Справа № 166/1275/19
Провадження №1-кп/157/25/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2020 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 серпня 2019 року за № 0000282 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, одруженого, на утриманні троє неповнолітніх дітей, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 у 2014 році, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, на ринку в м. Камені-Каширському Волинської області придбав пневматичну гвинтівку, яку переніс до будинку за місцем проживання, що на АДРЕСА_1 . У травні 2017 року він, перебуваючи за місцем свого проживання, не маючи передбачених законом дозволів на виготовлення, ремонт та переробку вогнепальної зброї, з використанням електродрилі без маркувальних позначень, висвердлив більший отвір патронника для патрона калібру 5,6 мм, замінив механізм для проведення пострілу, зокрема вмонтував пружину і бойок, та виготовив і вмонтував на перероблену гвинтівку дерев`яний приклад, внаслідок чого здійснив переробку придбаної гвинтівки у вогнепальну зброю, яка згідно висновку експерта №187 від 31 липня 2019 року є однозарядною гвинтівкою, виготовленою шляхом переробки саморобним способом пневматичної гвинтівки заводський номер « НОМЕР_1 », для стрільби 5,6 мм патронами кільцевого запалення.

Крім цього, ОСОБА_4 , всупереч, вимогам п. 12 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21 серпня 1998 року, без передбаченого законом дозволу з травня 2017 року за місцем свого проживання незаконно зберігав вказану вище вогнепальну зброю, яку в подальшому 09 липня 2019 року близько 16 години незаконно збув гр. ОСОБА_6 за цінною 3500 гривень.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 263-1 та за ч. 1 ст. 263 КК України, як відповідно незаконне виготовлення вогнепальної зброї та незаконні зберігання і збут вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Під час досудового розслідування 18 вересня 2019 року між заступником керівника Ковельської місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 , який на підставі ст. 37 КПК України здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000282, та обвинуваченим ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості, що відповідає вимогам ст. 472 КПК України, за умовами якої ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263 КК України, зобов`язувався сприяти розслідуванню і встановленню обставин вказаних кримінальних правопорушень. Сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. Сторонами також узгоджено міру покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 : за ч. 1 ст. 263-1 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі статей 75, 76 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком та покладенням таких обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з частинами 2, 4, 5 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263 КК України, які згідно зі ст. 12 КК України є тяжкими злочинами.

Угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_4 про підозру, узгоджена сторонами міра покарання, передбачена санкціями ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263 КК України, зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між заступником керівника Ковельської місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншої і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової балістичної експертизи на суму 1256 грн. 08 коп., що підтверджуються розрахунками вартості та калькуляцією проведеної експертизи, слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись статтями 314, 374, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 18 вересня 2019 року, укладену між заступником керівника Ковельської місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншої в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 серпня 2019 року за №0000282.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання:

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- за ч. 1 ст. 263-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України із застосуванням ст. 76 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі звільнити з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави 1256 (одну тисячу двісті п`ятдесят шість) гривень 08 копійок процесуальних витрат на залучення експерта для проведення судової балістичної експертизи.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Волинського апеляційного суду через Камінь-Каширський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1