ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1654/20 Справа № 210/1733/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
представника колонії ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали подання за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 квітня 2020 року, якою було залишено без задоволення подання адміністрації Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)», та спостережної комісії про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває строк покарання за вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 вересня 2015 року, яким засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України, до покарання у вигляді 10 років позбавлення волі,-

В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 квітня 2020 року подання адміністрації Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)», та спостережної комісії про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_7 залишено без задоволення.
В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що за весь період відбуття покарання засудженим ОСОБА_7 , незважаючи на позитивну характеристику останнього, враховуючи тяжкість злочину, за котрий засуджений відбуває покарання, обставини його вчинення, термін покарання, призначеного вироком суду, термін попереднього ув`язнення, зарахований засудженому в строк відбуття покарання, не відбуту частину покарання, оскарження засудженим вироку, за котрим він відбуває покарання, суд прийшов до висновку, що він своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, а тому суд не знайшов підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В обґрунтування апеляційної скарги засуджений зазначає, що судом першої інстанції по-перше, не взято до уваги факт виправлення і клопотання адміністрації Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)», а також характеристику; по-друге, не були прийняті до уваги довідки, які додаються, а саме довідка від приватного підприємця ОСОБА_9 про взяття на поруки, а також про працевлаштування на роботу на його підприємство; по-третє, матір ОСОБА_10 є пенсіонером та інвалідом, що підтверджується випискою з неврологічного відділення, крім того засуджений ОСОБА_7 є єдиний членом сім`ї, який може допомагати матері; судом не взято до уваги відбутий строк покарання ОСОБА_7 ; по-четверте, потерпіла сторона відмовилась від допомоги, які запропонувала моя матір, так як від держави отримує пенсію на дітей, які остались сиротами; по-п`яте, суд мотивує своє рішення тим, що у обвинуваченого не повна середня освіта, що не є вагомою причиною; по-шосте офіційно ОСОБА_7 не був працевлаштований, так як йому відмовлено в працевлаштуванні.
Крім того, судом першої інстанції не було враховано, що ОСОБА_7 було переведено з Державної установи Торецьої виправної колонії (№ 2) до Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)», та не було вказано причини такого переведення.
Так, ОСОБА_7 , перебуваючи в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)» працює на благоустрій колонії та СПС відділення №14 та виконує всі покладені на нього трудові обов`язки, а також в період відбування покарання засуджений не мав жодного порушення режиму та розпорядку.

Позиції учасників судового провадження.
Засуджений підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити.
Прокурор не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги засудженого та просила застосувати до засудженого умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Зі змісту частини другої статті 50 КК України слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Таким чином, з вищенаведеної статті вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання та стан здоров`я засудженого, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці за весь час відбування покарання, а також досягнення цілей покарання.
Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Водночас сформована Верховним Судом України та Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ судова практика передбачає, що висновки про становлення особи на шлях виправлення слід робити не лише за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, або умовно-дострокове звільнення, а за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.
Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 вересня 2015 року, яким засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України, до покарання у вигляді 10 років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 23 грудня 2015 року, вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 вересня 2015 року, залишено без змін.
Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 лютого 2016 року, зараховано засудженому ОСОБА_7 в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з 14 серпня 2013 року по 23 грудня 2015 року за правилами ч. 5 ст.72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 грудня 2016 року, вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 вересня 2015 року, та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 23 грудня 2015 року, залишено без змін.
01.11.2018 року комісією Державної установи Криворізька виправна колонія (№80) розглянуто можливість застосування до засудженого ст. 81 КК України щодо його умовно-дострокового звільнення та прийнято рішення направити матеріали до суду, однак 08.01.2019 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу відмовлено в застосуванні ст. 81 КК України, яку Апеляційний суд Дніпропетровської області ухвалою від 18.03.2019 року залишив без змін.
Згідно характеристики, наявної в матеріалах провадження, ОСОБА_7 перебуває в місцях позбавлення волі з 16 серпня 2013 року, на теперішній час характеризується позитивно, залучається до суспільно-корисної праці на відділенні СПС. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці, бере участь у програмі диференційованого виховного впливу, приймає участь у виховних заходах, які проводяться в установі. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом телефонних переговорів. На профілактичному обліку установи не знаходиться, згідно вироку суду першочергово вину визнавав частково, в подальшому вину визнав повністю, позову не має.
Крім того, згідно щоденника індивідуальної роботи із засудженим ОСОБА_7 , останній має оцінку ступеню виправлення станом на 15 жовтня 2019 року: «засуджений довів своє виправлення».
Згідно довідки про стягнення та заохочення засудженого ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_7 за час відбуття покарання має два заохочення в 2018-2019 роках та одне стягнення, котре є погашеним у встановленому законом порядку.
Таким чином, з матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення, про що свідчить позитивна характеристика, зразкова поведінка і ставлення до праці засудженого, який провину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, відбув 3/4 строку призначеного покарання.
На переконання колегії суддів, зазначеним обставинам у сукупності суд першої інстанції належної оцінки не дав, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.
Колегія суддів вважає, що вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_7 довів своє виправлення поведінкою та зразковим ставленням до праці.
В контексті вимог ст. 6 КВК України, сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженої особи, а й активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, що вбачається у поведінці засудженого.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що засуджений ОСОБА_7 під час відбування покарання довів своє виправлення, тому до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання згідно ст. 81 КК України. Також, враховуючи строк покарання, який вже останній відбув, колегія суддів вважає, що досягнуті цілі покарання, в тому числі кара засудженого та його виправлення.
З огляду на викладене, доводи засудженого ОСОБА_7 про наявність підстав для його умовно-дострокового звільнення, колегія суддів вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з постановленням нової ухвали.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 квітня 2020 року, якою було залишено без задоволення подання адміністрації Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)», та спостережної комісії про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_7 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою подання адміністрації Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)», та спостережної комісії про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_7 задовольнити.
Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 вересня 2015 року за ч. 1 ст. 115 КК України, від подальшого відбування покарання умовно-достроково на невідбутий термін покарання - 10 місяців 27 днів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4