ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 (приймають участь в режимі

відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0002859 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2019 року щодо
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 187, ч.1 ст. 263 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 02 лютого 2020 року включно;
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 27 ч. 4 ст. 187, ч.3 ст. 27 ч.3 ст. 187, ст. 257 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 02 лютого 2020 року включно;
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч.3 ст. 187. ст. 257 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 02 лютого 2020 року включно,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційних скаргах обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 просять ухвалусуду, якою їм продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою -скасувати, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до них запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування апеляційних скарг зазначають, що суд першої інстанції не обгрунтував доказами обвинувачення щодо вчинення ними інкримінованих їм кримінальних правопорушень, а також не вказав, якими доказами підтверджуються ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Вказують на те, що суд обгрунтовує своє рішення лише тяжкістю злочину, що інкримінується, та тяжкістю покарання, що загрожує.
Зазначають, що вони мають постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризуються за місцем проживання.
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2019 року ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 02 лютого 2020 року включно.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_13 та ОСОБА_12 обвинувачуються у вчиненні ряду особливо тяжких корисливих кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі строком до 15 років, ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого корисливого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі строком до 12 років, а також у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, вони офіційно не працевлаштовані, і тому не мають постійного джерела доходу, тому існують ризики, що вони будуть переховуватися від суду, впливати на потерпілих та свідків, які на цей час не допитані судом, можуть вчинити інші кримінальні правопорушення або іншим чином будуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Також зазначено, що з урахуванням вищевикладеного, стадії процесу, а саме, що не всі потерпілі та свідки обвинувачення допитані судом, а матеріали кримінального провадження, у тому числі протоколи допиту цих осіб із зазначенням повних відомостей відкриті сторонам кримінального провадження, підстав для зміни обвинуваченим запобіжного заходу з тримання під вартою на інший більш м`який не вбачається.
Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинувачених та їх захисників, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційних скарг обвинувачених і просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційних скарг обвинувачених не підлягають задоволенню з таких підстав.
Рішенням Конституційного суду України від 13.06.2019 року №4-р/2019 визнано таким, що є неконституційним положення ч.2 ст.392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.331 КПК України: - вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу; - незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськаперебуває обвинувальний акт № 0002859від 25.10.2016 рокущодо ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 187, ч.1 ст. 263 КК України, ОСОБА_13 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 27 ч. 4 ст. 187, ч.3 ст. 27 ч.3 ст. 187, ст. 257 КК України, та ОСОБА_12 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч.3 ст. 187. ст. 257 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалами слідчого судді від 28.03.2017 року до обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.
Ухвалою слідчого судді від 25.04.2017 року до обвинуваченого ОСОБА_10 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.
Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 05.12.2019 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 з тих підстав, що на цей час існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які слугували підставою для обрання їм запобіжного заходу, а саме: переховуватись від суду, впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинувачених під вартою, судом правильно встановлена наявність ризиків того, що обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , перебуваючи на свободі, можуть переховуватись від суду, впливати на потерпілих та свідків, які на цей час не допитані судом, вчинити інше кримінальне правопорушення або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки обвинувачені ОСОБА_13 та ОСОБА_12 обвинувачуються у вчиненні ряду особливо тяжких корисливих кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі строком до 15 років, ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого корисливого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі строком до 12 років, а також у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, вони офіційно не працевлаштовані, і тому не мають постійного джерела доходу.
Відповідно до рішення ЄСПЛ Ілійков проти Болгарії, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінювані ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Таким чином, доводи апеляційних скарг обвинувачених щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами, відповідно до яких, заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.
Доводи обвинувачених щодо не обгрунтування судом доказами вчинення ними інкримінованих їм злочинів, не можуть бути взяті до уваги, оскільки встановлення обставин суб`єктивної та об`єктивної сторони кримінального правопорушення є задачею судового розгляду, відповідно до якого, у випадку встановлення відсутності складу злочину постановлюється виправдувальний вирок.
Посилання обвинувачених про те, що вони мають постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризуються за місцем проживання, колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про осіб обвинувачених, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2019 року залишити без змін, а апеляційні скарги обвинувачених залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2019 року - залишити без задоволення.
Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2019 рокущодо ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4