Суворовський районний суд міста Одеси
Справа №523/326/20
Провадження №1-кп/523/846/20
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту
12.03.2020 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , обвинувачених та їх захисника адвоката ОСОБА_6 , під час судового розгляду у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, кримінального провадження із звинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожен окремо, обвинувачуються у заволодінні шляхом обману належного ОСОБА_4 насіння соняшнику, вагою 22,5 т, вартістю 235065,15 грн, що становило великий розмір, вчиненому в період з 21 серпня 2018 року до 25 серпня 2018 року, із завершенням вчиненого діяння за адресою: АДРЕСА_1 .

Прокурором заявлено клопотання про застосування до кожного із обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтоване існуванням ризиків переховування від суду, продовження злочинної діяльності та перешкоджання провадженню іншим чином.

З`ясувавши заперечення сторони захисту, суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.177 та 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тримання під вартою може бути застосовано, зокрема, до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Проте, тяжкість злочину законом не визначається підставою для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки тримання під вартою, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

Наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Обґрунтування неможливості запобігти ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, також повинна бути обумовлена даними. Достатні дані при цьому повинні бути не уявними або ж припустимими, а конкретними, визначеними, необхідними, підтвердженими відповідними доказами (рішення ЄСПЛ в справі «Клішин проти України»).

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожен окремо, будучи не судимою особою, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьмироків.

Обґрунтованість повідомленої кожному із обвинувачених підозри перевірена слідчим суддею при первинному застосуванні відповідного запобіжного заходу, строк тривання якого в даний час сплив.
Правову оцінку доказам в обґрунтування можливого перешкоджання ОСОБА_7 досудовому розслідуванню, що мало місце більше календарного року назад, також було надано слідчим суддею під час первинного застосування до того запобіжного заходу.
Письмове повідомлення органу поліції про можливе недотримання ОСОБА_8 20 січня 2020 року умов застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не містить обґрунтування будь-якими об`єктивними доказами, а відтак не спростовує протилежний довід обвинуваченого.
В даний час обидва обвинувачених самостійно прибули до суду.
Зважаючи на існування суспільного інтересу в неупередженому завершенні судового розгляду суд вважає наявним ризик можливого недотримання кожним з обвинувачених своїх процесуальних обов`язків - в разі застосування до них запобіжного заходу більш м`якого, ніж домашній арешт.
Водночас, враховуючи отримані в судовому засіданні дані про неофіційне працевлаштування кожного із обвинувачених суд вважає можливим допустити періодичне перебування кожного із них під дією такого запобіжного заходу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178,181,194 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Застосувати до обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , а також ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , кожного окремо, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до 12 травня 2020 року включно.

Заборонити ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожному окремо, залишати місце свого фактичного проживання в період з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожного окремо, наступні обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; утримуватись від спілкування з потерпілим та свідками в цьому кримінальному провадженні.

Попередити обвинувачених про наслідки ухилення від покладених на них судом обов`язків.

Контроль за виконанням ухвали покласти на керівника територіального органу поліції за місцем перебування обвинувачених.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1