Дата документу 11.03.2020 Справа № 333/2852/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 333/2852/17 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/197/20 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7
захисника адвоката ОСОБА_8

розглянула 11 березня 2020 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 травня 2019 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бугульма, Татарстан, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

27.03.2017 р. приблизно о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в ході словесного конфлікту, з мотиву раптово виниклої неприязні до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи прямий умисел, направлений на спричинення тілесного ушкодження, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, взявши зі столу кухонний ніж та тримаючи його у правій руці, за допомогою якого наніс потерпілому один удар в область правого стегна, чим спричинив останньому згідно з висновком судово-медичної експертизи від 15.05.2017 р. № 1150 тілесне ушкодження у виді одиночного сліпого колото-різаного поранення правого стегна з пошкодженням правої стегнової вени та артерії, що супроводжувалось розвитком гострої крововтрати, що кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що знаходиться в прямому причинному зв`язку зі смертю потерпілого.

Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 травня 2019 року:
ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та йому призначено покарання у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 78 КК України, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 8 (восьми) років позбавлення волі шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком не відбутої частини покарання за вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 06.10.2016 р.

Початок строку відбування покарання ухвалено розраховувати з дня його затримання, тобто з 28 березня 2017 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 р. № 838-VIII) зараховано ОСОБА_7 у строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення за період з 28.03.2017 р. до набрання цим вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення експертизи в сумі 1 231 грн. 44 коп.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційних скарг

В апеляційній скарзі обвинувачений, не погоджуючись з оскаржуваним вироком, зазначає, що суд безпідставно не врахував його показання щодо обставин отримання ОСОБА_9 тілесного ушкодження, які є правдивими, та залишив поза увагою висновок експертизи № 259/к та показання експертів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які підтвердили його версію отримання потерпілим тілесних ушкоджень, а також показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 щодо негативної характеристики потерпілого.

Крім того, вказує, що потерпілий перший кинувся на нього з ножем, що передбачає наявність в його діях ст. 36 КК України.

Зазначає, що наданий речовий доказ ніж, не відповідає тому ножу, який був в момент конфлікту, також не був допитаний свідок ОСОБА_14 , та йому не було надано часу на підготовку до судових дебатів.

Просить детально розібратися в його справі та ухвалити відповідний вирок.

В апеляційній скарзі захисник не погоджується з оскаржуваним вироком у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам кримінального правопорушення.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що зазначені у вироку докази ані окремо, ані в сукупності не доводять винуватість ОСОБА_7 у спричиненні ним умисного тяжкого тілесного ушкодження, від якого настала смерть потерпілого ОСОБА_9 , вважає, що дані докази лише встановлюють факт наявності у потерпілого тяжкого тілесного ушкодження, від, якого настала його смерть, та місце отримання зазначених тілесних ушкоджень.

Вказує, що поранення потерпілому обвинуваченим було заподіяно випадково під час боротьби потерплого і обвинуваченого, під час якої останній захищався від потерпілого, у ОСОБА_7 не було жодного умислу на спричинення шкоди здоров`ю потерпілого.

Вважає, що відсутність стільця на кухні, наявність ножа в ванній кімнаті, виявлення крові людини на кухонному столі жодним чином не спростовують надані показання ОСОБА_7 відносно обставин та механізму отримання ОСОБА_9 тілесного ушкодження.

Крім того, зазначає, що висновок судово-медичної експертизи №259/к та показання експертів ОСОБА_11 та ОСОБА_10 повністю підтверджують версію обвинуваченого ОСОБА_7 щодо обставин отримання ОСОБА_9 тілесного ушкодження, а висновки суду, що ці докази жодним чином не спростовують винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, є безпідставними та необґрунтованими.

Посилаючись на не доведення поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_7 у скоєні інкримінованого злочину, просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження відносно нього закрити.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник у судовому засіданні підтримав обидві апеляційні скарги сторони захисту, вказавши про те, що вина обвинуваченого не доведена.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав апеляційні скарги, пояснив, що схопив потерпілого за кисть і вивернув руку, вибив ніж і викинув у ванну. Під час конфлікту потерпілий сидів у кріслі, а він біля нього на табуретці. Обвинувачений вказав, що він не помітив, коли причинив потерпілому тілесне ушкодження. Просив вирок скасувати, кримінальне провадження закрити.

Прокурор у судовому засіданні висловив заперечення вимогам апеляційних скарг сторони захисту, пославшись на докази, просив вирок суду залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, прийшов до правильного висновку щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, правильно кваліфікувавши дії обвинуваченого, докладно виклав у вироку мотиви своїх висновків.

При цьому, суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, а також навів оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів.

Так, у суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 не визнав свою вину та, надаючи пояснення стосовно висунутого обвинувачення щодо спричинення потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, вказав про те, що 27.03.2017 року він разом з ОСОБА_15 вживали спиртні напої, у вечорі між ними відбулась сварка, ОСОБА_15 схопив ніж, який лежав на столі та почав розмахувати в сторону ОСОБА_7 . Обвинувачений пояснював, що сидів поруч з потерпілим на табуретці, побачивши ніж в руках ОСОБА_15 , ОСОБА_16 відскочив, перехопивши його руку, вибив ніж з рук ОСОБА_15 шляхом опущення її вниз з направленням клинка ножа донизу, в цей момент ніж міг потрапити в стегно ОСОБА_15 . Після чого, ніж відскочив на підлогу, він підняв його та відніс до ванної кімнати. ТакожОСОБА_7 зазначав, що ніж не мив, оскільки крові на ньому не було. Повернувшись на кухню через 3-5 хвилин, побачив лужу крові під потерпілим.

У районному суді і при апеляційному розгляді обвинувачений ОСОБА_7 тілесне ушкодження, отримане ОСОБА_9 пов`язує із випадковістю при здійсненні дій, спрямованих на захист від потерпілого, про що вказано і в апеляційних скаргах.

Версія сторони захисту полягає у тому, що потерпілий ОСОБА_9 кинувся на обвинуваченого з ножем, а останній захищався від протиправних дій з боку потерпілого.

Одночасно при апеляційному розгляді обвинувачений ОСОБА_7 вказав про те, що не помітив, коли спричинив потерпілому тілесне ушкодження, що не узгоджується із змістом його пояснень щодо вчинення дій, спрямованих на самозахист від протиправного посягання потерпілого.

При цьому, слід зауважити, що пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 щодо випадковості тілесного ушкодження та дій, спрямованих у стані необхідної оборони є взаємовиключними. За першою версією обвинуваченого має місце так званий «випадок» (казус), що характеризується відсутністю суб`єктивного критерію у поєднанні із об`єктивним. У другому випадку наведеної обвинуваченим позиції дії особи носять цілеспрямований характер, скерований на негайне відвернення або припинення суспільно небезпечного посягання.

Натомість, наведені позиції обвинуваченого та доводи, викладені в апеляційних скаргах сторони захисту спростовуються безпосередньо дослідженими судом першої інстанції та проаналізованими доказами.

Так, за змістом показів обвинуваченого вбачається, що останній не спростовує самого факту спричинення тілесного ушкодження потерпілому за адресою проживання ОСОБА_17 : АДРЕСА_2 .

Встановлене місце вчинення злочину: АДРЕСА_2 підтверджується даними протоколу огляду місця події від 27.03.2017 року, доданою до протоколу ілюстраційною таблицею, відеозаписом слідчої дії, викладеному на CD-R диску «ANV»; даними, що містяться на DVD-R диску «VIDEX» об`ємом 4,7 ГБ, який є додатком до протоколу огляду від 18.04.2017 р. та містить відеозаписи з нагрудного відеореєстратору поліцейського екіпажу патрульної поліції м. Запоріжжя.

За показаннями свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_12 вбачається, що між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_9 відбулася сварка щодо рибалки, останні вживали алкогольні напої. Свідки зазначили, що очевидцями події не були, оскільки ОСОБА_18 покинув квартиру, а ОСОБА_12 спав у сусідній кімнаті.

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_19 вказали на телефонний дзвінок власника квартири, де відбулася подія ОСОБА_17 з повідомленням про перебування потерпілого ОСОБА_9 у крові. Дані свідки також вказали на подальший приїзд за місцем проживання ОСОБА_17 та підтвердили знаходження на кухні мертвого чоловіка, який сидів в кріслі та біля нього була калюжа крові.

Допитаний свідок ОСОБА_20 , який є лікарем швидкої допомоги, пояснив, що прибувши на виклик бачив чоловіка, який сидів на кухні в кріслі без будь-яких ознак життя. Також, показав, що крісло, на якому сидів чоловік було у крові, окрім цього, кров була під кріслом та у ванній кімнаті. Свідок також зазначив, що виклик швидкої допомоги був здійснений з телефону, який знаходився на столі біля трупу.

За повідомлення зі служби «102»: до служби звернувся центр ШМД № 13 з повідомленням, що квартирі по АДРЕСА_2 чоловік наткнувся на арматуру, в районі паха велика кровотеча (напевно може бути ножове поранення). Крім того, оператор «103» повідомила, що зателефонував чоловік та зазначив, що в квартирі чоловік напоровся на металевий штир та загубив багато крові (к.п.т.1 а.п.7).

Відповідно аудіозапису архіватору мовленнєвої інформації відділу служби «102», розміщені на CD-R диску «PRINCO», об`ємом 700 МВ, що є додатком до протоколу огляду від 12.04.2017 р., дослідженого місцевим судом в порядку ст. 359 КПК України, вбачається, що зафіксовано повідомлення, яке надійшло 27.03.2017 року, щодо спричинення ножового поранення ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 (т.1 а.п.12).

Інспектор 3 роти 2 батальйону УПП у м. Запоріжжі ДПП ОСОБА_21 доповідав, що під час несення служби в Комунарському районі отримали виклик від оператора «102» про тяжкі тілесні ушкодження по АДРЕСА_2 . Зайшовши до вказаної квартири, в коридорі було виявлено господаря квартири ОСОБА_14 , в ванній кімнаті шуміла вода та в ній знаходився ОСОБА_7 , в якого були мокрі руки та рукава одягу, на дні ванної у воді лежав кухонний ніж; на кухні виявлено невідомого чоловіка, під яким була велика калюжа крові, лікар ШМД констатував смерть невідомого та повідомив, що можливо ножове поранення (т.1 а.п.8).

За висновком експерта № 1150 від 15.05.2017 р. встановлено, що смерть ОСОБА_9 наступила від одиночного сліпого колото-різаного поранення правого стегна з травмуваннями правої стегнової вени та артерії, що супроводжувалось розвитком гострої крововтрати, яка в даному випадку і послугувала безпосереднім наслідком смерті. При експертизі трупа виявлена колото-різана рана на передньо-внутрішній поверхні правого стегна, яка продовжується в рановий канал, в ході якого пошкоджені: підшкірно-жирова клітковина, дрібні судини, права стегнова вена та артерія. Перелічені пошкодження спричиненні потерпілому незадовго до смерті. У живих осіб вказані пошкодження кваліфікувались би, як тяжкі, небезпечні для життя та в даному конкретному випадку є прямим причинним зв`язком зі смертю. Зазначений комплекс пошкоджень виник від однократного впливу плоского, одностороннє гострого колюче-ріжучого предмету, яким міг бути клинок ножа, що має обушок та лезо. Ширина максимально зануреної частини клинка складала близько 16 мм. Довжина ранового каналу складала близько 9 см. Напрямок ранового каналу по відношенню до нормального вертикального положення тіла потерпілого спереду назад та декілька справа наліво. Пошкодження спричиненні одним і тим же предметом. Область спричинених пошкоджень є доступною для спричинення власною рукою потерпілого (т.1 а.п. 42-47).

Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_22 повністю підтвердив висновки, викладені останнім у висновку експерта від 28.03.2017 року № 1150, складеному за наслідками проведеної експертизи трупа ОСОБА_9 .

Отже, висновок експерта № 1150 від 15.05.2017 р. щодо довжини ранового каналу, що становить 9 см, який підтверджений безпосередньо самим експертом в суді першої інстанції, спростовують твердження обвинуваченого про випадковість отримання потерпілим тілесного ушкодження.

За висновком експерта № 226 від 23.05.2017 р. вбачається, що рана на клапті шкіри з області правого стегна від трупа ОСОБА_9 утворилась від дії плаского односторонньогострого колюче-ріжучого предмета, яким міг бути клінок ножа, що має обушок і лезо. Найбільша ширина частини, що занурилась склала не менше 19 мм. Результати проведеного експериментально-порівняльного дослідження дають підстави вважати, що справжнє ушкодження на клапті шкіри могло утворитись від дії наданого на експертизу ножа (к.п.т.1 а.п.116-120).

Таким чином, довід обвинуваченого стосовно того, що речовий доказ ніж, не відповідає тому ножу, який був в момент конфлікту, спростовується висновком експерта № 226 від 23.05.2017 р., згідно якого ушкодження на клапті шкіри потерпілого могло утворитись від дії наданого на експертизу ножа, який визнаний речовим доказам, та був оглянутим місцевим судом у відповідності до вимог ст. 357 КПК України.

Дослідженні й інші письмові докази, яким місцевим судом надана належна оцінка і обґрунтовано покладено в основу обвинувального вироку відносно ОСОБА_7 , зокрема:
висновок експерта № 215 від 21.04.2017 р., згідно якого припускається походження крові, дослідженої зі змивів з піднігтьового вмісту обох рук обвинуваченого ОСОБА_7 , від потерпілого ОСОБА_9 (к.п.т.1 а.п.184-186);
висновок експерта № 829 від 03.05.2017 р., який не виключає, що в змивах рук ОСОБА_7 знайдена кров від трупа ОСОБА_9 (к.п.т.1 а.п.178-180);
висновок експерта № 832 від 03.05.2017 р., згідно якого не виключається, що знайдена кров на одязі ОСОБА_7 : а саме кофті та брюках, походить від трупа ОСОБА_9 (к.п.т.1 а.п.172-174);
висновок експерта № 828 від 28.04.2017 р., який не виключає походження крові в змивах «з поверхні столу на кухні», «з поверхні підлоги біля крісла», а також на крові фрагменті тканини від трупа ОСОБА_9 (к.п.т.1 а.п.124-126).

Висновки експертів: № 777 від 30.03.2017 р., згідно якого у гр. ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців та саден, які кваліфіковані як легкі тілесні ушкодження, які утворились від дії тупих предметів (к.п.т.1 а.п.224) та № 778-д від 30.03.2017 р., якою визначено, що взаєморозташування потерпілого і нападаючого в момент спричинення тілесних ушкоджень могло бути будь-яким при умові доступності відповідних ділянок тіла для нанесення ударів (к.п.т.1 а.п.226) не слугують підтвердженням версії сторони захисту щодо перебування обвинуваченого у стані необхідної оборони, оскільки зафіксовані у обвинуваченого тілесні ушкодження не засвідчують негайної на невідворотньої істотної шкоди його життю чи здоров`ю зі сторони потерпілого.

Версія обвинуваченого, що потерпілий перший кинувся на нього з ножем з урахуванням досліджених доказів нічим не підтверджена, а дослідженні місцевим судом висновки експертів № 1-372 від 05.04.2017 р. та № 935 від 11.05.2017 р. вказують на відсутність на виявлених на місці подій ножах слідів папілярних узорів рук, крові та поту потерпілого (к.п.т.1 а.п.100-107, 112-113).

Натомість, положення потерпілого на час спричинення йому тілесного ушкодження у положенні сидячи на стільці, за відсутності у потерпілого будь-яких травмуючих предметів не надають можливості стверджувати про небезпечність дій потерпілого по відношенню до обвинуваченого і перебування останнього у стані необхідної оборони.

За п. 18 висновку експерта № 1150 від 15.05.2017 р. в крові трупа виявлено понад 6 проміле етилового спирту, в сечі 4 проміле, що відповідає тяжкій алкогольній інтоксикації, що було враховано судово-медичною експертизою у п. 13 стосовно маловірогідності активних, ціленаправлених дій з боку ОСОБА_9 після спричинення йому ушкоджень (т.1 а.п. 46).

Доводи сторони захисту стосовно не взяття до уваги показань обвинуваченого щодо обставин отримання ОСОБА_9 тілесного ушкодження є неспроможними, оскільки за змістом оскаржуваного вироку місцевий суд приділив їм значну увагу і навів обґрунтовані мотиви з посилання на докази, чому не приймає їх на користь версії ОСОБА_7 щодо перебування його у стані необхідної оборони.

При цьому колегія суддів звертає увагу на той факт, що обвинувачений змінював свою версію щодо отримання потерпілим тілесного ушкодження, що вказує на сумнівність показань обвинуваченого ОСОБА_7 та, з огляду на досліджені докази, розцінюється як намагання останніми уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.

Аргументи сторони захисту щодо безпідставного неврахування місцевим судом висновку експертизи № 259/к та показань експертів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є необґрунтованими, оскільки місцевим судом даним доказам надана належна оцінка у сукупності з іншими дослідженими доказами у даному кримінальному провадженні, що підтверджується змістом оскаржуваного вироку.

Висновок експертизи № 259/к від 06.08.2018 року, попре доводи сторони захисту, не спростовує висновків суду щодо доведеності провини обвинуваченого в інкримінованому злочині.

Так, експертиза № 259/к від 06.08.2018 року проведена на підставі слідчого експерименту від 21.05.2018 року за участю обвинуваченого ОСОБА_7 і вказує про можливість отримання потерпілим тілесного ушкодження при обставинах розташування сторін конфлікту, зазначених обвинуваченим, а саме при перебуванні потерпілого у положенні сидячі, що не протирічить іншим доказам.

Показання експертів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на підтвердження власних висновків, викладений зміст яких не оспорюється стороною захисту, у сукупності з іншими доказами жодним чином не спростовують винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах, встановлених місцевим судом.

Твердження обвинуваченого щодо негативної характеристики потерпілогоз боку свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не здатні спростувати факту спричинення потерпілому тілесних ушкоджень обвинуваченим при встановлених обставинах.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не виявлено.

Апеляційною інстанцією не вставлено неповноти судового розгляду, оскільки місцевий суди при розгляді даного провадження детально перевірив усі доводи сторони захисту, які є аналогічними при апеляційному розгляді, та вказав обґрунтовані мотиви власних висновків.

Посилання обвинуваченого щодо того, що не допитаний свідок ОСОБА_14 , то колегія суддів зауважує, що судом були здійсненні всі можливості заходу щодо виклику даного свідка, проте згідно інформації органу поліції місце знаходження свідка ОСОБА_14 встановити не вдалося, останнього було оголошено у розшук (т.1 а.п.207), що фактично унеможливлювало здійснити допит даного свідка.

Разом з тим, сукупність інших досліджених доказів є достатніми для висновку про доведення вини ОСОБА_7 у умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого.

На користь правильності висновку суду свідчать і посткримінальна поведінка ОСОБА_7 у вигляді миття ножа та рук, а також розвиток подій, наявність конфлікту між обвинуваченим і потерпілим, застосування ОСОБА_7 ножа по відношенню до ОСОБА_9 , який перебував у сильному сп`янінні, в положенні сидячи та вже після знешкодження, оскільки сам обвинувачений вказував, що вивернув руку потерпілого із ножем, а отже потерпілий не створював безпосередньої та реальної загрози обвинуваченому.

З цього приводу та з огляду на пояснення сторони захисту про випадковість отриманого потерпілим ножем удару, колегія суддів звертає увагу на відображену у висновку експерта № 1150 від 15.05.2017 року довжину ранового каналу, яка становить близько 9 см., що виключає випадковість спричинення удару ножем з подальшим відскоченням ножа, як про це зазначав обвинувачений та одночасно засвідчує спрямованість дій обвинуваченого.

Аргументи обвинуваченого стосовно ненаданняйому часу на підготовку до судових дебатів колегія суддів не бере до уваги, оскільки в суді першої інстанції після закінчення з`ясування обставин та перевірки доказів обвинувачений не заявляв клопотань про надання йому часу для підготовки до судових дебатів, що підтверджується журналом судового засідання від 30 травня 2019 року (т.2 а.п.163).

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення обвинуваченому покарання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст.ст. 50,65 КК України призначив необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових правопорушень покарання.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку, який скасуванню з викладених в апеляційних скаргах мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 травня 2019 року відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст. 121 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженою особою, яка утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4