ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2020 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:
Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю учасників судового провадження:
секретаря судового
засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000007 від 03.01.2020 року за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_8 на вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 01 квітня 2020 року за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Чернівці, мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працевлаштованого, раніше неодноразово судимого, востаннє: 13.04.2018 року Шевченківським районним судом м.Чернівців за ч.2 ст.185 КК України до 6 місяців арешту; 21.02.2020 року Сторожинецьким районним судом Чернівецької області за ч.3 ст.185, ст.69 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч.2 ст.289 КК України,-
УСТАНОВИЛА:
Короткий зміст оскарженого судового рішення.
Вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 01 квітня 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого, призначеного вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 21 лютого 2020 року у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбуття покарання встановлено обчислювати від 03 січня 2020 року.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено обраним.
Вирішено долю речових доказів у кримінальному провадженні.

_______________________________________________________________
ЄУНСС: 723/571/20 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9
Провадження №11-кп/822/280/20 Доповідач: ОСОБА_1
Категорія: ст.289 КК України
Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи апелянтів.
На вказаний вирок захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.
Захисник ОСОБА_7 у поданій апеляційній скарзі просить змінити вирок, призначивши ОСОБА_6 покарання із застосуванням положень ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі санкції ч.2 ст.289 КК України, у виді не більше 3-х років позбавлення волі.
Обвинувачений ОСОБА_6 у поданій апеляційній скарзі також ставить питання про зміну вироку та пом`якшення призначеного покарання із застосуванням положень ст.69 КК України. Звертає увагу на те, що хворіє хронічними хворобами, а в установі виконання покарань відсутні можливості підтримувати стан здоров`я на належному рівні.
Потерпілий ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі просить змінити вирок та призначити обвинуваченому ОСОБА_6 найменш суворе покарання, яке можливе відповідно до вимог законодавства.
Апелянти звертають увагу апеляційного суду на те, що у судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував заподіяну шкоду, потерпілий вчинене йому пробачив, жодних претензій не має та не бажає призначення йому покарання.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
Згідно вироку суду, 03 січня 2020 року біля 12-30 год. обвинувачений ОСОБА_6 , будучи судимим 13.04.2018 року Шевченківським районним судом м.Чернівці за ч.2 ст.185 КК України, діючи умисно, протиправно, повторно, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, підійшов до автомобіля «Ford Transit Connect», номерний знак НОМЕР_1 , який перебував у володінні ОСОБА_8 та знаходився на неогородженій ділянці біля недобудованого будинку молитви у с.Снячів Сторожинецького району Чернівецької області, скориставшись відсутністю власника автомобіля, шляхом вільного доступу, відчинивши незамкнені двері, завів двигун автомобіля наявним у замку запалення ключем, після чого виїхав на вказаному автомобілі за межі даного населеного пункту, чим своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.289 КК України.
Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений, захисник та потерпілий підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити.
Прокурор заперечила проти задоволення апеляційних скарг та просила залишити без змін вирок районного суду.
Мотиви Суду.
Заслухавши суддю-доповідача, позиції учасників судового провадження стосовно поданих апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, заслухавши учасників судового провадження у судових дебатах, надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції розглядав кримінальне провадження у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.
Оскільки фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 та доведеність його винуватості у вчиненому апелянтами не оспорюються, то ці обставини колегією суддів в апеляційному порядку не перевіряються.
Що стосується покарання, призначеного ОСОБА_6 за ч.2 ст.289 КК України, колегією суддів встановлено наступне.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України, п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при ухваленні вироку вказаних вимог дотримався.
При призначенні суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке належить до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, у тому числі за умисні корисливі злочини, негативно характеризується за місцем проживання, на обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання, судом першої інстанції визнано щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання, судом першої інстанції не встановлено.
Районним судом враховано також думку потерпілого, який вказав, що претензій до обвинуваченого не має, вчинене йому пробачив та не бажає призначати йому покарання.
При цьому, доводи апелянтів щодо добровільного відшкодування заподіяної шкоди обвинуваченим потерпілому, колегія суддів до уваги не бере, оскільки, згідно матеріалів кримінального провадження та вироку суду, обвинувачений ОСОБА_6 на вищевказаному транспортному засобі був зупинений та затриманий працівниками поліції на території м.Чернівці.
Що стосується доводів апелянтів про те, що районний суд безпідставно не застосував положення ст.69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , то колегія суддів вважає їх необґрунтованими.
Згідно ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за цей злочин.
Врахувавши фактичні обставини справи та дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, зокрема, і за умисні корисливі злочини, районний суд дійшов висновку про те, що наявні пом`якшуючі обставини не свідчать про істотне зниження суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, який, будучи неодноразово судимим за умисні корисливі злочини, на шлях виправлення не став та вчинив новий тяжкий умисний корисливий злочин.
Діючи в межах своїх дискреційних повноважень, суд першої інстанції не знайшов підстав для застосування положень ст.69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_6 та призначив покарання в найнижчих межах санкції ч.2 ст.289 КК України без призначення додаткового покарання, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Таким чином, рішення суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування ст.69 КК України є належним чином вмотивованим.
Погоджуючись з позицією суду першої інстанції, колегія суддів враховує також практику Верховного Суду (постанова ВС від 09.10.2018 у справі № 756/4830/17-к), згідно якої визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Що стосується доводів обвинуваченого щодо його незадовільного стану здоров`я, то вони не є визначеними законом підставами для пом`якшення призначеного покарання або звільнення від його відбування, а тому в результаті апеляційного перегляду судового рішення, колегією суддів не встановлено таких порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду ухвалити законний та обґрунтований вирок.
Істотних порушень, які б стали безумовною підставою для зміни чи скасування вироку, апелянтами не наведено.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 01 квітня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3