УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року

м. Київ
Справа № 444/1489/19
Провадження № 51-5293впа19
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої палати
Касаційного кримінального суду:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши подання голови Львівського апеляційного суду про направлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (даліКУпАП), на постанову судді Жовківського районного суду Львівської області від 12 липня 2019 року, з одного суду апеляційної інстанції до іншого,
встановив:
До Касаційного кримінального суду Верховного Суду надійшло вищезазначене подання, яке мотивовано тим, що при проведенні автоматизованого розподілу справи від 12 і 13 грудня 2019 року не вдалося сформувати колегію суддів для розгляду даної справи, у зв`язку із задоволенням відводу та заявленням самовідводів суддями Львівського апеляційного суду.
Учасникам провадження було належним чином повідомлено про час та місце розгляду подання, проте вони для розгляду не з`явилися, що не перешкоджає вирішенню питання. Клопотань про відкладення розгляду подання не надходило.
Перевіривши доводи, наведені в поданні, та додані до нього матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що подання підлягає задоволенню на таких підставах.
Згідно ч.1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Відповідно до ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.
З огляду на ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до наданих матеріалів справи 01 серпня 2019 року до Львівського апеляційного суду надійшла на апеляційний розгляд справа про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, на постанову судді Жовківського районного суду Львівської області від 12 липня 2019 року.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 серпня 2019 року, для розгляду вказаної справи було визначено головуючого суддю ОСОБА_5 , якому ОСОБА_4 заявив відвід.
Верховний Суд ухвалою від 28 жовтня 2019 року подання в.о. голови Львівського апеляційного суду про направлення справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_4 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, до іншого суду апеляційної інстанції, залишив без задоволення, у зв`язку із не вирішеним питанням про вищевказаний відвід судді.
Однак, як видно з матеріалів справи та зазначено у поданні голови Львівського апеляційного суду, постановою судді ОСОБА_5 від 08 листопада 2019 року заявлений відвід було задоволено.
У подальшому за наслідками проведених повторних автоматизованих розподілів справи усіма визначеними автоматизованою системою діловодства суду суддями, уповноваженими на розгляд справ про адміністративні правопорушення, а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 заявлено самовідводи, з мотивів того, що потерпіла ОСОБА_20 у цій справі перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_21 , який є суддею Львівського апеляційного суду, а ОСОБА_4 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності, на цих підставах у своїй заяві зазначав про наявність сумнівів у неупередженості суддів Львівського апеляційного суду.
Крім того, відповідно до Засад автоматизованої системи документообігу суду у Львівському апеляційному суді, затверджених рішенням зборів суддів цього суду від 02 жовтня 2018 року (зі змінами), було визначено, що голова суду ( ОСОБА_22 ) звільняється від розгляду справ про адміністративні правопорушення, які розглядаються відповідно до положень ст. 294 КУпАП.
Таким чином, згідно з протоколами від 12 і 13 грудня 2019 року визначення іншого судді для розгляду вищевказаної справи у Львівському апеляційному суді, за існуючих умов неможливе.
Положеннями статтей 287, 288 КУпАП передбачено право на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення та врегульовано порядок такого оскарження.
Верховний Суд бере до уваги, що вирішення питання про направлення справи про адміністративне правопорушення з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також з одного суду апеляційної інстанції до іншого не передбачено нормами КУпАП.
Однак, у цьому випадку відбувається порушення конституційного права на апеляційне оскарження судового рішення, передбаченого ст. 129 Конституції України, та права на справедливий суд, закріпленого у ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод і ст. 2 Протоколу 7 до цієї Конвенції.

Оскільки КУпАП дійсно не врегульовує питання про передачу провадження з одного суду до іншого, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 257 цього Кодексу, інтереси захисту прав людини обумовлюють необхідність їхнього вирішення.
Так, суддями судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду поставлено під сумнів об`єктивність та неупередженість суду апеляційної інстанції через те, що потерпіла ОСОБА_20 у цій справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_21 , який є суддею Львівського апеляційного суду.
Як зазначав Європейський суд з прав людини при тлумаченні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, існування національної процедури, покликаної гарантувати неупередженість, є необхідною складовою права на справедливий судовий розгляд. Такі правила свідчать про намагання національного законодавця усунути будь-які правомірні сумніви в неупередженості судді і відповідного суду, а також є спробою забезпечити неупередженість, ліквідувавши таким чином причину занепокоєння. Окрім виключення дійсно заангажованого підходу, вони мають на меті усунути будь-яку видимість упередженості і, відповідно, зміцнити довіру, яку в демократичному суспільстві суди мають викликати у громадськості (рішення ЄСПЛ у справі «Микаллеф проти Мальти» (Micallef v. Malta) (№ 17056/06)).
Враховуючи фундаментальне значення неупередженості суду для права на справедливий судовий розгляд і загальний обов`язок держави вживати всіх необхідних заходів для забезпечення такого права, Верховний Суд не вважає відсутність регулювання в КУпАП питання про передачу справи до іншого суду за наявності розглянутої тут обставини достатньою підставою для відмови учаснику процесу в праві на справедливий суд.
Аналогічний висновок міститься в ухвалі Верховного Суду від 03 грудня 2019 року (справа № 308/3216/19).
Таким чином, у ситуації, що виникла в цій справі, Верховний Суд не має іншого способу вирішення, ніж передати справу до іншого найбільш територіально наближеного апеляційного суду для забезпечення прав учасників процесу на справедливий судовий розгляд.
Виходячи із зазначеного, Верховний Суд уважає, що для судового розгляду вказаної справи про адміністративне правопорушення в Львівському апеляційному суді неможливо визначити суддю, а тому подання голови Львівського апеляційного суду підлягає задоволенню, а матеріали справи № 444/1489/19 стосовно ОСОБА_4 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП направленню на розгляд по суті до Тернопільського апеляційного суду.
Керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 2 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Верховний Суд

постановив:
Подання голови Львівського апеляційного суду задовольнити.
Матеріали справи про адміністративне правопорушення № 444/1489/19 стосовно ОСОБА_4 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП направити для розгляду по суті до Тернопільського апеляційного суду.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3