ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/861/20 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 643/4917/20 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , як захисника підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 27 березня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0001688 від 26.03.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 27 березня 2020 року задоволено клопотання слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0001688 від 26.03.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
Відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківська установа виконання покарань» (№ 27),строком на 60 днів, до 12-10 години 25 травня 2020 року.
Не погодившись із ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 27 березня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. В обґрунтування апеляційної скарги адвокат посилається на недоведеність слідчим та прокурором реальної можливості настання зазначених в клопотанні ризиків та недоведеність прокурором неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений в клопотанні. Вважає, що відносно підозрюваного можливо обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який буде достатнім для виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.
Прокурор в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом Московського ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001688 від 26.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
26.03.2020 р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
27.03.2020 року слідчий поліції ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Московського районного суду м. Харкова з клопотанням про застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 . В обґрунтування клопотання слідчий посилався на тяжкість кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст.177 КПК України. Зазначив, що ОСОБА_7 скоїв умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, за який законом передбачено покарання до 8 років позбавлення волі. Враховуючи тяжкість покарання за скоєний ним злочин та особу підозрюваного, який розлучений, має доньку 2014 р.н., офіційно не працевлаштований, судимий 15.06.2018 Слов`янським міським судом Донецької області за ч. 4 ст. 407 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком 2 роки, вважав, що запобіганням спробам переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення можливо за умови обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, передбаченим п.п. 1,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 27 березня 2020 року задоволено вказане клопотання слідчого та обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківська установа виконання покарань» (№ 27),строком на 60 днів, до 12-10 години 25 травня 2020 року.
Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , слідчий суддя зазначив, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_7 сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду, та вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Прокурором, слідчим та судом враховано дані про особу підозрюваного, який має середню спеціальну освіту, розлучений, має доньку, 2014 р.н., офіційно не працевлаштований, раніше судимий 15.06.2018 Слов`янським міським судом Донецької області за ч. 4 ст. 407 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком 2 роки, інкримінований йому злочин вчинений в період знаходження на іспитовому строку, призначеному попереднім вироком суду, що вказує на схильність підозрюваного до вчинення злочинів.Вказані обставини в сукупності дають підстави стверджувати про існування ризиків вчинення кримінального правопорушення в майбутньому та переховування від органів досудового розслідування чи суду з метою уникнення покарання, невідворотність якого зрозуміла підозрюваному. Також підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки свідок ОСОБА_9 є особою з числа близького оточення підозрюваного та йому відоме його місце перебування.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті. Докази, надані суду, вказують на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: дані про особу підозрюваного, який має середню спеціальну освіту, розлучений, має доньку, 2014 р.н., офіційно не працевлаштований, судимий 15.06.2018 Слов`янським міським судом Донецької області за ч. 4 ст. 407 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком 2 роки, інкримінований йому злочин вчинений в період знаходження на іспитовому строку, призначеному попереднім вироком суду, що вказує на схильність підозрюваного до вчинення злочинів. Вказане підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами і свідчить про достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, запобігання яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.
Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Наявність встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України є доведеною, врахована вагомість наявних доказів у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст.196 КПК України.
Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.
Доводи апеляційної скарги захисника стосовно відсутності ризиків спростовуються матеріалами справи, що свідчить про прийняття слідчим суддею обґрунтованого рішення. Зокрема, ОСОБА_7 пред`явлено підозру у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. Інкримінований йому злочин є тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, N 300-A).
Згідно відомостей про особу підозрюваного, він раніше судимий вироком, згідно підозри вчинив новий злочин, під час випробування за попереднім вироком, не працює.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.
Керуючись ч.2 ст. 376,ст.ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , як захисника підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 27 березня 2020 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді