Справа № 379/1678/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.01.2020 року м.Тараща
Суддя Таращанського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тараща заяву про самовідвід судді Таращанського районного суду Київської області ОСОБА_3 у справі № 379/1678/19 номер провадження 1-кп/379/141/19,
ВСТАНОВИВ:
12.12.2019 до суду надійшло клопотання прокурора Таращанського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури юриста 1 класу ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000448 від 21.11.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 145 ч. 1, ст.. 181 та ч. 1 ст. 364 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2019 суддя ОСОБА_3 була визначена в якості головуючого судді для розгляду зазначеного клопотання.
Ухвалою суду від 13.12.2019 призначено підготовче судове засідання на 28.12.2019.
28.12.2019 у підготовчому судовому засіданні головуючим суддею ОСОБА_3 було заявлено самовідвід з тих підстав, що 01.03.2010 нею, як головуючим в цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Таращанської міської ради про визнання права власності на майно, визнання протиправними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, постановлено рішення яким, в тому числі і, визнано за ОСОБА_5 право власності на майно, яке розташоване в АДРЕСА_1 , а саме: операторську вартістю 21476 грн; колодязі збірні залізобетонні вартістю 12010 грн; трубопровід з азбестоцементних труб вартістю 2185 грн; ЛЕП вартістю 7448 грн; резервуари 10 м х 3 м (2 шт) вартістю 20724 грн; резервуари 25 м х 3 м (2 шт) вартістю 20724 грн; навіс вартістю 3755 грн; вбиральню вартістю 612 грн. Всього на суму: 88934 грн. Стягнуто з Таращанської міської ради на користь ОСОБА_5 судові витрати в розмірі 889 гривень. В подальшому дане рішення скасовано судами вищої інстанції. 12.11.2018, ОСОБА_3 , як головуючим суддею у цивільній справі за заявою лікаря психіатра КЗ ТРР «Таращанська ЦРЛ» ОСОБА_6 , заінтересовані особи міський голова Таращанської міської ради Київської області ОСОБА_7 , прокурор Таращанського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури про примусовий психіатричний огляд ОСОБА_5 , було ухвалено рішення, яким дану заяву задоволено. В подальшому рішення Таращанського районного суду Київської області від 12.11.2018 було скасовано апеляційною інстанцією.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення самовідводу судді ОСОБА_3 .
Головуючий суддя та інші учасники кримінального провадження у судове засідання не прибули, про час та місце розгляд заяви повідомлені належним чином.
Суддею з урахуванням положень ст. 81 КПК України, визнано можливим проводити розгляд заяви про самовідвід за відсутності заявника.
Вивчивши заяву про самовідвід, приходжу до наступного висновку.
За нормами ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
Відповідно до ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст.ст. 75-79 КПК України, слідчий суддя, суддя зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Частиною 5 статті 80 КПК України визначено, що відвід повинен бути мотивованим.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", закріплено принцип, з яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом. Наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад, умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності, оскільки важливим питанням є забезпечення у демократичному суспільстві довіри громадськості до суду.

Пунктом 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли би виникнути сумніви у неупередженості судді.
Згідно з п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме: вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення.
Практика Європейського Суду з прав людини свідчить, що право на безсторонній суд включає як об`єктивні, так і суб`єктивні елементи (рішення у справах «П`єрсак проти Бельгії» від 1.10.1982 р.; «Де Куббер проти Бельгії» від 26.10.1984р).
Об`єктивний критерій безсторонності полягає в тому, щоб встановити, чи існували при розгляді справи факти, які ставлять під сумнів незалежність судді.
Суб`єктивний критерій безсторонності полягає у відсутності упередженості або тенденційності в поведінці судді при розгляді конкретної справи.
Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8від 13червня 2007 року «Про незалежність судової влади» встановлено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.
У свою чергу, поняття «обставини, які викликають сумнів у його неупередженості» є оціночним, використання якого залежить від правосвідомості особи, яка його застосовує та з`ясовує його сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.
За загальним правилом існує презумпція особистої безсторонності доти, доки не доведено інше. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.
Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.9 КПК України є обов`язковою для застосування під час здійснення кримінального провадження, при наданні оцінки безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспекти. Зокрема, у справах «Гаусшильдт проти Королівства Данії» та «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначено, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття у справі «Гаусшильдт проти Королівства Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При цьому, суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо нього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, його прихильностей чи уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчить про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду з прав людини підтримав і Верховний Суд України у справі № 5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01 березня 2012 року).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

З урахуванням доводів, наведених заявником і доказів на їх обґрунтування, суддя приходить до висновку, що за даних підстав з ціллю усунення думки про можливу упередженість судді при розгляді клопотання, подану заяву слід задовольнити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75,76, 81, 309 КПК України, суддя,
УХВАЛИВ:
Заяву про самовідвід судді Таращанського районного суду Київської області ОСОБА_3 у справі № 379/1678/19 номер провадження 1-кп/379/32/20 задовольнити.
Справу № 379/1678/19 номер провадження 1-кп/379/32/20 за клопотанням прокурора Таращанського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури юриста 1 класу ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000448 від 21.11.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 145 ч. 1, ст.. 181 та ч. 1 ст. 364 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передати до канцелярії суду для здійснення повторного автоматизованого перерозподілу в порядку ст. 35 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:ОСОБА_1