печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі сторін кримінального провадження: адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_5 про встановлення процесуальних строків досудового розслідування у кримінальних провадженнях №0000126 та № 0000486, -
В С Т А Н О В И В :
До провадження слідчого судді надійшло вказане клопотання про встановлення процесуальних строків досудового розслідування в кримінальному провадженні № №0000126 від 12.04.2018р.та № 0000486 від 17.05.2017р.
Подане клопотання адвокат ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України, під процесуальним керівництвом прокурорів Генеральної прокуратури України, здійснюється досудове розслідування кримінальних проваджень № 0000126 від 12.04.2018р. та № 0000486 від 17.05.2017р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України.

Врамках кримінального провадження №0001125 від 26.04.2016 року складено письмове повідомлення про підозру від 12.12.2017р. відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, та Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 06.04.2018р. по справі №761/12469/18, на підставі ч.6 ст. 193 КПК України (оголошення в міжнародний розшук), обрано відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.
В подальшому, Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.11.2018р. по справі №757/46280/18-к. встановлено, що підозра від 12.12.2017р. у визначений кримінальним процесуальним законодавством спосіб, не було вручено, в зв`язку з чим ОСОБА_5 не набув статусу підозрюваного в розумінні ст.ст.42, 276-279 КПК України.

12.04.2018р. з кримінального провадження №0001125 від 26.04.2016 року матеріали відносно ОСОБА_5 були виділені в кримінальне провадження №0000126 та постановою Генерального прокурора України від 14.08.2018р. проведення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні визначено за Головним слідчим управлінням Національної поліції України.
Крім того, в рамках кримінального провадження №0001149 від 12.10.2015 рокуз якого 17.05.2017р. матеріали виділені в окреме кримінальне провадження № 0000486, було складено підозру 29.07.2016р. відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, яка також не була вручена у визначений кримінальним процесуальним законодавством спосіб, в зв`язку з чим останній не набув статусу підозрюваного, що встановлено Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.12.2018р. по справі №757/53508/18-к.

Проте, Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 04.06.2018р. по справі 757/12959/18-к в рамках кримінального провадження № 0000486 від 17.05.2017р. відносно ОСОБА_5 , як оголошеного в міжнародний розшук, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В подальшому, Наказом Департаменту по громадянству та міграції Міністерства внутрішніх справ Республіки Білорусь №957 від 09.11.2018 р. ОСОБА_5 набув статус біженця, в зв`язку з чим в цей же день останній був звільнений з під варти постановою заступника прокурора м. Мінськ, під якою він знаходився з 03.08.2018р. після його затримання, на підставі звернення ГСУ СБ України від 05.07.2018р. про надання міжнародної правової допомоги з посиланням на Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва по справі №761/12469/18 від 06.04.2018р. про обрання запобіжного заходу «підозрюваному» (за підозрою від 12.12.2017р.) ОСОБА_5 у вигляді утримання під вартою.
На підставі зазначеного, Генеральній прокуратурі України було відмовлено в задоволені клопотання ГСУ СБ України від 10.08.2018р. про його видачу (екстрадиції) для притягнення до кримінальної відповідальності в рамках кримінального провадження № 0000126 від 12.04.2018р. за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а також у врученні повідомлення про підозру від 12.12.2017р..
На даний час, відповідно до листа Комісії з контролю за файлами Інтерполу № CCF/108/R728.16.18 від 15.02.2019р. про результати 107-ї сесії, яка відбувалася з 28 січня по 1 лютого 2019 року, Генеральним секретаріатом Інтерполу 7 лютого 2019 року прийнято рішення про видалення даних стосовно ОСОБА_5 про що Листом за Вих.: LA/51117-917 Генерального секретаріату Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерпол від 08.03.2019р., засвідчено, що «на сьогоднішній день пан ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , не підлягає розшуку Інтерполом або спеціальному запиту про арешт».

Відтак заявник вказує, що органу досудового розслідування місцезнаходження ОСОБА_5 було відомо що найменш з 05.07.2018 року.
Адвокат ОСОБА_3 зазначає, що у вказаних кримінальних провадженнях ОСОБА_5 є особою, права якого обмежуються під час досудового розслідування згадуваних кримінальних проваджень, враховуючи, що ОСОБА_5 відповідно до Ухвали Печерського районного суду м. Києва від 05.11.2018р. по справі №757/46280/18-к в рамках кримінального провадження №0000126від 12.04.2018р. та Ухвали Печерського районного суду м. Києва від 18.12.2018р. по справі №757/53508/18-к. в рамках кримінального провадження № 0000486 від 17.05.2017р. не набув, в розумінні ст.ст.42, 276-279 КПК України, статусу підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191 КК України, в силу не вручення їх у визначений кримінальним процесуальним законодавством спосіб.
У тому числі з цих же підстав вважає, що ОСОБА_5 був безпідставно оголошений у міжнародний розшук, в зв`язку з чим досудове розслідування у кримінальних провадженнях зупинене, а відносно останнього на підставі ч.6 ст. 193 КПК України (оголошення в міжнародний розшук), обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.
У листопаді 2018 року, ОСОБА_5 набув статус біженця в Республіки Білорусь за мотивами політичного характеру та у лютому 2019року був знятий Генеральним секретаріатом Міжнародної організації кримінальної поліції з міжнародного розшуку, в рамках кримінального провадження №0000486 від 17.05.2017р.

Наразі вживаються правові заходи щодо скасування необґрунтованих санкцій, які продовжують свою дію.

Крім цього, адвокат звертає увагу, що означене кримінальне провадження не має на меті виконання завдань, визначених ст. 2 КПК України, проведення в ньому досудового розслідування з огляду на його тривалість є формальним та таким, що переслідує інші, ніж визначені законом цілі, свідчить про маніпулювання з метою створення нібито, причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень. Адже, тривалість здійснення досудових розслідувань у кримінальних провадженнях впродовж близько п`яти років дозволяла органу досудового розслідування зібрати достатні докази, у разі їх наявності.
Здійснення зазначених кримінальних проваджень і згадування в їх контексті ОСОБА_5 на переконання адвоката ОСОБА_3 є прямим та суттєвим втручанням в його права та законні інтереси, а тривалий строк їх проведення порушує права на захист, право, закріплене в ст. 28 КПК України, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.
Тому, подальше здійснення досудового розслідування у кримінальних провадженнях №0000126 та № 0000486 щодо ОСОБА_5 без достатніх для того підстав, вимагає реагування з боку слідчого судді шляхом встановлення процесуальних строків для вчинення дій, пов`язаних із визначення строку для завершення досудового розслідування та прийняття одного з процесуальних рішень, передбачених ст. 283 КПК України.
Як на правову підставу звернення з відповідним клопотанням адвокат посилається на ст. ст. 28, 114 КПК України.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 заявлене клопотання підтримав посилаючись на доводи, що містяться в ньому та просив його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_4 , в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та надав свої письмові заперечення, що долучені до матеріалів провадження.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, приходить до наступного висновку.
Головним слідчим управлінням Національної поліції України, під процесуальним керівництвом прокурорів Генеральної прокуратури України, здійснюється досудове розслідування кримінальних проваджень №0000126 від 12.04.2018р., виділеного в окреме провадження з кримінального провадження №0001125 від 26.04.2016 року,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, та №0000486 від 17.05.2017р., виділеного в окреме провадження з кримінального провадження №0001149 від 12.10.2015 року,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, тобто понад 3 роки 10 місяців та 4 роки 5 місяців відповідно.
Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Кримінальний процесуальний закон визначає, що слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом
У відповідності до положень ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Вимогами ст.113 КПК України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.
Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.
Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.
Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.
Таким чином вказане клопотання подане уповноваженою особою та у спосіб, визначений КПК України, а відтак підлягає розгляду в судому засіданні.
У п. 95 Рішення ЄСПЛ у справі «Нахманович проти Російської Федерації» від 02.03.2006, заява № 55669/00, зазначено, що одним із критеріїв, який оцінюється при перевірці розумності тривалості провадження є поведінка компетентних органів влади.
Згідно пунктів 70, 75 та 76 Рішення ЄСПЛ у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004, заява № 66561/01, невиправдане зупинення строків досудового розслідування кримінального провадження не відповідає вимозі «розумного строку», закріпленого у статті 6 Конвенції.
У п. 48 рішення ЄСПЛ у справі «Кобцев проти України» суд нагадує, що основне призначення вимоги національних засобів, закріплене п. 1 ст. 35 Конвенції ( 995 004 ), дозволяє Високим Договірним Сторонам попереджати порушення прав людини або ж відновлювати стверджуванні порушення прав до того, як такі скарги надійдуть до Суду. Це правило ґрунтується на припущенні, закріплене у ст. 13 Конвенції, з яким воно найбільш близьке, що на національному рівні існують ефективні засоби правового захисту стосовно стверджуваних порушень (див., зокрема, Kudla v. Poland [GC], N 30210/96, п. 152, ECHR 2000-ХІ).
Відповідно до положень ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Крім цього, положеннями ч. 5 ст. 9 КПК України імперативно встановлено, що Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Між тим, за практикою Європейського суду початком кримінального переслідування особи вважається не тільки момент формального повідомлення про підозру, а й момент коли стало відомо, що органи державної влади сприймають особу як підозрюваного, навіть якщо офіційного повідомлення про підозру не було.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначає «кримінальне обвинувачення» як «офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про те, що ця особа вчинила кримінальне діяння», при цьому, «в деяких випадках це може робитися у формі інших заходів, здійснення яких несе в собі таке твердження і, по суті, так само впливає на становище підозрюваного» (рішення у справі «Екле проти Німеччини»). При цьому, за практикою ЄСПЛ висуненням обвинувачення визнаються, зокрема, такі обставини: арешт особи (рішення у справі «Вемхофф проти Німеччини»), офіційне повідомлення про намір здійснення стосовно особи кримінального переслідування (рішення у справі «Ноймайстер проти Австрії»), початок досудового слідства проти конкретної особи чи арешт банківських рахунків конкретної особи (рішення у справі «Рінґайзен проти Австрії»).
При цьому, гарантіями, передбаченими ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за практикою Європейського суду з прав людини, користується особа, викликана як свідок у кримінальній справі, але фактично підозрювана у вчиненні злочину (зокрема, їй були поставлені запитання під час допиту, які можуть бути використані проти неї як обвинувальні) (рішення у справі «Сервес проти Франції»). Європейським судом з прав людини поняття «кримінальне обвинувачення» пов`язане із вчиненням різноманітних процесуальних дій, передбачених національним законодавством, від початку досудового розслідування і до ухвалення судового рішення.
Таким чином, з огляду на ст. 9 КПК України та практику Європейського суду з прав людини особа, відносно якої розпочате досудове розслідування за фактом вчинення цією особою конкретного кримінального правопорушення, повинна мати процесуальні права підозрюваного.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва №757/46280/18-к від 05 листопада 2018 було зобов`язано уповноважену особу Генеральної прокуратури України вчинити дії щодо виключення з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань відомостей у кримінальному провадженні №0000126 про дату та час повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Крім того, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва №757/53508/18-к від 18 грудня 2018 було зобов`язано компетентну особу Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні №0000486 вчинити дії щодо виключення з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань відомостей про дату та час повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

В судовому засіданні прокурором не було надано жодної інформації що вказувала б на повідомлення ОСОБА_5 про нову підозру, в порядку передбаченому статтею 279 КПК України.
З огляду на викладене, слідчий суддя погоджується з твердженням адвоката про те, що на даний момент процесуальний статус ОСОБА_5 у зазначених кримінальних провадженнях - інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, тобто особа, стосовно якої здійснюються процесуальні дії, визначені цим Кодексом. Відтак, з огляду на положення ст. 28 КПК України, з клопотанням про встановлення процесуальних строків поряд з підозрюваним вправі звертатися особа, права чи інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, тому вважає клопотання прийнятним для розгляду та таким, що внесене належним суб`єктом.
Слідчий суддя вважає, що використання формулювань з приводу причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень, без повідомлення про підозру у встановлений законом спосіб, грубо порушує принцип презумпції невинуватості особи, що в свою чергу зобов`язує суд, з метою забезпечення принципу верховенства права, та запобігання зазначених маніпуляцій, визначити процесуальні строки для проведення відповідних досудових розслідувань.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 114 КПК України, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження; будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.
Аналогічної правової позиції дотримується Касаційний кримінальний суд Верховного Суду, зокрема у справах: № 757/5607/19-к (провадження № 51-4094км19) від 25 березня 2020 року та № 757/37346/18-к (провадження № 51-1329 кмп19) від 18 жовтня 2019 року.
Частинами 1 та 2 ст. 283 КПК України встановлено, що особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження, а прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особи про підозру закрити кримінальне провадження або звернутися до суду з обвинувальним актом.
Частиною 2 ст. 113 КПК України визначено, що будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідними положеннями цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
За змістом ч. 2 ст. 28 КПК України проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.
Перевіряючи доводи особи, яка звернулась із клопотанням з приводу порушення розумних строків проведення досудового розслідування у вказаних кримінальних провадженнях відносно ОСОБА_5 слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.
З нормативного визначення ч. 3 ст. 28 КПК України критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є:
1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо;
2) поведінка учасників кримінального провадження;
3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.
Як встановлено слідчим суддею, досудове розслідування у кримінальних проваджень №0000126 та №0000486 стосовно ОСОБА_5 що на час розгляду клопотання становить понад 3 роки 10 місяців та 4 роки 5 місяців відповідно.
Прокурором в судовому засіданні не наведеного жодних аргументів, які б свідчили про особливу складність справи, так само, не наведено відомостей, які б свідчили про наявність перешкод або труднощів, які б перешкоджали прогресу у розслідуванні цього кримінального провадження, у тому числі відомостей, які б свідчили про неможливість його завершення шляхом прийняття прокурором одного з передбачених ч. 1 ст. 283 КПК України процесуальних рішень, в тому числі й з урахуванням положень, визначених ст. 278 КПК України щодо повідомлення особі про підозру.
При цьому, тривалість здійснення досудового розслідування дозволяла органу досудового розслідування зібрати достатні докази для його завершення.
Між тим, ефективність розслідування включає вимоги щодо оперативності та розумної швидкості. Навіть якщо існують перешкоди або труднощі, які перешкоджають прогресу розслідування у конкретній ситуації, оперативне реагування національних органів влади є надзвичайно важливим для підтримання громадської віри в їхню відданість принципам верховенства права та їхню здатність запобігати проявам сприяння незаконним діям або терпимості до них.
Проведення досудового розслідування кримінального провадження в строк, що перевищує 4 роки та 3 роки відповідно, повністю нівелює засаду кримінального провадження, визначену в ст. 28 КПК України.
З огляду на викладене, слідчий суддя вважає можливим та необхідним встановлення процесуального строку досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000486 від 17.05.2017 року виділеного в окреме провадження з кримінального провадження №0001149 від 12.10.2015 року та кримінальному провадженні №0000126 від 12.04.2018р., виділеного в окреме провадження з кримінального провадження №0001125 від 26.04.2016 року та встановлення строку слідчому та прокурору в кримінальному провадженні для прийняття одного з передбачених ч. 1 ст. 283 КПК України процесуальних рішень за результатами проведення досудового розслідування щодо ОСОБА_5 .
При цьому слідчий суддя вважає достатнім, з урахуванням загального строку проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000486 та №0000126 - 2 (два) місяці з дня постановлення ухвали та відповідно 2 (два) місяці прокурору в кримінальному провадженні для прийняття одного з передбачених ч. 1 ст. 283 КПК України процесуальних рішень.
Разом з тим, вимоги клопотання щодо зобов`язання слідчого/прокурора у вказаному кримінальному провадженні в строк 24 години з моменту проголошення ухвали відновити досудове розслідування у кримінальних провадженнях №0000126 та № 0000486 та припинити розшук підозрюваного ОСОБА_5 з підстав встановлення його місцезнаходження, про що внести відомості до ЄРДР задоволенню не підлягає, оскільки слідчий/прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, згідно з частиною першою статті 36, частиною 5 статті 40 КПК України.
Враховуючи викладене, скарга підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до п. 18 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Зазначене встановлення строків, на переконання слідчого судді в повній мірі відповідатиме балансу легітимного інтересу у розслідуванні злочинів з цінностями і інтересами суспільства та жодним чином не буде перешкоджати реалізації права ОСОБА_5 на захист.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2,3, 8, 9, 28, 110, 114, 280, 281,283 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
Клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про встановлення процесуальних строків у рамках кримінальних проваджень № 0000126 від 12.04.2018 року та №0000486 від 17.05.2017 року задовольнити частково.
Встановити строк 2 (два) місяці для завершення проведення досудового розслідування слідчому та прокурору Генеральної прокуратури України для прийняття одного з процесуальних рішень, передбачених ст. 283 КПК України у кримінальних проваджень №0000126 від 12.04.2018 року та № 0000486 від 17.05.2017 року.

В задоволені решти вимог відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1