Справа № 367/2115/18
Провадження по справі № 1-кп/367/448/2020
У Х В А Л А

23 січня 2020 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 02.02.2013р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000306, по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

В судовому засіданні захисник заявила клопотання про зміну виду запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю, оскільки із спливом часу ризики, на які посилався суд зникли, він має соціальні зв?язки та має місце проживання.

Прокурор в судовому засіданні заявила клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого під вартою, оскільки існують ризики, які були враховані під час обрання такого запобіжного заходу.

Захисник заперечувала проти клопотання прокурора, оскільки прокурор не вправі заявляти подібне клопотання, а суд розглядати його, керуючись ст. 331 КПК України. В разі залишення запобіжного заходу у виді тримання під вартою просила визначити розмір застави для обвинуваченого.

Обвинувачений підтримав клопотання свого захисника.

Потерпілий ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора, заперечував проти клопотання захисника.

Решта потерпілих в судове засідання не з?явились.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

В судовому засіданні встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, дія якого закінчується 15.02.2020 р., але суд не взмозі призначити наступне судове засідання до цієї дати.

ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні трьох крадіжок, поєднаних із проникненням у житло, в той час, коли мав невідбуту частину покарання за попереднім вироком за скоєння грабежу, поєднаного із проникненням у житло. Маючи запобіжний захід у виді особистого зобов?язання, ухилявся від явки до суду, змінив своє місце проживання, не повідомивши про це ні суд, ні прокурора. У зв?язку з цим його двічі ухвалами суду від 29.05.2013 р. та від 03.12.2014 р. було оголошено в розшук. ОСОБА_6 не має постійного місця проживання, офіційної постійної роботи, не одружений, що вказує на відсутність у нього міцних соціальних зв?язків.

При цьому суд не приймає до уваги показання ОСОБА_7 , яка зазначала, що вона в 2017 році до арешту проживала разом з обвинуваченим ОСОБА_6 і він гарно ставився до її дітей та допомагав матеріально, оскільки такі обставини не вказують на наявність міцних соціальних зв?язків або постійного місця проживання обвинуваченого, а також, що він не зможе вчинити інше кримінальне правопорушення.

Отже, існують ризики того, що, перебуваючи на волі, він зможе уникати суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність зазначених ризиків спонукає суд продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Жоден із більш м`яких видів запобіжних заходів не забезпечить запобіганню вказаних вище ризиків.

У зв?язку із цим суд не знаходить підстав для задоволення клопотання захисника про зміну виду запобіжного заходу на домашній арешт, оскільки обвинувачений не має постійного місця проживання для перебування там під домашнім арештом.

Зазначені вище судом ризики не припинились із спливом часу, оскільки вони не зникли та мають місце на даний час.

Щодо посилань захисника на тривале перебування обвинуваченого під вартою, то суд враховує, що відповідно до п. 79 рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України» (Заява N 40107/02 від 10.02.2011 р., набуло статусу остаточного 10.05.2011р.) питання про те, чи є тривалим тримання під вартою обґрунтованого, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (див., серед інших джерел, рішення у справі "Лабіта проти Італії" (980_009) (Labita V. Italy), [GC], N 26772/95, п. 153, ECHR 2000-IV).

Тримання під вартою ОСОБА_6 суд вважає виправданим, оскільки цього вимагають реальні вимоги публічного інтересу, що направлені на недоторканість чужого майна та житла, його звільнення може викликати певну реакцію суспільства і соціальні наслідки.

Тому, незважаючи на існування презумпції невинуватості, реальні вимоги публічного інтересу переважують право поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Суд не приймає до уваги прохання захисника не розглядати клопотання прокурора, оскільки таке прохання не ґрунтується на чинному законодавстві, тому що відсутні норми, які б надавали суду право залишити клопотання прокурора про продовження строків тримання обвинувачених під вартою без розгляду.

Безпідставними є також посилання захисника, що прокурором не надано копії клопотання про продовження строку тримання під вартою, оскільки, згідно з ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Отже, це правило розповсюджується на порядок розгляду даного питання судом, а не на вимоги про порядок заявлення клопотання прокурором. До того ж, прокурором не ставиться питання про обрання запобіжного заходу, порядок якого визначено ст. 184 КПК України, ставиться питання про продовження дії вже обраного запобіжного заходу.

Є безпідставними також посилання захисника на те, що питання продовження дії запобіжного заходу суд не взмозі вирішувати в судовому засіданні, оскільки суд вправі вирішувати будь-які клопотання, пов?язані із запобіжними заходами.

Разом з цим, суд, вирішуючи клопотання захисника про визначення розміру застави, виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 4 ст. 182 КПК України визначено, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання.

Суд вважає, що, враховуючи поведінку обвинуваченого, який уникав суду, його майновий стан, розмір завданих збитків потерпілим, з метою гарантування виконання обвинуваченим процесуальних обов?язків йому необхідно встановити заставу у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 331, 177, 182, 183 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 днів.

Відмовити у задоволенні клопотання захисника про заміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу діє з 23.01.2020 р. по 22.02.2020 р. включно.

Задовольнити клопотання захисника щодо визначення застави.

Визначити ОСОБА_6 заставу в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 63 060,00 грн. (Шістдесят три тисячі шістдесят гривень 00 коп.).

В разі сплати застави зобов?язати ОСОБА_6 з?являтись до суду у визначений час, повідомляти суд про зміну місця проживання.

В разі порушення покладених зобов?язань заставу буде звернено в дохід держави, а щодо обвинуваченого може бути повторно обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

На ухвалу до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області може бути подана апеляція протягом 7 днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: ОСОБА_1