Житомирський апеляційний суд
Справа №935/987/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 176 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
підозрюваного: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 05 травня 2020 року щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , -

в с т а н о в и л а:

Згідно ухвали слідчого судді, до Коростишівського районного суду звернувся слідчий СВ Коростишівського ВП ГУНП у Житомирській області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Коростишівської місцевої прокуратури, який здійснює нагляд за проведенням досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , в обґрунтування якого зазначив, що ОСОБА_7 близько 10 години 01 травня 2020 року, прийшов до Коростишівського дошкільного закладу №8, що за адресою вул. Чкалова, 4, м. Коростишів Житдмирської області.

В цей день, час та місці у ОСОБА_7 виник умисел на повторне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 проник на територію вказаного дошкільного закладу. Перебуваючи на території вказаного дошкільного закладу, ОСОБА_7 , підійшовши до одного з вікон приміщення, шляхом віджиму металопластикового вікна, проник до середини приміщення групи №2 «Бджілка». Перебуваючи в середині приміщення, ОСОБА_7 шляхом зламу дверей проникав до службових кабінетів звідки викрав майно, а саме: ноутбук «Acer Aspire З F315-32-P5JZ» вартістю 4000 грн., який належав Коростишівському дошкільному закладу №8 та грошові кошти в сумі 1000 грн., які належали ОСОБА_10 , після чого місце вчинення злочину залишив.

У результаті неправомірних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_10 заподіяно майнової шкоди на суму 1000 грн. та Коростишівському дошкільному закладу №8 заподіяно майнової шкоди на суму 4000 грн.

За даним фактом відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000200 від 04.05.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

04.05.2020 року о 19год. 30 хв., відповідно до вимог ст.208 КПК України, ОСОБА_7 було затримано.

04.05.2020 року ОСОБА_7 за наявності достатніх доказів повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 05 травня 2020 року клопотання слідчого задоволено. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Строк дії ухвали до 03.07.2020 включно. Визначено розмір застави у межах 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 63060 грн., які необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому постановою КМУ. Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі внесення застави, обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України: прибувати до слідчого, прокурора, суд на визначений час; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та роботи; не відлучатися із зазначеного населеного пункту, в якому він проживає, а саме: про АДРЕСА_1 без дозволу прокурора, суду.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , із покладанням відповідних обов`язків. Також просить зменшити розмір застави та визначити розмір застави у межах 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 42040 (сорок дві тисячі сорок) грн 00. Посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та постановлена з порушенням вимог КПК України. Вказує, що під час розгляду даного клопотання слідчого, не було доведено неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного застосуванням менш суворого запобіжного заходу, а твердження прокурора про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, ґрунтується виключно на припущеннях. Під час розгляду даного клопотання не було надано доказів та судом не встановлено, що ОСОБА_7 переховувався від органу досудового розслідування чи перебував у розшуку, до того ж він проживає на території АДРЕСА_1 , а тому може безперешкодно з`являтися до органу досудового розслідування та суду, а тому відсутня ймовірність того, що він вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. До того ж інкримінований йому злочин не пов`язаний проти життя та здоров`я особи. Так дійсно, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, проте у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою. Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Слідчий суддя належним чином не врахував, що ОСОБА_7 з самого початку співпрацював з органами досудового розслідування, повідомив всі обставини інкримінованого його порушення, під час слідчого експерименту вказав на всі деталі та обставини, просив вибачення у потерплих, під час судового розгляду вказаного клопотання щиро каявся та зазначив про те, що повністю відшкодує завдану ним шкоду потерпілим. Вважає, що визначений слідчим суддею розмір застави у межах 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 63 060 грн., є завідомо непомірним для підозрюваного, а розмір застави, який здатний забезпечити виконання покладених на підозрюваного обов`язків може бути визначений у межах 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 42040 (сорок дві тисячі сорок) грн 00. Стверджує, що під час розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні достовірні дані, які б давали підстави обрати найсуворіший запобіжний захід. У зв`язку з викладеним вважає, що підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою свого об`єктивного підтвердження не знайшли, і прокурором не доведено неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування до нього іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме домашнього арешту.

В судовому засіданні апеляційного суду підозрюваний та захисник підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити. Підозрюваний додатково пояснив, що зареєстрований він в м.Бердичеві, але на даний час до затримання проживав в АДРЕСА_1 в реабілітаційному центрі, де і просить визначити домашній арешт. Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, доводи та пояснення учасників судового розгляду, перевіривши ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходові, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(c) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, n. 34).

Розумна підозра не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування. Стаття 5 § 1(c) навіть не передбачає, що поліція має одержати достатні докази для висунення обвинувачення як на час арешту, так і під час перебування апелянта під вартою (N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

При цьому відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обгрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Відповідно до вимог ч.1 ст.182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу і повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Слідчий суддя зазначених вимог закону та практики Європейського суду з прав людини дотримався. Предметом дослідження слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу були ті обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим суддею встановлено, що повідомлена ОСОБА_7 підозра грунтується на зібраних доказах.

Так, ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років. ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення злочинів проти власності, крім того у провадженні Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області перебуває на розгляді обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України, має тимчасове місце проживання, тому тяжкість вчиненого злочину та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, а також сукупність встановлених обставин, його схильність до вчинення злочинів свідчать про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення покарання за вчинений злочин, не має міцних соціальних зв`язків, які б утримували його за місцем проживання, не працює; може незаконно впливати на потерпілого та свідків, змусивши останніх змінити показання, може вчинити інше кримінальне правопорушення, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість їх запобіганню із застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Таким чином, слідчий суддя правильно прийшов до висновку, що на даному етапі досудового розслідування доцільно застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою не забезпечить можливість запобігання ризикам, зазначеним в ч.1 ст.177 КПК України та належному виконанню підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

Доводи апеляційної скарги про відсутність реальних ризиків для кримінального провадження, та те, що слідчий та прокурор не довели слідчому судді належним чином неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту, є безпідставними, не грунтуються на матеріалах судового провадження та спростовуються наведеними вище обставинами.

Крім того слід зазначити, що доводи апеляційної скарги захисника про те, що не було надано доказів та судом не встановлено, що ОСОБА_7 переховувався від органу досудового розслідування чи перебував у розшуку, до того ж він проживає на території АДРЕСА_1 , а тому може безперешкодно з`являтися до органу досудового розслідування та суду, а тому відсутня ймовірність того, що він вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству наразі є передчасним, а тому безпідставними, оскільки його було затримано через кілька днів після вчинення злочину та одразу застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Посилання захисника на те, що слідчим суддею не було дано неналежної оцінки тому, що ОСОБА_7 з самого початку співпрацював з органами досудового розслідування, повідомив всі обставини інкримінованого йому порушення, під час слідчого експерименту вказав на всі деталі та обставини, просив вибачення у потерплих, під час судового розгляду вказаного клопотання щиро каявся та зазначив про те, що повністю відшкодує завдану ним шкоду потерпілим, заслуговують на увагу колегій суддів, проте в даному випадку враховуючи обставини провадження та особу підозрюваного, не можуть бути безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу та не впливають на правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

Твердження захисника про те, що сума застави є великою та непомірною для підозрюваного, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість правопорушення, у якому ОСОБА_7 підозрюється. Крім того слід зазначити, що з вимоги про судимості підозрюваного вбачається, що ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10.08.2019 в іншому кримінальному провадженні було обрано щодо підозрюваного запобіжний захід у виді застави в розмірі 50175 грн., яку він сплатив, однак не дивлячись на дію даного запобіжного заходу та перебування кримінального провадження на розгляді в суді, продовжив свою протиправну поведінку та обґрунтовано підозрюється у вчиненні 01.05.2020 нового тяжкого злочину, що свідчить про можливі ть підозрюваного сплачувати відповідні суми та про те, що такий запобіжний захід як застава не є достатньо стримуючим заходом для підозрюваного. Тому на переконання колегії суддів саме обраний слідчим суддею розмір застави - 30 розмірів прожиткових мінімумів є обґрунтованим та зменшенню не підлягає.

З огляду на наведені вище обставини, не спростовують висновків суду також і посилання сторони захисту на практику Європейського суду з прав людини, оскільки таке обмеження в правах підозрюваного вбачається цілком обгрунтованим та спростовується посиланням на практику Європейського Суду наведеної в ухвалі апеляційного суду про доцільність за певних обставин застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження, а під час розгляду клопотання слідчого слідчим суддею перевірено доводи про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину та наявність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України, пов`язаних з застосуванням запобіжного заходу, а також враховані всі обставини, які мають вагоме значення для визначення запобіжного заходу для підозрюваного у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, підстав для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали про застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під варту, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 05 травня 2020 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: