Справа № 629/2571/19
Провадження № 1-кп/629/115/20
У Х В А Л А

04 травня 2020 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лозова, Харківської області питання доцільності продовження запобіжного заходу відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, не військовозобов`язаного, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 18.06.2013 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 187 КК України до позбавлення волі на строк до 7 років з конфіскацією майна, звільненого по відбуттю строку покарання,
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В :

В провадженні Лозівського міськрайонного суду Харківської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.
Відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід - тримання під вартою, строк дії якого спливає 10 травня 2020 року.
Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на два місяці, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, впливати на учасників кримінального провадження, вчиняти інші кримінальні правопорушення, тощо.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні залишив розгляд клопотання прокурора на розсуд суду. Зазначив, що доходів не має, ніколи офіційно не працював, на даний час у нього погіршився стан здоров`я.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, заявив клопотання про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на не доведення прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, з 2016 року проживає в цивільному шлюбі, має постійне місце проживання, не переховуватиметься від суду, не має намірів скриватися, перешкоджати розслідуванню, не має намір і впливати на учасників кримінального провадження. Крім цього просив визначити обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.
Вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Згідно вимог ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкодити кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Частиною 2 ст. 177 КПК України встановлено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів. Раніше судимий, на тяжкі хвороби, які б перешкоджали йому знаходитись у місцях попереднього ув`язнення не страждає. Неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, законного джерела доходів не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків та може бути передумовою для здійснення спроб зникнути з місця проживання.
З огляду на викладене, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 на даний час запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченому та позбавляє обвинуваченого можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і запобіганню спробам переховуватися від суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, беручи до уваги відсутність тяжких хвороб, які б перешкоджали обвинуваченому знаходитись в місцях попереднього ув`язнення, суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшились.
Посилання сторони захисту щодо наявності родини, постійного місця проживання, хоч і мають місце, однак не є безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Разом з тим, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, відносно ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні вже був обраний запобіжний захід у вигляді застави з покладанням обов`язків за ст. 194 КПК України, але обвинувачений їх порушив, тому суд, при вирішенні питання продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого, не визначає розмір застави.
Таким чином, виходячи з діючих норм кримінально-процесуального кодексу України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи матеріали кримінального провадження, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, а у задоволенні клопотання захисника відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 371, 372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» на строк, до двох місяців, тобто до 03 липня 2020 року включно.
Відлік строку запобіжного заходу рахувати з дня постановлення ухвали, а саме з 04.05.2020 року.
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, через Лозівський міськрайонний суд Харківської області.

Суддя ОСОБА_1