ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3823/17
провадження № 1-кп/753/160/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
за участю прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_13 ,
потерпілого ОСОБА_14 ,
захисника ОСОБА_15 ,
обвинуваченого ОСОБА_16 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0014631 за обвинуваченням:
ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з незакінченою середньою освітою, офіційно не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 01.03.2016 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 1, 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 104 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_16 , діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою повторного, відкритого викрадення чужого майна, 27.12.2016 близько 17 години 20 хвилин, знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Вербицького, 30, неподалік супермаркету «Фуршет», зустрівши свого наглядно знайомого ОСОБА_17 , 2002 року народження, в ході спілкування з останнім з метою здійснення телефонного дзвінка попросив для користування мобільний телефон марки «ZTE blade L5 plus», чорного кольору, вартістю 1749 гривень 00 копійок (без ПДВ), в якому знаходилась sim-картка мобільного оператора «Лайфселл», на якому знаходився силіконовий чохол та захисне скло, які матеріальної цінності не становлять. Після чого ОСОБА_16 , усвідомлюючи, що за ним спостерігає ОСОБА_17 , почав відходити з вищевказаним телефоном в руках в напрямку ринку, що по вул. Вербицького в м. Києві. ОСОБА_17 зрозумівши, що ОСОБА_16 намагається заволодіти його мобільним телефоном, побіг за ним та став висловлювати слова вимоги повернення свого майна. Наздогнавши ОСОБА_16 за адресою м. Київ, вул. Вербицького, 19 потерпілий ОСОБА_17 повторив вимогу повернення мобільного телефону марки «ZTE blade L5 plus» з пропозицією надати ОСОБА_16 20 гривень 00 копійок за повернення телефону, однак останній проігнорував вказану вимогу, та забравши грошові кошти в сумі 20 гривень, з місця скоєння злочину зник в невідомому напрямку, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому майнової шкоди на загальну суму 1769 гривень 00 копійок (без ПДВ).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_16 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, та суду пояснив, що він вказаний злочин не вчиняв, а навпаки, забрав в особи, яка заволоділа телефоном потерпілого, вказаний телефон, та повернув його власнику.
Не дивлячись на невизнання обвинуваченим ОСОБА_16 своєї причетності до інкримінованого йому кримінального правопорушення, винність останнього в повному обсязі підтверджується сукупністю зібраних доказів, які були досліджені та перевірені судом в ході судового провадження.
Так, будучи допитаним в ході судового розгляду, в присутності законного представника ОСОБА_13 , потерпілий ОСОБА_14 суду показав, що в грудні 2016 року, він, зустрівся із своїм другом ОСОБА_18 , в цей час до нього підійшов обвинувачений та запитав чи є телефон подзвонити, коли він дав йому телефон, той став поступово відходити. Він, зрозумівши, що обвинувачений хоче забрати телефон, став просити його повернути телефон, однак він відмовив. Потім обвинувачений побіг, однак він його наздогнав, обвинувачений його штовхнув, тоді він побіг до людей. Обвинувачений сказав, що віддасть телефон за гроші. Він, потерпілий, передав обвинуваченому 20 грн., однак останній телефон не віддів. Телефон йому було повернуто тільки після того, як він сказав, що зателефонував в поліцію. Телефон він забрав у бармена.
Також, в ході досудового слідства при проведенні впізнання осіб, що підтверджується відповідним протоколом процесуальної дії від 23.02.2017 року та фототаблицею до нього, потерпілий ОСОБА_14 , в присутності законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_13 , серед пред`явлених для впізнання осіб в категоричній формі із зазначенням конкретних ознак впізнав на фото № 1 особу, яка 27.12.2016 року за адресою: м. Київ, вул. Вербицького, 30, відкрито заволоділа його майном (т. 2, а. п. 58-60).
При цьому всі учасники судового провадження не заперечували тієї обставини, що на фото № 1 зображений саме ОСОБА_16 .
Будь-яких порушень при проведенні вказаної слідчої дії органом досудового розслідування допущено не було.
Підстав, з яких потерпілий міг оговорювати обвинуваченого судом не встановлено.
Суд вважає показання потерпілого ОСОБА_14 достовірними, оскільки вони послідовні, логічні, конкретні, узгоджуються як між собою, так і з іншими зібраними по справі доказами, дослідженими судом, і які повністю спростовують доводи обвинуваченого, висунуті ним на свій захист.
Законний представник потерпілого ОСОБА_13 суду показала, що після пригоди син надав аналогічні пояснення, надані ним в судовому засіданні.
Свідок ОСОБА_19 суду показав, що приблизно в грудні 2016 року, точної дати він не пам`ятає, в кав`ярню, де він працює баристою, прийшов обвинувачений та приніс телефон, і сказав, що за ним прийде тітка та забере. Через деякий час прийшли працівники поліції, потерпілий та його мати і стали розпитувати звідки у нього телефон, з приводу чого він дав пояснення.
Згідно даних протоколу прийняття заяви ОСОБА_20 від 27.12.2016 року про вчинене кримінальне правопорушення, 27.12.2016 року, близько 17 год. 20 хв., за адресою: м. Київ, вул. Вербицького, 30, біля магазину «Фуршет», гр. ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож.: АДРЕСА_1 , відкрито заволодів мобільним телефоном «ZTE L5 Plus», чорного кольору і грошовими коштами в сумі 20 грн. у неповнолітнього онука ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 2 а. п. 45).
Крім того, винність обвинуваченого ОСОБА_16 підтверджується і іншими дослідженими безпосередньо в судовому засіданні доказами, а саме:
- даними протоколу огляду місця події від 27.12.2016 року, проведеного слідчою ОСОБА_21 , в присутності двох понятих, згідно якого проведено огляд на ділянці місцевості, розташованої перед входом до магазину «Фуршет» за адресою: м. Київ, вул. Вербицького, 30 (т. 2 а. п. 46-48);
- даними протоколу огляду місця події від 27.12.2016 року, проведеного слідчим ОСОБА_22 , в присутності двох понятих, потерпілого ОСОБА_14 та гр. ОСОБА_23 , згідно якого проведено огляд приміщення кафе «Доброг Чаша», розміром 5х5 метрів, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Вербицького, 30-А, навпроти магазину «Фуршет». Вказане приміщення обладнане вхідними дверима без видимих пошкоджень. Навпроти вхідних дверей розташований прилавок, на якому виявлено та в подальшому вилучено мобільний телефон «ZTE», ІМЕІ НОМЕР_1 , з сім-карткою НОМЕР_2 . В ході огляду гр. ОСОБА_24 пояснив, що виявлений телефон йому залишив чоловік та сказав, що по нього прийдуть. Потерпілий ОСОБА_14 зазначив, що виявлений телефон належить йому (т. 2 а. п. 49-51). Будь-яких суттєвих порушень, які би вказували на недопустимість вказаних протоколів, як доказів в даному кримінальному провадженні, а також даних, що підтверджували би недотримання гарантованих прав і свобод громадян, судом не встановлено;
- даними договору купівлі-продажу № АРТФТ-0737-15349511 від 09.12.2016 року та видаткової накладної № АРТФТ-0737-15349511 від 09.12.2016 року (т. 2 а.п. 52-54).
Доводи ОСОБА_16 про застосування до нього незаконних методів досудового розслідування працівниками поліції були ретельно перевірені судом в ході судового розгляду та свого підтвердження не знайшли. Крім того, будь-які скарги на дії працівників поліції ні обвинуваченим, ні його захисником не подавались.
Викладені докази, які були ретельно досліджені судом, повністю спростовують версію обвинуваченого про те, що він не викрадав майно потерпілого, тим більше відкрито, і оцінюються судом як обрана позиція захисту з метою уникнути відповідальності за скоєне.
З огляду на викладене, суд вважає доведеною винність ОСОБА_16 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України.
Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відносяться до категорії тяжких злочинів, ступінь суспільної небезпеки, фактичні обставини справи та характер злочинного діяння, думку потерпілого та його законного представника, які претензій до обвинуваченого не мають.
Судом також враховуються дані про особу обвинуваченого, який негативних характеристик немає, офіційно не працює, на спеціальних обліках не перебуває, його молодий вік, сімейний стан.
Крім того, суд приймає до уваги те, що обвинувачений, будучи судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та знов вчинив умисний корисливий злочин, що свідчить про його стійку антисоціальну поведінку.
Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає добровільне відшкодування шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
З огляду на викладене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_16 та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами можливо тільки в умовах ізоляції обвинуваченого від суспільства і тому обирає покарання у виді позбавлення волі в межах, встановлених санкцією частини статті, не вбачаючи підстав для можливості його виправлення без реального відбування покарання або застосування іншого розміру чи більш м`якого виду покарання.
Враховуючи те, що ОСОБА_16 вчинив злочин під час іспитового строку, остаточне покарання слід призначити на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків.
З урахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає за можливе приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком частково.
Також приймаючи до уваги, що вказаний злочин ОСОБА_16 вчинив до постановлення вироку Деснянським районним судом м. Києва від 05.03.2020 року, суд вважає за необхідне остаточне покарання обвинуваченому призначити на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.
З урахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачених, суд обирає принцип часткового складання призначених покарань.
Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_16 вчинив новий злочин перебуваючи на іспитовому строці, що свідчить про наявність ризику продовжити вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, з огляду на призначення покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_16 та виконання ним процесуальних обов`язків, суд вважає за необхідне запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_16 - залишити без змін.
Крім того, відповідно до закону від 18 травня 2017 року за № 2046-VIII, який набрав чинності 21 червня 2017 року, ч. 5 ст. 72 КК України викладено в новій редакції, згідно якої передбачено зарахування судом попереднього ув`язнення у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.
Разом з тим, згідно редакції вказаної частини статті, яка діяла на момент вчинення злочину, строк попереднього ув`язнення зараховувався у строк відбуття покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Враховуючи положення ст. 5 КК України згідно яких закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, суд вважає, що в строк відбування покарання необхідно зарахувати час попереднього ув`язнення за правилами, що діяли до 21 червня 2017 року.
Питання речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_16 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 01.03.2016 року, і остаточно призначити ОСОБА_16 покарання у виді 4 років 9 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених вироком Деснянського районного суду м. Києва від 05.03.2020 року, та даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_16 покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_16 до набрання вироком законної сили у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.
Початок строку відбування покарання відраховувати з 15.02.2019 року.
Зарахувати в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 15.02.2019 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази, а саме:
- мобільний телефон марки «ZTE Blade L5 Plus», чорного кольору, який передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_14 залишити у власності останнього.
Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Дарницький районний суд м. Києва.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя