Справа № 444/1712/18
Провадження № 1-кп/444/31/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2020 року Жовківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовкві кримінальне провадження № 1-кп/444/31/2020 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000657 від 09.05.2018 року та за № 0000971 від 18.10.2019р., відносно :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, раніше судимого вироком Жовківського районного суду Львівської області від 16.05.2018р. за ч.2 ст.286 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ст. 125 ч. 1, ч.1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ :
04 травня 2018 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні житлового будинку АДРЕСА_1 , на грунті особистих неприязних відносин, які раптово виникли під час конфлікту з неповнолітньою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на заподіяння останній тілесних ушкоджень, діючи умисно, завдав неповнолітній ОСОБА_5 , множинні удари руками, затисненими у кулак, в різні частини тіла - по обличчі зліва, голові, тулубі, руках та ногах, чим заподіяв потерпілій фізичну біль та гематому на обличчі зліва, яка відноситься до легкого тілесного ушкодження.
Крім цього, 17.10.2019 приблизно о 14:00 год. ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна ( крадіжку), керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, з метою протиправного збагачення, залучивши для допомоги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , яким не було відомо про його злочинні наміри, перебуваючи на земельній діляннці, що знаходиться по ліву сторону від автодороги сполученням «Жовква- Зіболки», Львівської області, якою користується ОСОБА_8 , нарізав рослини капусти білокачанної загальною масою 197,9 кілограм, яка належить потерпілому ОСОБА_8 , після чого поскладав її у синтетичні сітки і завантажив у автомобіль марки «Ford Transit» та розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 1385, 3 грн., після чого, того ж дня приблизно о 21:00 год. ОСОБА_4 продовжуючи свій злочинний умисел, повернувся на вище вказану земельну ділянку, де нарізав рослини капусти білокачанної, загальною масою 619,1 кг., яку поскладав у синтетичні сітки, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 4333,7 грн., та маючи можливість розпорядитися викраденим майном, був викритий потерпілим.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю та не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, та дав суду показання аналогічні фабулі обвинувачення. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185, ч.1 ст.125 КК України.

Окрім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, його вина у вчинених злочинах стверджується доказами зібраними на досудовому слідстві та перевіреними на судовому слідстві.

Отже винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинених злочинах є доведеною повністю.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 полягає в тому, що він він вчинив умисне легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, а тому його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України.

Крім цього вина обвинуваченого ОСОБА_4 полягає в тому, що він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а тому його дії суд кваліфікує зач. 1 ст. 185 КК України.

У відповідності до ст. 12 КК України, злочини скоєні обвинуваченим ОСОБА_4 є злочинами невеликої тяжкості.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При визначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує тяжкість скоєних ним злочинів, обставини справи та дані, що характеризують його особу, а також з врахуванням наведеного перспективи його виправлення і перевиховання, та попередження з його боку нових злочинів, а тому суд вважає за необхідне обрати щодо підсудного покарання в межах санкції статті за якою він судиться у виді штрафу.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Так зокрема, при обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує те, що останній не перебуває на обліку в лікаря нарколога та психіатра, по місцю проживання характеризується позитивно, раніше судимий.

Як помякшуючі покарання обставини обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує те, що він у скоєному щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, повністю відшкодував завдану шкоду потерпілому.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

Згідно вироку Жовківського районного суду Львівської області від 16.05.2018р. ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст.286 КК України на три роки позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Таким чином, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 після постановлення вироку Жовківським районним судом Львівської області, винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, а томувідповідно до положень ч.4 ст.70 КК України якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку то в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Однак відповідно до ч.3 ст.72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Враховуючи вищенаведене, характер скоєного злочину та особу винного, а також те, що обвинувачений ОСОБА_4 завдану матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_8 відшкодував,суд вважає за необхідне обрати щодо обвинуваченого покарання у виді штрафу в межах санкції статей за якими він судиться.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винним та засудити

за ч. 1 ст. 125 КК України до штрафу у розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680,00 грн.

за ч.1 ст.185 КК України до штрафу у розмірі 90 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1530,00 грн.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 90 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1530,00 грн.

Речові докази: вантажний автомобіль марки «Ford Transit» д.н.з. НОМЕР_1 , який був визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 000971 та був повернутий фактичному власнику ОСОБА_6 - залишити у розпорядженні останнього та скасувати арешт на вказаний автомобіль, який був накладений ухвалою слідчого судді від 21.10.2019р., а також мобільний телефон марки
«Самсунг» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , який було вилучено 18.10.2019р. та повернутий ОСОБА_6 - залишити у розпорядженні останнього; мобільний телефон марки «Самсунг» ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , який було вилучено 18.10.2019р. та повернутий ОСОБА_9 - залишити у розпорядженні останньої.
Згідно ч. 3 ст. 72 КК України застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1