ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2019 року про часткове задоволення клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України у кримінальному провадженні № 0002889,
за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,
встановила:
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2019 року було частково задоволено клопотання слідчого СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3, та застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16 січня 2020 року включно.
Визначено заставу у розмірі 75 000 грн., які можуть бути внесені підозрюваним або заставодавцем на відповідний рахунок до спливу терміну тримання під вартою. Також роз`яснено права, порядок внесення застави та можливість покладення на підозрюваного відповідних обов`язків у разі внесення застави.
Мотивуючи своє рішення слідчий суддя зазначив, що 01 грудня 2019 року ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002889 було внесено відомості за фактом вчинення діяння, що за своїми ознаками підпадає під правову кваліфікацію злочину, визначеного ч. 2 ст. 186 КК України.

01 грудня 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 186 КК України.
На момент розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу підозрюваного ОСОБА_6 постановою слідчого СВ Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області від 10 серпня 2019 року оголошено у розшук у кримінальному провадженні від 15 серпня 2018 року № 001453 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення визначеного ч. 2 ст. 185 КК України.
Враховуючи, що матеріалами клопотання доведено причетність останнього до вчинення діянь, що попередньо кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 186 КК України, з огляду на особу правопорушника, відсутність відомостей щодо офіційного працевлаштування, наявності міцних соціальних зв`язків, а також ту обставину, що на момент вчинення кримінального правопорушення підозрюваний знаходився у розшуку за вчинення кримінального правопорушення з корисливих мотивів, слідчий суддя прийшов до висновку про часткове задоволення клопотання слідчого, обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак з необхідністю визначення застави.
Підозрюваний не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Посилається на те, що він не вчиняв ніяких кримінальних правопорушень та не розуміє, за що його було затримано. Вважає, що справа проти нього була сфабрикована працівниками поліції, які чинили на нього фізичний тиск.
Під час апеляційного розгляду підозрюваний та його захисник підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити. Зазначили, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, а ризики, на які вказують слідчий та прокурор, не доведені та безпідставні.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги підозрюваного з мотивів, що ухвала місцевого суду є законною та обґрунтованою, а в органу досудового розслідування є всі підстави вважати, що саме ОСОБА_6 вчинив зазначене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України. Крім того, існують певні ризики його переховування, що підтверджується постановою слідчого про оголошення ОСОБА_6 у розшук.
В судових дебатах учасники провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддюдоповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, Слідчим відділом Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження від 01 грудня 2019 року № 0002889 по факту вчинення діяння, що за своїми ознаками підпадає під правову кваліфікацію злочину, визначеного ч. 2 ст. 186 КК України.
01 грудня 2019 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
03 грудня 2019 року слідчим за погодженням з процесуальним керівником ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Того ж дня старший слідчий СВ Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся до слідчого судді Бабушкінсього районного суду міста Дніпропетровська із клопотанням, погодженим прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3, про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді вказане клопотання було задоволено частково.
В силу ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону ним були дотримані у повному обсязі.
Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.193, 194 КПК України вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема те, що у розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Обґрунтованими є висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки відсутні відомості щодо його офіційного працевлаштування, а також належних відомостей щодо міцності соціальних зв`язків, та незаконного впливу на потерпілого у цьому кримінальному провадженні, оскільки потерпілий написав заяву про те, що він боїться за своє життя та здоров`я, так як підозрюваному відомі його анкетні дані, та двоє інших осіб невстановлені та перебувають на волі, чим зможуть впливати на нього.
Крім того, колегія суддів враховує й постанову слідчого СВ Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області від 10 серпня 2019 року, якою ОСОБА_6 оголошено у розшук у кримінальному провадженні № 001453 за ч. 2 ст. 185 КК України, що свідчить про те, що підозрюваний ОСОБА_6 має на меті не тільки переховуватися від органів досудового слідства та суду, а й вчиняти певні активні дії щодо переховування від слідства.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що зазначені ризики є суттєвими, і їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_6 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, зокрема у вигляді домашнього арешту, на якому наполягали підозрюваний та його захисник, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного, не можуть їм запобігти.
Посилання в апеляційній скарзі підозрюваного, що на нього було здійснено тиск, матеріалами справи не знайшли свого підтвердження, оскільки з будь-якими заявами до правоохоронних органів ані підозрюваний, ані його захисник не звертались. Крім того, під час відтворення звуко записувального пристрою, за допомогою якого здійснювався запис судового засідання, було встановлено, що на запитання слідчого судді підозрюваний ОСОБА_6 відповів, що його били люди, одягнені у чорну форму, відношення до поліції вони не мають, скоріше вони були охоронною службою приміщення.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає доводи сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості переховування ОСОБА_6 та впливати на потерпілого, а також наявність міцних соціальних зв`язків, на думку колегії суддів, є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Доводи сторони захисту про те, що слідчий суддя не взяв до уваги дані про особу ОСОБА_6 , не є обґрунтованими, оскільки судом було враховано як відсутність міцних соціальних зв`язків, так і відсутність офіційного джерела доходу.
Всі інші доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. На переконання колегії судів ухвалюючи рішення слідчий суддя з достатньою повнотою врахував всі обставини, які в силу вимог ст. 177, 178, 184 КПК України могли вплинути на його висновки.
Істотні порушення процесуального закону, які б потягли за собою безумовне скасування судового рішення, по справі не встановлено.
Отже, ухвала слідчого судді є законною, тому апеляційну скаргу підозрюваного слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 303, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 03 грудня 2019 року про часткове задоволення клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4