Справа № 171/562/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.04.2020 року м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Апостолове кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000147 від 03.03.2020 р. за обвинуваченням

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мар`янське, Апостолівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, маючого середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-05.11.2013 вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі; на підставі ухвали Жовтоводського міського суду 12.07.2018 звільнено умовно-достроково з невідбутим строком 2 роки 2 місяці 18 днів.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
24.03.2020 р. до суду з Апостолівського відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт разом з угодою про визнання винуватості відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Згідно з угодою про визнання винуватості, яка укладена 23.03.2020 р. між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 в присутності захисника адвоката ОСОБА_4 , сторони дійшли згоди, що ОСОБА_5 в повному обсязі та беззастережно визнає свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, щиро розкаявся і сторони погоджуються на призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. Відповідно до ч.1 ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину вироку Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 15.11.2013 року та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 3 (три) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.

При цьому, сторони ознайомлені з наслідками укладання та затвердження даної угоди, розуміють їх, ознайомлені з наслідками невиконання угоди про визнання винуватості та розуміють їх.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, обвинувачений його захисник просять задовольнити вказану угоду про визнання винуватості.

Вирішуючи питання про затвердження угоди, суд встановив, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, у лютому 2020 року (точної дати в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим) ОСОБА_5 , перебував в приміщенні сараю, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , де знайшов гвинтівку типу Мосіна калібром 7,62 мм. В цей час у останнього виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу. Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, ОСОБА_5 діючи умисно, в порушення Інструкції про порядок виготовлення, придбання зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерством Внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, придбав шляхом привласнення знайденого вказану гвинтівку, яку зберігав у кімнаті будинку за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , без передбаченого законом дозволу.

Після чого, 03 березня 2020 року, в період часу з 11:46 годин по 12:20 годин, на підставі ухвали слідчого судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області працівниками Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області проведено обшук житла ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено гвинтівку типу «Мосіна», яка згідно висновку експерта № 19/10417/1/457 від 12.03.2020 року є вогнепальною зброєю, виготовлена саморобним способом з використанням промислово-виготовлених частин гвинтівки системи Мосіна калібром 7,62 мм, зразка 1891/1930 років, а саме: ствола зі ствольною коробкою і спусковим механізмом № НОМЕР_1 , 1942 р.в.; затвора № НОМЕР_2 ; магазинної коробки № НОМЕР_3 з подаючим механізмом та ложі зі ствольною накладкою, придатна до проведення пострілів, яку ОСОБА_6 зберігав без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, а саме придбання, зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

При цьому, вину у вчиненні даного кримінального правопорушення ОСОБА_5 визнав повністю, щиро розкаюється в скоєному.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, згідно з ст.12 КК України є тяжким злочином, тому укладання угоди між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 з їх ініціативи узгоджується з положеннями ч. 2, 4 ст.469 КПК України і за своїм змістом вона відповідає вимогам ст. 472 вказаного Кодексу, в тому числі, стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а саме покарання за ч.1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. Відповідно до ч.1 ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину вироку Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 15.11.2013 року та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 3 (три) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.

Також судом з`ясовано, що прокурор цілком розуміє наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Суд переконався в тому, що угоду сторонами підписано свідомо, добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Умови укладеної угоди відповідають вимогам закону, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

За вказаних обставин суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості, ухваливши вирок на підставі угоди з призначенням обвинуваченому ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст. 370,374,469, 471,473,474,475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 23 березня 2020 р. між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому за даною статтею узгоджену сторонами міру покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. Відповідно до ч.1 ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину вироку Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 15.11.2013 року та остаточно призначити покарання у вигляді 3 (три) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.

Запобіжний захід не обирався.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення судової експертизи зброї №19/104-17/1/457 від 12.03.2020 року в сумі 1256 гривні 08 копійок.

Речові докази по кримінальному провадженню а саме: предмет схожий на зброю (нарізна гвинтівка типу «Мосіна» № НОМЕР_3 ), яка була упакована до поліпропіленових мішків, які були прошити та скріплені підписом понятих знищити.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення відповідно до ч.4 ст. 394 КПК України

- обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, н іж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4-7 ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1