Справа № 297/819/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

02.06.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
перекладача ОСОБА_5 ,
та учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/258/20, за апеляційною скаргою, яку подав підозрюваний ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В :
ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 18 квітня 2020 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Берегівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з освітою 9 класів, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України кримінального правопорушення запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, до 16 червня 2020 року.
З матеріалів клопотання убачається, що 18 квітня 2020 року до Берегівського районного суду Закарпатської області надійшло погоджене прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 .. У клопотанні слідчий вказує на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України кримінального правопорушення. Відповідно до клопотання, 17 квітня 2020 року приблизно о 10 - годині ОСОБА_7 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , яких підбурював до вчинення злочину, маючи на меті помститися ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за спричинення йому 16.04.2020 року по вул. Лоньої, в м. Берегове, тілесних ушкоджень, знаходячись у громадському місці, біля будинку № 117, в Окремому хуторі, в м. Берегове, будучи об`єднаними єдиним умислом, з хуліганських спонукань, діючи з особливою зухвалістю, тримаючи в руках заздалегідь заготовлені для нанесення тілесних ушкоджень предмети, серед яких були штикові лопати, дерев`яні палиці, шматки арматури, каміння, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, з метою пошкодження майна та спричинення тілесних ушкоджень особам, які перебували на подвір`ї вищевказаного будинку, неодноразово, кидали в них каміння та пошкодили їх майно. Зокрема, ОСОБА_7 , тримаючи в руках заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень предмет бейсбольну битку, спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а ОСОБА_11 , тримаючи в руках заздалегідь заготовлену для нанесення тілесних ушкоджень штикову лопату, та ОСОБА_12 , тримаючи в руках заздалегідь заготовлену для нанесення тілесних дерев`яну палицю, нанесли ними декілька ударів ОСОБА_13 , спричинивши тілесні ушкодження у вигляді забою носа, гематоми м`яких тканин нижньої щелепи. Вказані дії ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 супроводжувались нецензурною лайкою та закликами до інших співучасників злочину продовжувати спільну злочинну діяльність, були тривалими у часі, а саме мали місце на протязі 30 хвилин. У клопотанні також вказується на те, що 17.04.2020 року о 18:20 годині ОСОБА_7 затриманий у порядку ст. 208 КПК України, цього ж дня слідчим СВ Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , йому повідомлено про підозру у вчиненні ним передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України кримінального правопорушення, а також на те, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами: - протоколами допиту свідків : ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , які були очевидцями хуліганських дій підозрюваного ОСОБА_7 .. Беручи до уваги те, що ОСОБА_7 вчинив, передбачений ч. 4 ст. 296 КК України злочин, який, відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, відноситься до тяжких, та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, а в разі доведення його вини в ході судового слідства, йому загрожує реальна міра покарання у виді позбавлення волі, слідчий вважає, що є ризик того, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою ухилитися від відповідальності, знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, іншим способом перешкоджати кримінальному провадженню шляхом затягування проведення окремих слідчих дій чи вчинити інше кримінальне правопорушення з метою приховування факту своєї причетності до вчинення кримінального правопорушення.
В ухвалі слідчого судді вказується на те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, і яке відноситься до злочинів проти громадського порядку та моральності. При прийнятті судового рішення слідчий суддя врахував наявність даних про існування передбачених п. п. 1-3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а також те, що ОСОБА_7 є раніше не судимою особою, не працює, не одружений. Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , тяжкість покарання, яке йому загрожує, у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, а також враховуючи дані, які підтверджують факт того, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілого, якому в результаті його хуліганських дій завдано тілесні ушкодження, та свідків з метою ухилення від кримінальної відповідальності, може знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, іншим способом перешкоджати кримінальному провадженню шляхом затягування проведення окремих слідчих дій, вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя також прийшов до висновку про те, що існує ризик його переховування від органів досудового розслідування та суду. У зв`язку з вищенаведеним, слідчий суддя також дійшов до висновку, що інші, менш суворі, запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, що клопотання про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною. Твердження слідчого та слідчого судді про те, що його підозра підтверджується показами свідків вважає такими, що не відповідають матеріалам доданим до клопотання, а саме: свідки не вказують на вчинення ним хуліганських дій та не ідентифікують його як злочинця. Окрім того, недоведеним вважає наявність ризиків його впливу на свідків та переховування від слідства та суду. Вказує і на те, що всі наведені в клопотанні ризики ґрунтуються лише на припущеннях слідчого та прокурора, а докази таких ризиків відсутні в клопотанні. Зазначає, що судом не взято до уваги те, що він є не судимим, має постійне місце проживання та стійкі соціальні зв`язки. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою обрати йому більш м`який запобіжний захід.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення учасників судового розгляду: підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу; прокурора ОСОБА_6 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам.
Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.
З ухвали слідчого судді вбачається, що клопотання розглядалось за участі як підозрюваного ОСОБА_7 , так і його захисника адвоката ОСОБА_27 , а також перекладача ОСОБА_28 , що свідчить про дотримання слідчим суддею передбачених ст. 193 КПК України вимог, у тому числі, дотримання права особи на захист.
Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що прокурором та слідчим наведено обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України кримінального правопорушення (злочину). Вказаний висновок підтверджується матеріалами за клопотанням, у тому числі, протоколами допитів свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами, на підставі яких 17.04.2020 слідчий виніс повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України злочину, копія якого цього ж дня йому вручена. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів приходить до висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити вищевказане кримінальне правопорушення. Тому, доводи апеляційної скарги про те, що твердження слідчого та слідчого судді про те, що підозра ОСОБА_7 підтверджується показами свідків є такими, що не відповідають матеріалам (доказам) доданим до клопотання, а саме, свідки не вказують на вчинення ним хуліганських дій та не ідентифікують його як злочинця, апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують висновку слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.
Колегія суддів також обґрунтованим визнає й висновок слідчого судді про те, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, на які вказується у клопотанні, зокрема, ризики того, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, якому в результаті хуліганських дій завдано тілесні ушкодження, та свідків, знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, іншим способом перешкоджати кримінальному провадженню шляхом затягування проведення окремих слідчих дій, вчинити інше кримінальне правопорушення. Указаний висновок ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні доказах, які приєднані до клопотання, узгоджується з вимогами закону, апеляційним судом визнається доведеним та належним чином умотивованим. На переконання апеляційного суду фактом доведення вказаних ризиків є наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавленні волі на строк від трьох до семи років, і яке відноситься до злочинів проти громадського порядку та моральності, а також фактичні обставини, спосіб та характер вчинених діянь. Тому доводи апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_7 про те, що наведені в клопотанні ризики ґрунтуються лише на припущеннях слідчого та прокурора, а докази таких ризиків відсутні в клопотанні, апеляційний суд визнає такими, що не відповідають фактичним обставинам справи й відхиляє.
З урахуванням доведеності вищенаведених ризиків, колегія суддів доведеними слідчим та прокурором вважає й доводи клопотання та, відповідно, і висновок слідчого судді про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного та будуть недостатніми для запобігання вказаних ризиків. При цьому, погоджуючись із указаним висновком, колегія суддів, окрім наведеного вище, враховує і характер та конкретні обставини вчинення злочину, а також дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який офіційно ніде не працює, неодружений.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання також убачається, що слідчий та прокурор під час розгляду клопотання посилалися на вищенаведені обставини, що слідчим суддею таким дана належна оцінка.
Доводи апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_7 про те, що він є не судимим, має постійне місце проживання та стійкі соціальні зв`язки, - апеляційний суд відхиляє як такі, що будь-яким чином не впливають на висновки слідчого судді про необхідність застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів прийшла до висновку про те, що слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_7 обґрунтовано обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що існують ризики невиконання ним своїх процесуальних обов`язків, переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення чи перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також про те, що інший, менш суворий, запобіжний захід не зможе запобігти вищевказаним ризикам.
Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_7 визначено відповідно до вимог ст. 197 КПК України.
Крім того, постановляючи ухвалу про тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, слідчий суддя, врахував і положення ст. ст. 182, 183 КПК України, у тому числі, й те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства щодо потерпілого, та обґрунтовано не визначив розмір застави, із чим погоджується й апеляційний суд.
На які-небудь інші доводи в обґрунтування тверджень про незаконність судового рішення в апеляційній скарзі не вказується і на такі сторона захисту не посилалася в ході її розгляду.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що жодних доказів, які б свідчили про незаконність ухвали слідчого судді, до апеляційної скарги не додано, й на такі під час її розгляду стороною захисту не вказувалось.
Керуючись ст. ст. 176 - 178, 181, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :
апеляційну скаргу, яку подав підозрюваний ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 18 квітня 2020 року, якою щодо підозрюваного за ч. 4 ст. 296 КК України ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 16 червня 2020 року, залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: