Справа № 308/3329/16-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

представника потерпілого адвоката ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді кримінальне провадження № 0002968 від 17.09.2015 року про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхні Ворота Воловецького району Закарпатської області, громадянина України, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

16.09.2015 року близько 11 год. 20 хв. ОСОБА_6 знаходячись навпроти будинку № 23 у пров. Криничному в м. Ужгороді на грунті виниклих особистих неприязних стосунків, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, за допомогою лопати кинув у потерпілу ОСОБА_7 залишки гарячого вугілля від багаття яке було розкладено на проїжджій частині провулку, після чого наніс останній серію ударів дерев"яним руків"ям вказаної лопати в область голови, тулубу та кінцівок.

У результаті вказаних дій ОСОБА_6 згідно висновку судово-медичної експертизи № 82 від 03.02.2016 року у потерпілої ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ. Струс головного мозку з неврологічною мікросимптоматикою з легким вестибулярним синдромом. Термічний контактний опік обох стоп ІІ А-ІІ В ст.. біля 2%. Забій м`яких тканин, гемартроз правого плечового суглобу. Забій м"яких тканин правого ліктьового суглобу, синці по зовнішній поверхні правого плеча в середній третині, а також по зовнішній поверхні правого передпліччя.

Вищевказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих твердих предметів діючих з прикладанням значної сили по ударно-забійному механізму і потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 21 дня і по цій ознаці згідно п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Тілесні ушкодження у вигляді термічних опіків обох стоп ІІ А-ІІ В ст.. біля 2%, а також сліди у вигляді буровато-червоного кольору епідермісу на тильній поверхні правої та лівої ступні виникли внаслідок дії високої температури, якими найбільш імовірно, могло бути розжарене вугілля і потягли за собою розлад здоров"я на час більше 6 але менше 21 дня і по цій ознаці згідно п. 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров"я.

По давності виникнення вищевказані тілесні ушкодження вкладаються в час і місце події, яка мала місце 16.09.2015 року та вищевказані тілесні ушкодження не були небезпечні для життя і здоров"я потерпілої.

Зазначеними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров"я.

Потерпілою ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 на користь потерпілої завданої їй злочином моральної шкоди у розмірі 50000 грн., а також витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 9400 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винність у вчиненні злочину та заявлений до нього потерпілою цивільний позов не визнав та показав, що вдень коли сталася подія, що розглядається вони з дружиною прибирали біля будинку зібрали сміття та біля хвіртки , що виходить на пров. Криничний в м. Ужгороді, запалили його, дочекалися поки сміття згорить та пішли додому поїсти. Лопату і граблі залишили зовні біля хвіртки , щоб потім прибрати попіл. Приблизно через 30 хв. він почув гавкіт собаки та вийшов до воріт і побачив, що незгорівша до кінця грань яка залишилася від багаття повкидувана йому у двір. Він узяв лопату та згорнув грань назад на місце де знаходилося багаття. Також побачив, що на вулиці поряд стоїть автомобіль у якому сиділа ОСОБА_7 . У цей час ОСОБА_7 почала виходити з автомобіля до нього та почала кричати, виривати у нього з рук лопату, штовхала його у двір, кусала і дряпала. Він намагався виштовхати її зі свого двору тримаючи лопату двома руками горизонтально до землі, але потерпіла також трималася за лопату, потім він викинув лопату та виштовхав її за хвіртку та закрив хвіртку. В цей час вибігла його дружина, яка закрила хвіртку на ключ. Багаття було десь за 2 м. від калітки. Після того як дружина закрила хвіртку вони пішли до будинку, а потерпіла комусь телефонувала, кричала, що все горить. Зазначив, що незгорівшу грань викидував із свого двору не в напрямку автомобіля, а в напрямку місця де було багаття. Також показав, що з ОСОБА_7 у нього постійно виникали конфлікти із-за того, що остання ставить авто біля його хвіртки через що він не може вийти з двору. Зазначив , що діяв у стані необхідної оборони на неправомірні дії з боку ОСОБА_7 . Просив його виправдати.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, його винуватість підтверджується дослідженими та перевіреними в судовому засіданні показами потерпілої ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 показала, що 16.09.2015 року близько 10 год. вона виїхала з дому своїх батьків і за годину повернулася. Під"їзджаючи вона залишила автомобіль на дорозі, тому, що на дорозі навпроти забору ОСОБА_6 було вугілля від багаття, яке догорало і оскільки провулок вузький не могла проїхати до воріт батьківської хати. Для того щоб проїхати вона взяла ящик і відгребла ним вугілля ближче до забору ОСОБА_12 . Тільки сіла в автомобіль як побачила, що ОСОБА_6 лопатою кидає розпечене вугілля їй під машину. Вона вийшла з автомобіля і друга лопата розпеченого вугілля полетіла на неї, їй це вугілля посипалося на ноги, набилося у взуття і вона змушена була роззутися і так стояла босою з обпеченими ногами на вулиці. ОСОБА_6 набрав третю лопату вугілля, щоб кинути у неї і вона хотіла зупинити його та почала стримувати його намагаючись тримати руків"я лопати, але ОСОБА_6 у цей час бив її руків"ям лопати по голові , декілька разів по тулубу, вона намагалася відвертатися від його ударів та відштовхувати його. Потім вибігла дружина ОСОБА_6 та почала говорити «спусти на неї собаку» і також почала штовхати її. Вона пригрозила їм, що дзвонить у поліцію на що ОСОБА_6 з дружиною втекли до себе у двір. У результаті вказаного конфлікту у неї були обпечені ноги, боліли плече, голова. Даний інцидент бачили її мати та двоє хлопців, які допомагали батькам носити у хаті меблі. Потім вибігла мати, а також ті хлопці, питалися чим можуть допомогти. На той час вона вже встигла зателефонувати до поліції і чоловікові та чекала їх. Через отримані тілесні ушкодження вона тривалий час лікувалася стаціонарно. У неї був струс мозку, опіки, забій плеча. Зазначила, що об"їхати багаття яке іще повністю не згоріло було неможливо, оскільки вузький провулок .

Допитаний свідок ОСОБА_8 показав, що в середині вересня 2015 року він разом з ОСОБА_13 на прохання ОСОБА_14 допомагали його тещі переносити меблі у будинку. Через вікно верхнього поверху будинку він побачив, що на дорозі відбувається конфлікт, а саме чоловік ОСОБА_12 , стояв з лопатою та замахувався нею на ОСОБА_7 і в подальшому вдарив її в плече. Вони з ОСОБА_15 почали швидко спускатися з будинку на вулицю, а коли вийшли на вулицю то чоловіка вже не було, ОСОБА_16 в шоковому стані стояла босою на вулиці, нічого не пояснювала, автомобіль стояв посеред вулиці.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що бачив конфлікт, який відбувся між ОСОБА_16 та їхнім сусідом ОСОБА_12 . В той день він з ОСОБА_17 на прохання ОСОБА_18 прийшли до його тещі щоб допомогти їй перенести меблі. Вони займалися справами, а саме переносила меблі як почули на вулиці шум. Виглянувши у вікно побачили, як чоловік ОСОБА_6 , неодноразово б"є лопатою ОСОБА_16 по тулубу. Вони відразу вибігли на вулицю та побачили, що ОСОБА_19 в шоковому стані, боса стояла на вулиці, поруч було розкидано вугілля з багаття. На вулиці крім Люди нікого уже не було. Ми запропонували їй допомогу, а вона сказала, що розбереться сама.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що 16.09.2015 року зять привів своїх знайомих, які мали допомогти їм перенести меблі. Хлопці переносили меблі, в якийсь момент почули шум на вулиці на що хлопці покликали її до себе. Вона прибігла і через вікно побачила , що сусід ОСОБА_6 держаком від лопати бив її доньку біля своєї хвіртки. Вона та хлопці одразу побігли на вулицю, але коли прибігли то ОСОБА_6 вже втік, а донька стояла біля автомобіля, вона була в розпачі, було розкидане розпечене вугілля, донька стояла боса, тряслася. У неї на ногах були опіки, гематоми на плечі і голові. Донька розповіла їй, що їхала на автомобілі, але на дорозі були тліючі залишки багаття, вона не могла їх об"їхати, взяла ящик та відсунула залишки багаття з дороги. На що вискочив ОСОБА_6 взяв лопату і жар від багаття кинув під машину та їй на ноги після чого почав руків"ям лопати її бити.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 показала, що з сусідкою ОСОБА_16 у них часто виникають конфлікти, оскільки остання ставить свій автомобіль під їхню хвіртку в результаті чого вони не можуть вийти з двора. В той день вони з чоловіком були в будинку і почули гавкіт собаки. Чоловік вийшов подивитися чому собака гавкає, він не повертався і вона вийшла за ним і побачила, що Людмила б"ється з її чоловіком, а він біля хвіртки виштовхує її з їхнього двору, між ними була лопата. Зазначила, що вугілля було згоріле, і свідків даного інциденту не було.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 показав, що у день події після обіду він проходив біля будинку ОСОБА_6 та побачивши останнього помітив у на нього у ділянці правого виска садно. На його запитання звідки у нього садно ОСОБА_6 розповів йому про конфлікт, що стався у нього з сусідкою ОСОБА_16 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що є сусідом ОСОБА_6 і бачив як зранку близько 9.00 год ОСОБА_6 з дружиною прибирали біля свого двору, загрібали сміття та палили на дорозі . Згодом він вийшов до гаража, то побачив поліцію. Бачив, що в одному пакеті у поліції були туфлі, в іншому грань. ОСОБА_6 був у дворі, біля хвіртки стояла його дружина, а біля автомобіля стояла ОСОБА_19 і плакала. Сказала, що ОСОБА_6 ударив її лопатою.

Зважаючи на послідовність показань свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 їх узгодження з показаннями потерпілої, суд вважає ці показання достовірними.

Крім наведеного вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, підтверджується дослідженими в судовому засіданні наступними доказами:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.09.2015 року, з якого вбачається, що 16.09.2015 року о 12 год. 15 хв. слідчий СВ Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області прийняв усну заяву від ОСОБА_7 про нанесення тілесних ушкоджень, а саме про те, що сусід з будинку АДРЕСА_1 кинув гравієм в ноги заявниці, вдарив лопатою в плече, викрутив руку, штовхав заявницю. Подія мала місце о 11 год. 20 хв. 16.09.2015 року у пров. Криничному в м. Ужгороді,. Згідно з п.3 даної заяви заявниця вказувала , що до неї застосовувалося фізичне насильство яке проявилося у тому , що ОСОБА_6 обпалив їй ноги, викрутив руки , штовхав, вдарив лопатою;
- рапортом пом. о/ч Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області від 16.09.2015 року про прийняття о 11 год. 50 хв. 16.09.2015 року повідомлення від громадянки ОСОБА_7 про нанесення їй сусідом в ході сварки тілесних ушкоджень.;
- протоколом огляду від 16.09.2015 року, в ході якого у присутності понятих здійснено огляд автомобіля марки «Пежо 207», світло-зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , припаркований на автомобільній дорозі у пров. Криничному в м. Ужгороді передньою частиною в бік вул. Високої переднє ліве колесо направлене до паркану будинку АДРЕСА_2 на відставі близько 2,5м. від паркану. Згідно опису викладено у вказаному протоколі огляду під лівою передньою шиною знаходиться попіл та пожежне сміття з золою. Дане сміття проглядається до заднього входу до подвір"я будинку АДРЕСА_1 . Найбільша концентрація сміття знаходиться біля входу на подвір"я. Також у вказаному протоколі огляду відображені пояснення ОСОБА_7 , яка повідомила, що 16.09.2015 року вона приїхала на своєму автомобілі та на дорозі помітила багаття. Вона зупинилася та взяла ящик і відгорнула тліюче багаття. Як тільки вона намагалася від"їхати з місця, то з подвір"я вибіг сусід та кинув лопатою гаряче вугілля їй під колеса. Після цього вона вискочила з автомобіля та побачила, що друга лопата з гранню полетіла в неї.
Також у вказаному протоколі огляду зафіксовано вилучення належних ОСОБА_7 туфель помаранчевого кольору, які остання надала як такі, в яких вона була під час події, на яких наявні ознаки горіння, які упаковані в спец пакет, а також вилучено пожежне сміття з під правої передньої шини автомобіля, яке також упаковано в спецпакет;
- протоколом огляду предмета від 29.03.2016 року з фотоілюстрацією, а саме пари жіночих туфель типу «мокасини», виготовлені зі шкіри або шкірозамінника оранжевого кольору марки BASCONI, на підошві якого наявне нашарування чорного кольору;
- висновком експерта № 82 виконаного судово-медичним експертом Ужгородського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи ОСОБА_22 в період з 22.01.2016 року по 03.02.2016 року, з якого вбачається, що при судово -медичному освідченні гр. ОСОБА_7 , а також даних оригіналу історії хвороби № 14758 з опікового та неврологічного відділення ЗОКЛ ім. Новака, та даних консультативного обстеження спеціалістів нейрохірурга, травматолога, у неї були виявлені тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ. Струс головного мозку з неврологічною мікросимптоматикою з легким вестибулярним синдромом. Термічний контактний опік обох стоп ІІА-ІІВ ст.. біля 2%. Забій м"яких тканин правого ліктьового суглобу, синці по зовнішній поверхні правого плеча в середній третині, а також по зовнішній поверхні правого передпліччя. Вищевказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих твердих предметів діючих з прикладанням значної сили по ударно-забійному механізмі і потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 21 дня і по цій ознацуі згідно п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Тілесні ушкодження у вигляді термічних опіків обох стоп ІІА-ІІВ ст.. біля 2%, а також сліди у вигляді буровато-червоного кольору епідермісу на тильній поверхні правої та лівої ступні виникли внаслідок дії високої температури , якими імовірно могло бути розжарене вугілля і потягли за собою розлад здоров`я на час більше 6 але менше 21 дня і по цій ознаці, згідно п. 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров"я.
По давності виникнення вищевказані тілесні ушкодження вкладаються в час і місце події, яка мала місце 16.09.2015 року.
Відповідно до вказаного висновку експерта, беручи до уваги характер та локалізацію тілесних ушкоджень, які були спричинені гр.. ОСОБА_7 у вигляді: ЗЧМТ. Струс головного мозку з неврологічною мікросимптоматикою з легким вестибулярним синдромом. Термічний контактний опік обох стоп ІІА-ІІВ ст.. біля 2%. Забій м`яких тканин правого ліктьового суглобу, синці по зовнішній поверхні правого плеча в середній третині, а також по зовнішній поверхні правого передпліччя такі виникли в результаті дії тупих твердих предметів і не могли виникнути при вільному падінні тіла з висоти власного зросту і внаслідок удару об тупі тверді предмети. Вишевказані тілесні ушкодження не були небезпечними для життя і здоров"я потерпілої;
- протоколом огляду предмета від 01.03.2016 року, а саме фотографій в кількості 12 шт., які розміщені на аркушах паперу формату А-4, на яких зображені автомобіль марки Пежо свіло-зеленого кольору, н.з. НОМЕР_1 , поряд з яким розташована жінка ( ОСОБА_7 . Місце зображення провулок Криничний в м. Ужгороді). На землі, перед переднім лівим колесом автомобіля наявні залишки багаття, жінка стоїть поруч, босою, на власному взутті оранжевого кольору. У даному протоколі наявне зауваження про те, що прізвище учасника події слідчим занесене в дужки з урахуванням даних, отриманих ним в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002968 від 17.09.2015 року;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.03.2016 року, в ході якого потерпілою ОСОБА_7 в присутності понятих відтворено де та яким чином їй були спричинені тілесні ушкодження 16.09.2015 року. Як вбачається з вказаного протоколу, після початку слідчої дії відтворення обстановки і обставин події ОСОБА_7 запропонувала учасникам слідчої дії пройти по місцю її проживання до будинку АДРЕСА_3 . По прибуттю на вказану адресу ОСОБА_7 вказала на ділянку дороги, розташовану навпроти будинку АДРЕСА_3 навпроти кута паркану огорожі домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та пояснила, що 16.09.2016 року біля 11 год. 20 хв. на власному автомобілі марки «Пежо», д.н.з. НОМЕР_1 вона під"їхала на вказане місце. Навпроти власних воріт вона побачила догораюче багаття. Після чого вона зупинила автомобіль, оскільки необхідно було здійснити маневр для заїзду на власне подвір"я, а багаття перешкоджало маневру. Відсунувши грань вогнища у сторону за допомогою дерев"яного ящику ОСОБА_7 повернулась за кермо та вже намагалася почати рух, але в цей момент із хвіртки до будинку АДРЕСА_1 з лопатою в руках вибіг сусід ОСОБА_6 , який набрав лопатою грань із багаття та кинув її у напрямку автомобіля під її керуванням. Вона вийшла з автомобіля та рухаючись у його напрямку попросила не кидати більше грань. ОСОБА_6 не відреагувавши, лопатою знову набрав грань та кинув її на неї. Частина гарячого вугілля потрапила їй на ноги та обпекла їх. Вона знову повторила своє прохання до ОСОБА_6 , але він не реагував та набрав третю лопату з гарячим вугіллям. Після цього вона вирушила до нього щоб перешкодити кинути йому вчергове у її напрямку. Тим часом ОСОБА_6 не випускаючи лопату з рук, вдарив її дерев"яною ручкою декілька разів в область тулубу, голови та кінцівок;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.03.2016 року за участю свідка ОСОБА_8 та понятих, в ході якого ОСОБА_8 пояснив, що на прохання свого знайомого ОСОБА_23 він та ОСОБА_13 16.09.2015 року близько о 10 год. 30 хв. прийшли до будинку АДРЕСА_3 щоб допомогти перенести меблі тещі ОСОБА_18 з третього на другий поверх. Близько 11 год. перебуваючи у будинку АДРЕСА_3 він почув жіночий крик, який доносився з вулиці. Виглянувши у вікно другого поверху він побачив автомобіль марки «Пежо» світло-зеленого кольору належний ОСОБА_24 , яка стояла біля машини, зупинивши її навпроти власного будинку на дорозі. Поряд із ОСОБА_16 стояв чоловік із сивим волоссям, тримаючи напоготові в руках лопату у явно агресивній позі. Цей чоловік дерев`яною ручкою лопати декілька разів вдарив ОСОБА_16 у район плечей. Побачивши це вони з ОСОБА_25 вирішили вийти на вулицю щоб допомогти ОСОБА_16 . Але поки вони опинились на вулиці незнайомець вже зник. Людмила стояла боса, на питання відповіла, що той чоловік це був сусід із будинку АДРЕСА_1 . Останній спровокував конфлікт кинувши лопатою грань від багаття у автомобіль ОСОБА_7 та на її ноги. Ці обставини були очевидними, оскільки на грунті біля автомобіля були наявні залишки вугілля і ноги ОСОБА_7 були чорними від кіптяви.
- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.03.2016 року за участю свідка ОСОБА_9 та понятих в ході якого свідок ОСОБА_9 надав покази аналогічні наданим свідком ОСОБА_8 , в ході проведення з ним слідчого експерименту.
- протоколом пред"явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.03.2016 року, в ході якого свідок ОСОБА_9 впізнав особу, а саме чоловіка який на вулиці біля будинку № 23 по пров. Криничний стояв поряд з ОСОБА_26 з лопатою в руках у погрожуючій позі. Особою, яку впізнав свідок є особа зображена на фотознімку № 2, якою є ОСОБА_6
- протоколом пред"явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.03.2016 року, в ході якого свідок ОСОБА_8 впізнав особу, а саме чоловіка який на вулиці біля будинку № 23 по пров. Криничний стояв поряд з ОСОБА_26 з лопатою в руках у погрожуючій позі . Особою, яку впізнав свідок є особа зображена на фотознімку № 3, якою є ОСОБА_6 .

Судом також досліджені характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_6 та встановлено наступне.
Згідно довідки № 99-09022016/21011 від 11.02.2016 року ОСОБА_6 раніше не судимий.
Згідно довідки Ужгородської міської поліклініки від 08.02.2016 року, ОСОБА_6 на диспансерному обліку в психоневрологічному відділенні Ужгородської міської поліклініки не перебуває.
Згідно довідки ОКТМО «Фтизіатрія» від 08.02.2016 року, ОСОБА_6 на туб. обліку не перебуває.
Згідно довідки ЗОНД від 26.02.2016 року № 129, ОСОБА_6 під диспансерним наглядом в Закарпатському обласному наркологічному диспансері не перебуває.
Згідно характеристики наданої директором ТОВ «Підзамок» на ОСОБА_6 скарг за місцем проживання не поступало.

Відповідно до вимог ст. 23 КПК України, суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах , які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні. При цьому суд виходить з вимог ст. 62 Конституції України, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинність у вчиненні злочинів, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, і що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».
Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом і кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Не визнання вини обвинуваченим в ході судового розгляду, суд розцінює як реалізацію ним свого права на захист, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, покази обвинуваченого, суд оцінює як такі, що суперечать іншим зібраним у справі доказам, є способом захисту й обумовлені намаганням уникнути відповідальності та покарання за фактично вчинений ним злочин, та спростовуються іншими дослідженими доказами.
Посилання обвинуваченого на те, що його дії носили характер необхідної оборони від неправомірних дій потерпілої є безпідставними і не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи.
Згідно із ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.
В той же час, жодних доказів неправомірної поведінки потерпілої по відношенню до обвинуваченого в ході судового розгляду не встановлено, і таких доказів не надано стороною захисту, що виключає у діях ОСОБА_6 стану необхідної оборони та вказує на фактичне визнання ним вчинення умисних дій щодо потерпілої, внаслідок яких остання отримала тілесні ушкодження.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 міри та виду покарання на основі всебічного врахування фактичних обставин справи в їх сукупності, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 не встановлено.

Обставинам, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 не встановлено.
Враховуючи тяжкість злочину, конкретні обставини справи, особу винного, відсутність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення, попередження нових злочинів, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, суд приходить до переконання, про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 заявив клопотання про застосування до нього ЗУ "про амністію у 2016 році", посилаючись на те, що його обвинувачують у злочині який скоєний 16.09.2015 року, на момент набуття чинності законом «Про амністію у 2016 році» у нього на утриманні перебувала мати ОСОБА_27 , 1935 р.н., якій на момент набуття чинності вищевказаним законом виповнилося більше 80 років, батько помер раніше. При цьому у його матері є двоє дітей: він та його брат ОСОБА_28 , який з 20.03.2016 року є пенсіонером за віком і є непрацездатною особою. А тому у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.122 КК України, просить суд застосувати до нього амністію на підставі п. є ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі п.«є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Інші учасники судового провадження в судовому засіданні також не заперечили проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі п.«є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2ст. 86 КК України).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07.09.2016 р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Відповідно до п."6" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.
Згідно матеріалів кримінального провадження в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 має на утриманні матір ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Як встановлено згідно довідки Верхньоворітської сільської ради ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народила та виховала двох дітей: ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є пенсіонером за віком, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Також встановлено, що ОСОБА_6 вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, відповідно до ст. 12 КК України.
Вказане кримінальне правопорушення він вчинив 16.09.2015 року, тобто до дня набрання чинності (07 вересня 2017р.) Закону України «Про амністію у 2016 році».
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.
Згідно з ст.15 ЗУ «Про амністію у 2016 році» особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування основного і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, у частині вироку, що не була виконана на день набрання чинності цим Законом.
За таких обставин суд уважає, що на обвинуваченого ОСОБА_6 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування призначеного покарання.
Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_6 наслідки застосування амністії, а саме: що в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.
Стосовно заявленого до ОСОБА_6 цивільного позову суд приходить до наступного.
В судовому засіданні потерпіла заявлений цивільний позов підтримала та просила суд задовольнити позов, з підстав викладених у ньому, стягнути з ОСОБА_6 на її користь заподіяну їй моральну шкоду в розмірі 50000 грн., а також стягнути з ОСОБА_6 на її користь витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 9400 грн.
Згідно ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
У ч.1 ст. 128 КПК України, передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Частина перша статті 129 КПК України передбачає, що ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
При вирішенні питання щодо цивільного позову потерпілої в частині стягнення моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.
За змістом ч.ч.1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Судом встановлено, що потерпілою ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 моральної шкоди в розмірі 50000 грн. (Т. 1 а. с. 13)
Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної потерпілій ОСОБА_7 протиправними діями ОСОБА_6 , пов`язаними із заподіянням тілесних ушкоджень, суд бере до уваги ступінь та глибину душевних страждань, яких вона зазнала у зв`язку із цими діями, а також негативні зміни в її житті, які сталися у зв`язку із цим. З урахуванням цього, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд уважає, що злочинними діями обвинуваченого потерпілій заподіяно моральну шкоду на суму 30000,00 грн., яка повинна бути стягнута з обвинуваченого по справі.
Відповідно до положень п. 1 ч.1 ст. 118 КПК України до складу процесуальних витрат входять витрати на правову допомогу.
Згідно ч. 1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Як встановлено згідно матеріалів кримінального провадження потерпілою ОСОБА_7 сплачено 9400 грн. за наданя їй правової допомоги адвокатом ОСОБА_4 , що підтверджується актом здачі-приймання послуг від 11.05.2016 року, квитанцією банку, та розрахунком суми гонорару за надану правову допомогу.
А тому суд приходить до висновку, що з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 9400 грн.
Речовий доказ пожежне сміття, вилучене в ході огляду місця події від 17.09.2016 року, яке зберігається у камері зберігання речових доказів Ужгородського ВП знищити.
Речовий доказ жіноче взуття, вилучене в ході огляду місця події від 17.09.2016 року, яке зберігається у камері зберігання речових доказів Ужгородського ВП повернути ОСОБА_7 .
Речовий доказ фотографії на 12 аркушах та оптичний диск, надані адвокатом ОСОБА_4 залишити на зберігання при матеріалах кримінального провадження.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не обирався.

Керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, призначивши покарання виді позбавлення волі на строк два роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком один рік та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язку - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного за даним вироком, на підставі п.«є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 завдану їй кримінальним правопорушенням, моральну шкоду в розмірі 30000,00 (тридцять тисяч грн. 00 коп.) грн.
Речовий доказ пожежне сміття, вилучене в ході огляду місця події від 17.09.2016 року, яке зберігається у камері зберігання речових доказів Ужгородського ВП знищити.
Речовий доказ жіноче взуття, вилучене в ході огляду місця події від 17.09.2016 року, яке зберігається у камері зберігання речових доказів Ужгородського ВП повернути ОСОБА_7 .
Речовий доказ фотографії на 12 аркушах та оптичний диск, надані адвокатом ОСОБА_4 залишити на зберігання при матеріалах кримінального провадження.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні витрати на правову допомогу у розмірі 9400,00 грн. стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 .
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не обирався.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд - протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою яка перебуває під вартою - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1