ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 688/2244/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/165/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження №11-кп/817/165/20 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Томськ Російської Федерації, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , на ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 21.02.2020 року,-

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому за ст.189 ч.2 ст.186 ч.2 ст.357 ч.3 ст.149 ч.2 ст.263 ч.2 КК України ОСОБА_7 до 20 квітня 2020 року.

В апеляції захисник обвинуваченого ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати та застосувати до його підхзахисного запобіжний захід не повязаний з триманням під вартою.

Посилається на те, що прокурор у судовому засіданні не довів продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування запобіжного заходу.

Вважає що обгрунтованість підозри ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованих йому злочинів не підтверджена жодними доказами.

Також зазначає про те, що суд не обгрунтував своє рішення щодо неможливості застосування до обвинуваченого більш мякого альтернативного запобіжного заходу.

Висновок суду щодо відсутності в обвинуваченого міцних соціальних звязків та неможливості виконувати законні вимоги суду вважає необгрунтованим з огляду на наявність поручителів, які клопотали перед судом про взяття ОСОБА_7 на поруки.

Також необгрунтованим, на думку захисника, є висновок суду про незменшення ризику впливу обвинуваченим на свідків та потерпілу, які безпосередньо допитані в судових засіданннях і вже надали суду свої покази.

Крім того, вбачає істотне порушення вимог КПК України у тому, що суд розпочавши судове засідання у присутності чотирьох захиників, після оголошеної перерви продовжив його розгляд за участю лише двох захисників, а тому право на захист іншого обвинуваченого ОСОБА_9 , якому також продовжувався запобіжний захід було порушено оскільки він залишився без захисника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів, прокурора, який вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

На розгляді в Ізяславському районному суді Хмельницької області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 за ст.189 ч.2 ст.186 ч.2 ст.357 ч.3 ст.149 ч.2 ст.263 ч.2 КК України, зокрема, висуненні вимоги передачі чужого майна з погрозою вбивства, відкритому викраденні чужого майна, вчиненому повторно, незаконному заволодінні паспортом, вербуванні та переміщенні людини, вчинене з метою експлуатації з використанням уразливого стану особи, вчинене за попередньою змовою групою осіб, від якої потерпілий був у матеріальній залежності та носінні іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу та ОСОБА_9 за ч.3 ст.357, ч.2 ст.149 КК України.

Застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави неодноразово продовжувався.

Суд задовольняючи клопотання прокурора та продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_7 з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, у відповідності до вимог ст. 177 КПК України, а також з дотриманням вимог ст.196 КПК України правильно визнав доведеною обгрунтованість його підозри у скоєнні інкримінованих йому злочинів, та продовження існування обставини, які підтверджують наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України виходячи з того що йому інкримінується скоєння пяти злочинів, один з яких відноситься до категорії особливо тяжких, тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку визнання винним у виді позбавлення волі на тривалий строк, вчинення кримінально караних діянь, у яких він обвинувачується, під час іспитового строку, встановленого попереднім вироком суду, за яким ОСОБА_7 призначено покрання у виді пяти років позбавлення волі, врахувавши обставини передбачені ст.178 КПК України, зокрема, те що ОСОБА_7 є раніше судимою особою, його майновий та сімейний стан, вагомість наявних у кримінальному провадженні доказів, що підтверджується направленням обвинувального акту щодо нього досуду, а тому, на думку колегії суддів, прийшов до вірного переконання про доведення прокурором неможливості застосування до підозрюваного більш мякого запобіжного заходу та вірно продовжив йому запобіжний захід у виді тримання під вартою, з огляду на незменшення ризиків, які стали підставою для його обрання, а також у звязку з неможливістю завершення судового розгляду кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу. Вказаний запобіжний захід в достатній мірі зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти настанню існуючих ризиків.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає доводи апелянта про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України та необхідність застосування до нього менш суворого запобіжного заходу такими, що не заслуговують на увагу.

Перевіряючи посилання захисника на необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, як підстави для відмови у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини вимога обґрунтованої підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Окрім того, згідно рішення ЄСПЛ у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Аналіз матеріалів кримінального провадження та безпосередньо оскаржуваного апелянтом рішення місцевого суду, дає підстави колегії суддів прийти до висновку про те, що на даній стадії кримінального провадження при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, стандарт доказування «обґрунтована підозра» дотримано як прокурором, який звернувся до суду з відповідним клопотання, так і судом, який продовжив строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Посилання апелянта на про розгляд вказаного клопотання з порушенням права на захист обвинувачених колегія суддів вважає необгрунтованим оскільки його розгляд відбувався за участі захисника обвинуваченого, а ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 колегія суддів не переглядає.

Таким чином, з урахуванням викладеного вище, колегія суддів приходить до висновку про те що у задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченого слід відмову, а ухвалу суду щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченого відмовити.

Ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 21.02.2020 року про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді