Справа № 991/908/19
Провадження1-кс/991/3058/19
04 березня 2020 року м.Київ
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 06.11.2019задоволено частково клопотання детектива Національного бюро Першого відділу детективів Третього підрозділу Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 та накладений арешт, окрім іншого, на майно (у виді позбавлення права відчуження, розпорядження) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , а саме на:
Адвокат у судовому засіданні клопотання підтримав, прохав задовольнити. Пояснення надав аналогічні його тексту. Додатково пояснив, що у випадку, якщо суд все ж прийди до висновку, що майно на яке накладено арешт є спільною власністю подружжя, врахувати, що відповідно до Сімейного кодексу, частки подружжя є рівними, а тому необхідно накладати арешт не на все майно, а лише на частку ОСОБА_8 у спільному майні подружжя.
Детектив заперечував проти задоволення клопотання адвоката. Пояснив, що вклади у статутні капітали товариств здійснювалися за час перебування ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у шлюбі, а тому вказане майно є спільною сумісною власностю подружжя. Санкція статті, за якої ОСОБА_8 повідомлено про підозру передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, а отже, арешт накладено законно та обґрунтовано, підстав для його скасування на теперішній час не має.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України під час розгляду клопотання слідчим суддею здійснюється фіксація за допомогою технічних засобів.
Розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши пояснення учасників судового провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків
ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, яке виразилось у розтраті коштів державного підприємства в особливо великих розмірах, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 12 років із конфіскацією майна.
З 26 серпні 1989 року по теперішній час підозрюваний ОСОБА_8 перебуває у шлюбі із ОСОБА_7 .
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 06.11.2019 задоволено частково клопотання детектива Національного бюро Першого відділу детективів Третього підрозділу Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 та, з метою забезпечення можливої конфіскації майна у випадку призначення покарання, накладено арешт, окрім іншого, і на майно ОСОБА_7 , а саме на:
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
В силу вимог ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Як зазначено у ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Так, правовою підставою для накладення арешту на майно дружини підозрюваного було забезпечення у майбутньому можливої конфіскації майна в разі доведення вчинення ОСОБА_8 злочину чи інших негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню повного та неупередженого досудового розслідування.
Потреби досудового розслідування виправдовують арешт майна, як втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення майбутньої конфіскації майна.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні із пояснень детектива, досудове розслідування у вищезазначеному кримінальному провадженні не завершено, через що скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, в тому числі майна ОСОБА_7 , на цей час може зашкодити його подальшому проведенню.
Посилання адвоката на те, що частки в статутному капіталі тих юридичних осіб, на які накладений арешт, не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_9 , а належить на праві особистої приватної власності ОСОБА_7 із посиланням на декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 та 2018 роки, спростовуються наступним
Відповідно до статей 60, 70 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю і в разі його поділу їх частки є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором. Суд може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи інтереси дітей або непрацездатних повнолітніх дітей, які з ним проживають, або інші обставини, що мають істотне значення за визначених законом умов, зокрема, якщо один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно або ж витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, то у такому разі його частка може бути зменшена. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.
Щодо накладення арешту лише на 1/2 майна ОСОБА_8 , якщо суд дійде висновку, що майно є спільною сумісною власністю подружжя, слідчий суддя також звертає увагу на те, що до повноважень слідчого судді відповідно до загальних вимог КПК України не віднесено право визначати частки майна подружжя при вирішенні питань передбачених ст.ст. 170 175 КПК України.
На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , про скасування арешту, підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 174, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , про скасування арешту задовольнити частково.
У задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1