справа №619/4351/19
провадження №1-кп/619/139/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
перекладача ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі Харківської області матеріали кримінального провадження №0001098 від 17.08.2019 відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Азербайджан, азербайджанця, уродженця м. Імішлі Республіки Азербайджан, офіційно не працевлаштованого, який має середню освіту, мешкаючий: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Судом встановлено, що громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_6 , тимчасово мешкаючи на території України, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до вимог чинного законодавства України, був зобов`язаний, у встановленому законом порядку, продовжувати термін свого законного перебування на території України. Однак, на початку березня 2017 року, більш точна дата у ході досудового розслідування не встановлена, ОСОБА_6 перебуваючи на території України та не бажаючи залишати її межі, при цьому маючи можливість офіційно, на законних підставах продовжити в Державній Міграційній службі України термін свого перебування на території України, переслідуючи мету, спрямовану на отримання права перебувати на території України та бажаючи у зв`язку з цим звільнитись від обов`язку перетину державного кордону, вступив з невстановленою слідством особою в злочинну змову, спрямовану на підроблення офіційного документу паспорту, виданого на власне ім`я, шляхом внесення до нього неправдивої інформації про перетин державного кордону України у вигляді штампу,наявність якого в паспорті останнього дає йому право на законне перебування на території України в подальшому.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, ОСОБА_6 на початку березня 2017 року, діючи в порушення вимог п.2 ч.2 Порядку продовження строку перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. № 150, з прямим умислом, направленим на отримання права перебувати на території України та бажаючи уникнути обов`язку перетину державного кордону України, надав невстановленій особі паспорт на своє ім`я, та шляхом умовляння останньої, схилив її до внесення у вказаний документ недостовірної інформації про перетин державного кордону України у вигляді штампу.

Після цього, невстановлена особа, у невстановленому в ході досудового розслідування місці, виконала раніше оговорені між нею та ОСОБА_6 дії, та проставила в паспорт № НОМЕР_1 , виданого 07.09.2010 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбитки штампів про перетин державного кордону України: 1) «В`їзд» №027 від 14.03.2017 ППр «Харків-пасажирський»; 2) «В`їзд» №019 від 16.03.2017 ППр «Харків-пасажирський», після чого повернула його власнику, а останній залишив паспорт при собі з метою подальшого використання вже підробленого документу.
Наприкінці травня 2017 року, більш точна дата у ході досудового розслідування не встановлена, ОСОБА_6 перебуваючи на території України та не бажаючи залишати її межі, при цьому маючи можливість офіційно, на законних підставах продовжити в Державній Міграційній службі України термін свого перебування на території України, переслідуючи мету, спрямовану на отримання права перебувати на території України та бажаючи у зв`язку з цим звільнитись від обов`язку перетину державного кордону, вступив з невстановленою слідством особою в злочинну змову, спрямовану на підроблення офіційного документу паспорту, виданого на власне ім`я, шляхом внесення до нього неправдивої інформації про перетин державного кордону України у вигляді штампу,наявність якого в паспорті останнього дає йому право на законне перебування на території України в подальшому.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, ОСОБА_6 наприкінці травня 2017 року, діючи в порушення вимог п.2 ч.2 Порядку продовження строку перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. № 150, з прямим умислом, направленим на отримання права перебувати на території України та бажаючи уникнути обов`язку перетину державного кордону України, надав невстановленій особі паспорт на своє ім`я, та шляхом умовляння останньої, схилив її до внесення у вказаний документ недостовірної інформації про перетин державного кордону України у вигляді штампу.

Після цього, невстановлена особа, у невстановленому в ході досудового розслідування місці, виконала раніше оговорені між нею та ОСОБА_6 дії, та проставила в паспорт № НОМЕР_1 , виданого 07.09.2010 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбиток штампу про перетин державного кордону України «Виїзд» №120 від 20.05.2017 ППр «Бориспіль», після чого повернула його власнику, а останній залишив паспорт при собі з метою подальшого використання вже підробленого документу.
Наприкінці вересня 2017 року, більш точна дата у ході досудового розслідування не встановлена, ОСОБА_6 перебуваючи на території України та не бажаючи залишати її межі, при цьому маючи можливість офіційно, на законних підставах продовжити в Державній Міграційній службі України термін свого перебування на території України, переслідуючи мету, спрямовану на отримання права перебувати на території України та бажаючи у зв`язку з цим звільнитись від обов`язку перетину державного кордону, вступив з невстановленою слідством особою в злочинну змову, спрямовану на підроблення офіційного документу паспорту, виданого на власне ім`я, шляхом внесення до нього неправдивої інформації про перетин державного кордону України у вигляді штампу,наявність якого в паспорті останнього дає йому право на законне перебування на території України в подальшому.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, ОСОБА_6 наприкінці вересня 2017 року, діючи в порушення вимог п.2 ч.2 Порядку продовження строку перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. № 150, з прямим умислом, направленим на отримання права перебувати на території України та бажаючи уникнути обов`язку перетину державного кордону України, надав невстановленій особі паспорт на своє ім`я, та шляхом умовляння останньої, схилив її до внесення у вказаний документ недостовірної інформації про перетин державного кордону України у вигляді штампу.

Після цього, невстановлена особа, у невстановленому в ході досудового розслідування місці, виконала раніше оговорені між нею та ОСОБА_6 дії, та проставила в паспорт № НОМЕР_1 , виданого 07.09.2010 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбиток штампів про перетин державного кордону України: «В`їзд» №019 від 24.09.2017 ППр «Харків-пасажирський»; «Виїзд» № 026 від 10.09.2017 ППр «Харків-пасажирський», після чого повернула його власнику, а останній залишив паспорт при собі з метою подальшого використання вже підробленого документу.
Наприкінці грудня 2017 року, більш точна дата у ході досудового розслідування не встановлена, ОСОБА_6 перебуваючи на території України та не бажаючи залишати її межі, при цьому маючи можливість офіційно, на законних підставах продовжити в Державній Міграційній службі України термін свого перебування на території України, переслідуючи мету, спрямовану на отримання права перебувати на території України та бажаючи у зв`язку з цим звільнитись від обов`язку перетину державного кордону, вступив з невстановленою слідством особою в злочинну змову, спрямовану на підроблення офіційного документу паспорту, виданого на власне ім`я, шляхом внесення до нього неправдивої інформації про перетин державного кордону України у вигляді штампу,наявність якого в паспорті останнього дає йому право на законне перебування на території України в подальшому.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, ОСОБА_6 наприкінці грудня 2017 року, діючи в порушення вимог п.2 ч.2 Порядку продовження строку перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. № 150, з прямим умислом, направленим на отримання права перебувати на території України та бажаючи уникнути обов`язку перетину державного кордону України, надав невстановленій особі паспорт на своє ім`я, та шляхом умовляння останньої, схилив її до внесення у вказаний документ недостовірної інформації про перетин державного кордону України у вигляді штампу.

Після цього, невстановлена особа, у невстановленому в ході досудового розслідування місці, виконала раніше оговорені між нею та ОСОБА_6 дії, та проставила в паспорт № НОМЕР_1 , виданого 07.09.2010 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбиток штампу про перетин державного кордону України «В`їзд» №120 від 20.12.2017 ППр «Бориспіль», після чого повернула його власнику, а останній залишив паспорт при собі з метою подальшого використання вже підробленого документу.
Наприкінці березня 2018року, більш точна дата у ході досудового розслідування не встановлена, ОСОБА_6 перебуваючи на території України та не бажаючи залишати її межі, при цьому маючи можливість офіційно, на законних підставах продовжити в Державній Міграційній службі України термін свого перебування на території України, переслідуючи мету, спрямовану на отримання права перебувати на території України та бажаючи у зв`язку з цим звільнитись від обов`язку перетину державного кордону, вступив з невстановленою слідством особою в злочинну змову, спрямовану на підроблення офіційного документу паспорту, виданого на власне ім`я, шляхом внесення до нього неправдивої інформації про перетин державного кордону України у вигляді штампу,наявність якого в паспорті останнього дає йому право на законне перебування на території України в подальшому.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, ОСОБА_6 наприкінці березня 2018 року, діючи в порушення вимог п.2 ч.2 Порядку продовження строку перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. № 150, з прямим умислом, направленим на отримання права перебувати на території України та бажаючи уникнути обов`язку перетину державного кордону України, надав невстановленій особі паспорт на своє ім`я, та шляхом умовляння останньої, схилив її до внесення у вказаний документ недостовірної інформації про перетин державного кордону України у вигляді штампу.

Після цього, невстановлена особа, у невстановленому в ході досудового розслідування місці, виконала раніше оговорені між нею та ОСОБА_6 дії, та проставила в паспорт № НОМЕР_1 , виданого 07.09.2010 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбитки штампів про перетин державного кордону України:1) «Виїзд» №027 від 20.03.2018 ППр «Харків-пасажирський»; 2) «В`їзд» №026 від 22.03.2018 ППр «Харків-пасажирський», після чого повернула його власнику, а останній залишив паспорт при собі з метою подальшого використання вже підробленого документу.
На початку липня 2018 року, більш точна дата у ході досудового розслідування не встановлена, ОСОБА_6 перебуваючи на території України та не бажаючи залишати її межі, при цьому маючи можливість офіційно, на законних підставах продовжити в Державній Міграційній службі України термін свого перебування на території України, переслідуючи мету, спрямовану на отримання права перебувати на території України та бажаючи у зв`язку з цим звільнитись від обов`язку перетину державного кордону, вступив з невстановленою слідством особою в злочинну змову, спрямовану на підроблення офіційного документу паспорту, виданого на власне ім`я, шляхом внесення до нього неправдивої інформації про перетин державного кордону України у вигляді штампу,наявність якого в паспорті останнього дає йому право на законне перебування на території України в подальшому.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, ОСОБА_6 на початку липня 2018 року, діючи в порушення вимог п.2 ч.2 Порядку продовження строку перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. № 150, з прямим умислом, направленим на отримання права перебувати на території України та бажаючи уникнути обов`язку перетину державного кордону України, надав невстановленій особі паспорт на своє ім`я, та шляхом умовляння останньої, схилив її до внесення у вказаний документ недостовірної інформації про перетин державного кордону України у вигляді штампу.

Після цього, невстановлена особа, у невстановленому в ході досудового розслідування місці, виконала раніше оговорені між нею та ОСОБА_6 дії, та проставила в паспорт № НОМЕР_1 , виданого 07.09.2010 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбиток штампу про перетин державного кордону України «В`їзд» №120 від 07.07.2018 ППр «Бориспіль», після чого повернула його власнику, а останній залишив паспорт при собі з метою подальшого використання вже підробленого документу.
Наприкінці вересня 2018 року, більш точна дата у ході досудового розслідування не встановлена, ОСОБА_6 перебуваючи на території України та не бажаючи залишати її межі, при цьому маючи можливість офіційно, на законних підставах продовжити в Державній Міграційній службі України термін свого перебування на території України, переслідуючи мету, спрямовану на отримання права перебувати на території України та бажаючи у зв`язку з цим звільнитись від обов`язку перетину державного кордону, вступив з невстановленою слідством особою в злочинну змову, спрямовану на підроблення офіційного документу паспорту, виданого на власне ім`я, шляхом внесення до нього неправдивої інформації про перетин державного кордону України у вигляді штампу,наявність якого в паспорті останнього дає йому право на законне перебування на території України в подальшому.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, ОСОБА_6 наприкінці вересня 2018 року, діючи в порушення вимог п.2 ч.2 Порядку продовження строку перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. № 150, з прямим умислом, направленим на отримання права перебувати на території України та бажаючи уникнути обов`язку перетину державного кордону України, надав невстановленій особі паспорт на своє ім`я, та шляхом умовляння останньої, схилив її до внесення у вказаний документ недостовірної інформації про перетин державного кордону України у вигляді штампу.

Після цього, невстановлена особа, у невстановленому в ході досудового розслідування місці, виконала раніше оговорені між нею та ОСОБА_6 дії, та проставила в паспорт № НОМЕР_1 , виданого 07.09.2010 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбиток штампу про перетин державного кордону України «Виїзд» №120 від 29.09.2018 ППр «Бориспіль», після чого повернула його власнику, а останній залишив паспорт при собі з метою подальшого використання вже підробленого документу.
Наприкінці листопада 2018 року, більш точна дата у ході досудового розслідування не встановлена, ОСОБА_6 перебуваючи на території України та не бажаючи залишати її межі, при цьому маючи можливість офіційно, на законних підставах продовжити в Державній Міграційній службі України термін свого перебування на території України, переслідуючи мету, спрямовану на отримання права перебувати на території України та бажаючи у зв`язку з цим звільнитись від обов`язку перетину державного кордону, вступив з невстановленою слідством особою в злочинну змову, спрямовану на підроблення офіційного документу паспорту, виданого на власне ім`я, шляхом внесення до нього неправдивої інформації про перетин державного кордону України у вигляді штампу,наявність якого в паспорті останнього дає йому право на законне перебування на території України в подальшому.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, ОСОБА_6 наприкінці листопада 2018 року, діючи в порушення вимог п.2 ч.2 Порядку продовження строку перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. № 150, з прямим умислом, направленим на отримання права перебувати на території України та бажаючи уникнути обов`язку перетину державного кордону України, надав невстановленій особі паспорт на своє ім`я, та шляхом умовляння останньої, схилив її до внесення у вказаний документ недостовірної інформації про перетин державного кордону України у вигляді штампу.

Після цього, невстановлена особа, у невстановленому в ході досудового розслідування місці, виконала раніше оговорені між нею та ОСОБА_6 дії, та проставила в паспорт № НОМЕР_1 , виданого 07.09.2010 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбиток штампу про перетин державного кордону України «Виїзд» №120 від 25.11.2018 ППр «Бориспіль», після чого повернула його власнику, а останній залишив паспорт при собі з метою подальшого використання вже підробленого документу.
На початку березня 2019 року, більш точна дата у ході досудового розслідування не встановлена, ОСОБА_6 перебуваючи на території України та не бажаючи залишати її межі, при цьому маючи можливість офіційно, на законних підставах продовжити в Державній Міграційній службі України термін свого перебування на території України, переслідуючи мету, спрямовану на отримання права перебувати на території України та бажаючи у зв`язку з цим звільнитись від обов`язку перетину державного кордону, вступив з невстановленою слідством особою в злочинну змову, спрямовану на підроблення офіційного документу паспорту, виданого на власне ім`я, шляхом внесення до нього неправдивої інформації про перетин державного кордону України у вигляді штампу,наявність якого в паспорті останнього дає йому право на законне перебування на території України в подальшому.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, ОСОБА_6 на початку березня 2019 року, діючи в порушення вимог п.2 ч.2 Порядку продовження строку перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. № 150, з прямим умислом, направленим на отримання права перебувати на території України та бажаючи уникнути обов`язку перетину державного кордону України, надав невстановленій особі паспорт на своє ім`я, та шляхом умовляння останньої, схилив її до внесення у вказаний документ недостовірної інформації про перетин державного кордону України у вигляді штампу.

Після цього, невстановлена особа, у невстановленому в ході досудового розслідування місці, виконала раніше оговорені між нею та ОСОБА_6 дії, та проставила в паспорт № НОМЕР_1 , виданого 07.09.2010 на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбиток штампу про перетин державного кордону України «Виїзд» №120 від 15.03.2019 ППр «Бориспіль», після чого повернула його власнику, а останній залишив паспорт при собі з метою подальшого використання вже підробленого документу.
Також, встановлено, що 16.08.2019 громадянин Республіки Азербайджан, ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні Дергачівському районному відділі ГУДМСУ в Харківській області, розташованому за адресою: Харківська область, Дергачівський район, м. Дергачі, вул. 1-го Травня, б.10, для оформлення документів з метою отримання посвідки на тимчасове проживання, діючи умисно, достовірно знаючи про те що відомості про перетин кордону наявні у його паспорті не відповідають дійсності, маючи умисел, направлений на використання, шляхом пред`явлення, завідомо підробленого документу, пред`явив співробітникам Дергачівського РВ ГУДМС України в Харківській області, паспорт № НОМЕР_2 , виданий 07.09.2010 на ім`я ОСОБА_6 , на 16-30,33-34 сторінках якого наявні тридцять вісім штампів/відміток про перетин державного кордону України, з ознаками підробки, та щодо яких відсутні відомості в базі ДПСУ про факт перетину державного кордону України, які згідно з висновком експерта №43/1740 від 09 жовтня 2019 року, складеним за результатами поглибленої перевірки, не відповідають встановленому зразку, затвердженому наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України №22 від 14.01.2011.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, пояснивши суду про обставини викладені вище.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, роз`яснивши при цьому учасникам судового провадження положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку. Таким чином, суд обмежився дослідженням доказів, поясненнями обвинуваченого та вивченням даних про його особу, без дослідження інших письмових доказів, які стосуються фактичних обставин справи.
Аналізуючи зібрані та досліджені докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 є доведеною, дії обвинуваченого суд кваліфікує за:
-ч.4 ст.27 ч.1 ст.358 КК України, тобто підбурювання до підроблення офіційного документа;
-ч.4 ст.358 КК України, тобто у використанні завідомо підробленого документа.

Суд, вивчивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановив, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.
При призначенні покарання суд, враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає те, що ОСОБА_6 щиро розкаявся у скоєному злочині.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст.67 КК України судом не встановлено.
У відповідності до ст.8 ч.1 Конституції України в України діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Згідно ст.46 Конвенції та ст.2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є обов`язковими для виконання Україною.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд керується вимогами ст.65 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, його наслідки, а також дані про особу обвинуваченого. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що до обвинуваченого необхідно застосувати покарання в межах санкції відповідної статті.
Накладений ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 21.08.2019 арешт підлягає скасуванню відповідно до ч.4 ст.174 КПК України.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним в скоєнні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.4 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.4 ст.27 ч.1 ст.358 КК України у вигляді штрафу у розмірі 200 (двісті) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 коп.
- за ч.4 ст.358 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян що складає 850 гривень.
У відповідності ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю злочинів, призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 200 (двісті) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 коп.
Накладений ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 21.08.2019 арешт на тимчасово вилучене майно, яке вилучене 16.08.2019 в ході огляду місця події, а саме: паспорт громадянина Республіки Азербайджан № НОМЕР_1 , виданий 07.09.2010 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 скасувати.
Речові докази: паспорт громадянина Республіки Азербайджан № НОМЕР_1 , виданий 07.09.2010 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повернути власнику.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим який знаходиться під вартою, в той же строк, з дня отримання копії даного вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1