КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
4 лютого 2020 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурора ОСОБА_10
захисників ОСОБА_7
ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2019 року
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки,
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки
Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили обрано у виді тримання під вартою.
Строк покарання обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 обчислюється з 31 жовтня 2019 року.

Не погоджуючись з вироком суду, захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вказаний вирок подали апеляційні скарги, в яких просять вирок щодо обвинувачених скасувати, провадження у справі закрити.

На початку апеляційного розгляду захисник ОСОБА_7 заявив клопотання про зміну ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі, обґрунтовуючи клопотання тим, що ОСОБА_5 за місцем знаходження у СІЗО характеризується позитивно, на підтвердження чого надав характеристику.

Вислухавши пояснення захисників та обвинувачених на підтримання клопотання, прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, зазначаючи, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, визнаний винуватим у вчиненні тяжкого злочину, на даний час вирок суду знаходиться на стадії апеляційного розгляду, що свідчить про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, перевіривши доводи клопотання та дослідивши матеріали, колегія суддів доходить висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Згідно з вироком суду обвинувачений ОСОБА_5 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі, яке йому слід відбувати реально. Запобіжний захід обраний обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою.

У вироку суд зазначив мотиви обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме: те, що обвинуваченому призначене покарання, яке слід відбувати реально, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних корисливих злочинів, з метою забезпечення подальшого виконання судового рішення та запобігання ризикам ухилення обвинуваченого від суду та вчинення нових злочинів. За викладених обставин суд дійшов висновку про доцільність обрання обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а у резолютивній частині вироку вказав про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 саме такого запобіжного заходу.

Вимогами ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Європейський суд з прав людини у своєму рішення «Руслан Яковенко проти України» зазначив, що, починаючи з дати постановлення вироку, навіть , якщо він ще не набрав законної сили і його можна оскаржити, підсудний вважається таким, що перебуває під вартою «після засудження компетентним судом», тобто у розумінні підпункту «а» пункту 1 ст. 5 Конвенції на законних підставах.

При цьому, у вказаному рішенні Європейський суд наголосив, що навіть якщо національне законодавство передбачає, що вирок набирає законної сили лише після завершення розгляду справи судами усіх інстанцій, попереднє ув`язнення у розумінні положень Конвенції закінчується зі встановленням вини та призначенням покарання судом першої інстанції.

У такому випадку судовий контроль за позбавленням свободи, що вимагається згідно ст. 5 Конвенції, вважається вже інкорпорованим у постановлений вирок та призначене покарання, а питання щодо законності такого тримання під вартою можуть бути переглянуті лише, коли виникають нові обставини.

Окрім того, колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 377 КПК України, якщо обвинувачений, що тримається під вартою, засуджений до арешту чи позбавлення волі, суд у виняткових випадках з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право змінити йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, та звільнити такого обвинуваченого з-під варти.

Проте, стороною захисту, окрім характеристики на обвинуваченого ОСОБА_5 з ДУ «Київський слідчий ізолятор», будь-які виняткові або нові обставини для зміни обвинуваченому запобіжного заходу не наведені і докази на підтвердження таких обставин суду апеляційної інстанції не надані.

За таких обставин на даній стадії апеляційного провадження колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання сторони захисту.

Керуючись ст. 376, 405 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 тримання під вартою відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:

_____________________ _____________________ ___________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3