Дата документу 04.06.2020
Справа № 334/2094/20
Провадження № 1-кп/334/792/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого ТОВ «НВО «Укрпромекологія» на посаді плавильника феросплавів, неодруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, діючи в порушення вимог статей 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», діючи умисно, в невстановлені досудовим слідством час та місце, шляхом привласнення знайденого придбав зіп-пакет з кристалічною речовиною кольору, наближеного до рожевого, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якого заборонено - PVP, який в подальшому, маючи злочинний намір, спрямований на незаконне зберігання психотропних речовин, став незаконно зберігати при собі без мети подальшого збуту.

24.01.2020 року ОСОБА_5 , знаходячись за адресою: м. Запоріжжя, вул. Верхня буд.15 був зупинений працівниками поліції, які під час огляду місця події о 17.26 год. виявили в нього та вилучили у нього зіп-пакет з кристалічною речовиною кольору, наближеного до рожевого, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якого заборонено - PVP, маса якого складає 0,2477 г в перерахунку на основу, яку останній зберігав при собі без мети подальшого збуту.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України - незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

28 квітня 2020 року між обвинуваченим та прокурором була укладена угода про визнання винуватості. Така угода відповідає вимогам ст.ст. 468, 469, 472 КПК України. Угода про визнання винуватості містить положення про те, що сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України, обвинувачений беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, узгоджують покарання, яке повинен понести обвинувачений за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень, обвинувачений згодний на призначення вказаного виду покарання. Сторони розуміють наслідки невиконання угоди. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

В судовому засіданні обвинувачений підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості, просив її затвердити і призначити узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди йому зрозумілі.

Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.

Згідно зі ст. 469 ч. 4 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, який згідно із ст. 12 КК України є середньої тяжкості злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального кодексу України.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду від 28 квітня 2020 року про визнання винуватості укладену між прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000289.

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 309 КК України.

ОСОБА_5 призначити узгоджене сторонами покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих законом мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом 30-ти днів з дня його проголошення:

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1