КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/1509/2020 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2020 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 08 лютого 2020 року,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 08.02.2020 року задоволено клопотання начальника відділення слідчого відділу Ірпінського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Ірпінського відділу Києво Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 07.04.2020 року включно, із визначенням застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 630 600 грн., із визначенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України у разі її внесення, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Самаркант Республіки Узбекистан, українця, громадянина України, перебуваю чого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 подав в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 08.02.2020 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 розмірі в прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник посилається на те, що ухвала слідчого судді постановлена із порушенням вимог кримінально процесуального законодавства. Слідчим суддею не вірно зазначено строк дії ухвали, оскільки ОСОБА_7 було затримано 06.02.2020 року та від цієї дати повинен обраховуватись строк тримання під вартою.
Також слідчим суддею не було надано належної оцінки вагомості доказів на підтвердження вчинення підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, жодний із наданих доказів не вказує на причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Кваліфікація кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України не підтверджується наданими стороною обвинувачення документами, немає жодного доказу, що до потерпілого було застосовано насильство.
Слідчим суддею не було взято до уваги, те що ОСОБА_7 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проживають із ним мати, брат та його син, останній раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався.
Слідчий та прокурор не довели, що наявні реальні ризики того, що підозрюваний при застосуванні щодо нього запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Захисник також зазначає, що при визначенні ОСОБА_7 розміру застави слідчим суддею не було взято до уваги майновий та сімейний стан підозрюваного, який має на утриманні трьох дітей, визначений розмір застави є завідомо непомірним для останнього.
Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти її задоволення та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, у провадженні СВ Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 40000223 від 06.02.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
Органом досудового розслідування зазначено, що 06.02.2020 року приблизно о 10 год. 30 хв. (точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за чужий рахунок, шляхом підбору ключа таємно проникли до приміщення квартири АДРЕСА_3 , де таємно заволоділи належними ОСОБА_12 грошовими коштами в сумі 2000 гривень та колекційною монетою вартістю 200 гривен.
Продовжуючи свій єдиний спільний злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_13 , маючи при собі викрадене майно, перебуваючи в тому ж місці, приблизно о 10 год. 50 хв., з метою доведення злочину до кінця, направились до виходу із квартири, однак в цей час були викриті та виявлені потерпілим ОСОБА_12 , який повернувся до свого місця проживання.
В цей час, перебуваючи в тому ж місці в той же час, розуміючи що їх протиправні дії розпочаті та направлені на таємне заволодіння чужим майном були викриті сторонньої особою, ОСОБА_14 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , з метою утримання викраденого майна та втечі з місця скоєння злочину, усвідомлюючи свої протиправні дії, та бажаючи настання наслідків у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, діючи відкрито, шляхом застосування насильства небезпечного для здоров`я потерпілого в момент спричинення, тримаючи в руках предмет схожий на газовий балон «Терен-4», здійснив розприскування газу в бік потерпілого.
Після вчинення зазначених злочинних дій, заволодівши майном потерпілої ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 з місця кримінального правопорушення зникли та розпорядились викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілому матеріального збитку на суму 2200 гривень.
06.02.2020 року о 18 год. 00 хв. ОСОБА_16 затримано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КК України.
07.02.2020 року ОСОБА_17 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, тобто у заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із проникненням в житло.
08.02.2020 року начальник відділення слідчого відділу Ірпінського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 за погодженням із прокурором Ірпінського відділу Києво Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_16 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 08.02.2020 року клопотання органу досудового розслідування задоволено та застосовано щодо ОСОБА_16 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 07.04.2020 року включно, із визначенням застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 630 600 грн., із визначенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України у разі її внесення.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні підстави для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.
При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.
Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється, характеризуючі дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, зокрема вік ОСОБА_7 , міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини та утриманців, його майновий стан.
Перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор у клопотанні, слідчим суддею вірно враховано практику Європейського суду з прав людини, зокрема що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно прийняти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року), та з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, що підтверджується даними, що містяться у долучених до матеріалів клопотання даних в їх сукупності.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів, всупереч доводам захисника, дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Відповідно до змісту ст. ст. 177, 183, 194 КПК України, крім наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, тримання під вартою має бути обумовлено доведеністю обставин, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Достатні дані при цьому повинні бути не уявними або ж припустимими, а конкретними, визначеними, необхідними, підтвердженими відповідними доказами, які б в сукупності свідчили про наявність підстав, що були достатніми для застосування запобіжного заходу.

Рішення слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повністю узгоджується з вказаними положеннями закону, так як ні процесуальна поведінка підозрюваного, ні його вікові характеристики, особисті та соціальні обставини життя дають підстави вважати, що тільки тримання під вартою є необхідним у цьому кримінальному провадженні.
Щодо оцінки ризиків, то вона повинна бути проведена за результатами всебічної та точної інформації про особу підозрюваного та його соціальні обставини.

Так, розглядаючи клопотання про застосування щодо ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано дійшов до висновку про наявність реальних ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, передбачених ст. 177 КПК України.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, зокрема його вік та стан здоров`я, сімейний та майновий стан, інші дані про особу ОСОБА_7 , в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність органом досудового розслідування у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки слідчий в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_7 на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Перевіряючи ухвалу слідчого судді в частині визначеного підозрюваному ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, колегія суддів виходить з наступного.

Як зазначено в ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали при застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину, має встановлюватися в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий суддя правильно, всупереч доводам апеляційної скарги захисника, з урахуванням та в межах вимог ст. 182 КПК України, а також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, оцінивши також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 дані про його особу та наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, з урахуванням його матеріального та сімейного стану, визначив останньому заставу саме у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що належним чином забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків у випадку внесення застави.

Разом з тим, прийнявши обґрунтоване рішення щодо необхідності задоволення клопотання органу досудового розслідування про застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя допустив порушення вимог КПК України при визначенні строку дії оскаржуваної ухвали.

Згідно ч. 5 ст. 208 КПК України про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обов`язково складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. У разі якщо на момент затримання прізвище, ім`я, по батькові затриманої особи не відомі, у протоколі зазначається докладний опис такої особи та долучається її фотознімок. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому та надсилається прокурору.

Частина 1 ст. 209 КПК України визначає, що особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.
Відповідно до протоколу про затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, який міститься в матеріалах провадження (а.с.24-27, т.1) вбачається, що 06.02.2020 року о 18 год. 00 хв. ОСОБА_7 був затриманий, в порядку ст. 208 КПК України. Тому, враховуючи вимоги ст.ст. 208- 209 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що строк тримання ОСОБА_7 під вартою необхідно відраховувати від зазначеної в протоколі дати та часу затримання.

Інші доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі спростовуються матеріалами провадження та не є підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги захисника, постановлення нової ухвали про задоволення клопотання органу досудового розслідування та застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 18 год. 00 хв. 06.04.2020 року, із визначенням застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 630 600 грн., із визначенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України у разі її внесення.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 08 лютого 2020 року, якою задоволено клопотання начальника відділення слідчого відділу Ірпінського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Ірпінського відділу Києво Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 07.04.2020 року включно, із визначенням застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 630 600 грн., із визначенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України у разі її внесення, щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання начальника відділення слідчого відділу Ірпінського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Ірпінського відділу Києво Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.
Застосувати щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18 год. 00 хв. 06 квітня 2020 року та визначити заставу у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 630 600 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду (м. Київ. вул. Солом`янська, 2-а, , номер рахунку за стандартом IBAN UA3182186, банк ГУ ДКС України в м. Києві, МФО банка: 820172).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування строку тримання під вартою, протягом дії ухвали.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, в разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду із встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання органу досудового розслідування свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Визначити термін дії обов`язків, покладених судом до 06 квітня 2020 року включно.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду, має бути наданий уповноваженій особі Київського СІЗО чи іншої установи де підозрюваний перебуває під вартою.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Київського СІЗО чи іншої установи де підозрюваний перебуває під вартою негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту внесення застави підозрюваний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3