ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/351/20 Номер провадження 11-сс/814/264/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за клопотанням по кримінальному провадженню №0000183 від 9.03.2020 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 11.03.2020,-

ВСТАНОВИЛА:
11.03.2020 Кременчуцьким районним судом Полтавської області задоволено клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, слюсаря ПрАТ «Полтавський ГЗК», одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у відповідності до ст. 89 КК України раніше не судимого.

Застосовано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, який встановлено обчислювати з моменту затримання з 9 березня 2020 року 7 год. 00 хв. до 7 травня 2020 року 7 год. 00 хв.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя врахував наявність: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_7 може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення та тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні тяжкого злочину в якому він підозрюється і те, що підозрюваний одружений, має міцні соціальні зв`язки, є слюсарем ПрАТ «Полтавський ГЗК», раніше не судимий, має постійне місце проживання.

На підставі ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначав заставу, так як ОСОБА_7 оголошено підозру у вчиненні насильницького злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21.08.2019 та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Свої вимоги захисник мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував того, що: не уповноважені особи подали клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 ; у ОСОБА_7 не було умислу на вчинення інкримінованого. злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України; відсутні вагомі докази для повідомлення ОСОБА_7 про підозру та наявність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного, так як у підозрюваного є двоє дітей, постійне місце роботи та позитивна характеристика, жоден з ризиків, передбачених ст.177 КПК України не доведений.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу з підстав у ній наведених, думку прокурора, який, посилаючись на законність оскаржуваного рішення слідчого судді просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали судового провадження за клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 колегія суддів дійшла висновку.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановляється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що у провадженні СВ ВП № 2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження № 0000183 від 09.03.2020 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 121КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що 8.03.2020, приблизно 22 год. 30 хв. ОСОБА_7 перебував у приміщенні кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: просп. Героїв Дніпра, 75 м. Горішні Плавні Полтавська обл., де під час відпочинку у нього сталася сварка з ОСОБА_10 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків. У ході даної сварки ОСОБА_7 разом з ОСОБА_10 вийшли з приміщення кафе-бару та у цей час у ОСОБА_7 виник умисел на спричинення ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , умисно завдав ОСОБА_10 декілька ударів руками стиснутими в кулак у ділянку обличчя та шиї, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді тупої травми шиї з переломом під`язикової кістки та щитовидного хряща, внаслідок яких останній помер на місці.

9.03.2020 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а саме в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого.

11.03.2020 слідчий СВ відділення поліції № 2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області, майор поліції ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , мотивуючи це наявністю обґрунтованої підозри та забезпеченням виконання ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджання здійсненню незаконного впливу на свідків та знищити або сховати речові докази.

Інші більш м`які запобіжні заходи не можливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 з таких причин

-особисте зобов`язання не може бути застосована у зв`язку з тим, що у відповідності до вимог ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, які відповідним чином не зарадять вказаним вище ризикам, тобто дадуть можливість підозрюваному ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків чи іншим чином перешкоджати досудовому розслідуванню;

-особиста порука не може бути застосована у зв`язку з тим, що у відповідності до вимог ст. 180 КПК України, відсутні особи, яких слідчий суддя вважав би такими, що заслуговують на довіру та які могли б дати письмове зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимоги;

-заставу не можливо застосувати до ОСОБА_7 у зв`язку з тим, що на адресу органу досудового розслідування та прокуратури не надходило заяв або клопотань від підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника, рідних чи інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України ;

-домашній арешт - не можливо застосувати до ОСОБА_7 у зв`язку з тим, що він не зарадить вказаним вище ризикам, тобто дасть можливість підозрюваному переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідка чи іншим чином перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому на думку ініціатора клопотання застосування запобіжного заходу, передбаченого ст. 183 КПК України, у вигляді тримання під вартою, у даному випадку є найдоцільнішим.

Слідчий суддя вказав, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце, підтверджуються достатніми, на даному етапі розслідування доказами, і у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось необґрунтованого чи довільного не встановлено. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого зазначив про відсутність правових підстав для визначення розміру застави, оскільки дане кримінальне провадження стосується підозри у насильницькому злочині.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Згідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, CampbellandHartleyv. theUnitedKingdom), п. 32, SeriesA, № 182).

Розглядаючи клопотання про застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, слідчий суддя встановив наявність: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: те, що підозрюваний ОСОБА_7 може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення та тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні тяжкого злочину в якому він підозрюється і те, що підозрюваний одружений, має міцні соціальні зв`язки, є слюсарем ПрАТ «Полтавський ГЗК», раніше не судимий, має постійне місце проживання.

На підставі ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою правильно зазначив про відсутність правових підстав для визначення розміру застави, так як ОСОБА_7 оголошено підозру у вчиненні насильницького злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину повністю підтверджуєтьсявагомими доказами, а саме показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 (а.с.18-32), які підтвердили, що 8.03.2020 приблизно 22 год. 30 хв. ОСОБА_7 перебував у приміщенні кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: просп. Героїв Дніпра, 75 м. Горішні Плавні Полтавська обл., де під час відпочинку у нього сталася сварка з ОСОБА_10 . У ході даної сварки ОСОБА_7 разом з ОСОБА_10 вийшли з приміщення кафе-бару та між ОСОБА_7 і ОСОБА_10 розпочалася бійка, що супроводжувалась нанесенням тілесних ушкоджень; лікарським свідоцтвом про смерть № 223 від 10.03.2020 відповідно до якого ОСОБА_10 помер 8.03.2020 поблизу бару "12 стільців" по вул. Г. Дніпра м. Горішні Плавні Полтавська обл. внаслідок застосування до нього фізичної сили з метою вбивства чи нанесення ушкоджень, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Слідчий, у своєму клопотанні обґрунтував ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а слідчий суддя правильно погодився, що вони існують, а саме це можливість: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так як підозрюваний ОСОБА_7 після вчинення умисного тяжкого злочину, за який передбачено покарання з позбавленням волі на строк від семи до десяти рокі зник з місця події та з метою переховування від органів досудового розслідування, покинув межі міста Горішні Плавні та був затриманий в смт. Петрове, Петровського району, Кіровоградської області, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки свідками у кримінальному провадженні є близькі особи підозрюваного, а також особи з якими у підозрюваного маються дружні стосунки, таким чином, вільно пересуваючись, підозрюваний ОСОБА_7 може здійснювати тиск на свідків, що в подальшому може унеможливити надання ними показань у судовому засіданні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин злочину так як на даний час у ході досудового розслідування вилучені не всі речі та предмети, які мають доказове значення у кримінальному провадженні.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність. Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в даному випадку та зазначено вище.

Разом з тим, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді в частині доведеності наявності у даному кримінальному провадженні зазначених у клопотанні ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Так, наявні в матеріалах кримінального провадження факти та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні та доведені прокурором в судовому засіданні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що у свою чергу дає підстави для застосування до нього одного із запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст. 178 КПК України, колегія суддів, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_7 злочину та дані про особу підозрюваного, вважає, що лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

З викладеного вбачається, що слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні.

На даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором під час розгляду клопотання, що виключає можливість обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, як про це просить апелянт у своїй апеляційній скарзі.

Дані про те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, у тому числі наявність в нього двох дітей, постійного місця роботи і позитивної характеристики, не спростовують висновків слідчого судді про неможливість запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, у разі незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тому зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів - не виявлено.

З огляду на вказане підстав для скасування ухвали слідчого судді щодо підозрюваного ОСОБА_7 , як про це вказується в апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.376,405,407,422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 11.03.2020 щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4