, що полягало у невиконанні ухвали суду щодо повернення належного йому ноутбуку, який був незаконно вилучений під проведення обшуку, він зазнав тяжких моральних страждань (підвищився тиск, почались безсоння, депресія) і з метою захисту своїх прав та інтересів, в майбутньому, має намір звернутись з цивільним позовом про стягнення моральної шкоди в кримінальному процесі.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, у скарзі просив розглянути її без його участі.

Слідчий у судове засідання не з`явився, матеріали кримінального провадження для розгляду скарги не надав. Згідно частини 3 статті 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

Вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, приходжу до наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Згідно ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000408 від 30.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.

28.04.2020 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого із заявою про визнання його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 від 05.05.2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 було відмовлено.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Як вбачається з оскаржуваної постанови від 05.05.2020 року, слідчий вказує, що ОСОБА_3 не надано підтверджуючих документів щодо завдання йому моральної, фізичної або майнової шкоди, а в ході досудового розслідування на теперішній час не здобуто підтвердження викладених у його заяві про кримінальне правопорушення фактів та обставин.

Разом з тим, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Згідно ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Таким чином, суд приходить до переконання, що постанова слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 від 05.05.2020 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000408 від 30.04.2020 року є передчасною, без проведення допиту ОСОБА_3 , такою, що не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, тому підлягає скасуванню.

При цьому, органу досудового розслідування при прийнятті рішення за заявою ОСОБА_3 від 28.04.2020 року про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000408 слід детально з`ясувати наведені у ній обставини стосовно спричинення злочином моральної шкоди.

Разом з тим, вимоги щодо зобов`язання слідчого розглянути заяву ОСОБА_3 від 28.04.2020 року по визнання його потерпілим у кримінальному провадженні, задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст.37, ч. 5 ст.40 КПК України визначено, що слідчий, прокурор здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до ч. 2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора, скасування повідомлення про підозру, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмовити у задоволенні скарги.

Відповідно до п. 18 ч. 1ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З урахуванням викладеного, скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 220, 303, 306, 307, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 від 05.05.2020 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000408 від 30.04.2020 року - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1