Справа № 368/1409/19 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1335/2020 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________
У Х В А Л А
іменем України
05 березня 2020 колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
представника КВК №115 ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 15.01.2020 року щодо засудженого ОСОБА_7 , -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09 лютого 2016 року ОСОБА_7 засуджено за ст. 286 ч. 3 КК України до 10 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 12.05.2015 року по 04.07.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. 13.11.2019 року до Кагарлицький районний суд Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 15.01.2020 рокуклопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення задоволено. ОСОБА_7 від відбуття покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09.02.2016 року у виді позбавлення волі звільнено умовно-достроково на 4 роки 65 днів. Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений ОСОБА_7 відбув частину строку покарання, довів своє виправлення, сумлінно працював, відбуваючи покарання, маючи 11 заохочень, а також 1 дисциплінарне стягнення від 22.08.2018 року за вживання спиртних напоїв у вигляді ДІЗО 14 діб, яке знято 10.01.2019 року в установленому законом порядку.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, прокурор, який брав участь у розгляді клопотання, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 15.01.2020 року та винести нову, якою в застосуванні до засудженого пільги, передбаченої ст. 81 КК України, відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд при застосуванні до засуджених норми ст. 81 КК України мають врахувати весь комплекс даних, які характеризують особу та весь процес виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування покарання, чого не скажеш про засудженого ОСОБА_7 . Так, неодноразовими рішеннями комісії установи виконання покарань у задоволенні подання про застосування ст. 82 КК України засудженому ОСОБА_7 було відмовлено, оскільки він протягом більшої частини відбування покарання, при наявності підстав для застосування положень ст. 81 КК України - відбуття строку відбування покарання, не досяг оціночних підстав для умовно-дострокового звільнення. Судом не надано оцінки стану відшкодування збитків, який добровільно відшкодував лише 8,5 тис. грн.. з суми збитків в розмірі 2117625 грн., що є непропорційною частиною відшкодування, так примусово з заробітної плати засудженого відшкодовано лише 4,6 тис. грн., при цьому протягом часу відбування покарання у ДУ «Кагарлицька ВК (№115)» засудженому видано 31,5 тис. грн. У зв`язку з викладеним, вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Засуджений ОСОБА_7 у своїх запереченнях на апеляційну скаргу зазначає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, дав їм належну оцінку, а доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону. Зазначає, що по прибуттю у ВК він одразу влаштувався на роботу де працював безперервно. Дисциплінарне стягнення хоч і накладалось, однак було зняте, а усі доводи прокурора є необґрунтованими.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку засудженого ОСОБА_7 та представника ДУ «Кагарлицька ВК (№115), які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Становлення особи на шлях виправлення розцінюється як прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставлення до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування менш суворого покарання. При цьому висновок про становлення особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування невідбутої частини покарання більш м`яким, повинен бути заснований на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.
Разом з цим, під сумлінною поведінкою необхідно розуміти дотримання режиму відбування покарання, виконання покладених вироком на засудженого законних обов`язків, виконання законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання, поведінкою в побуті, стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку.
У відповідності п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Так, з матеріалів справи вбачається, що вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09.02.2016 року ОСОБА_7 засуджений за ст. 286 ч. 3 КК України до 10 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. На підставі ч. 5 ст. 72КК України зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 12.05.2015 року по 04.07.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Строк покарання засудженому ОСОБА_7 рахується з 12.05.2015 року.
Застосовуючи до ОСОБА_7 положення ст. 81 КК України, суд першої інстанції послався на те, що засуджений відбув 1/2 строку покарання, мав 11 заохочень, а також 1 дисциплінарне стягнення від 22.08.2018 року за вживання спиртних напоїв у вигляді ДІЗО 14 діб, яке знято 10.01.2019 року в установленому законом порядку, окрім того за час відбування покарання сумлінно працював на МТФ та відшкодовував збитки.
Разом з тим, приймаючи таке рішення, суд першої інстанції не врахував суб`єктивне ставлення обвинуваченого ОСОБА_7 до вчиненого, який не визнав своєї вини, злочин вчинив в стані алкогольного сп`яніння, що засуджений ОСОБА_7 на даний час відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, а наслідки вчиненої ОСОБА_7 дорожньо-транспортної пригоди призвели до загибелі п`яти осіб та заподіянні іншим потерпілим тяжкого та середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а також суб`єктивне ставлення обвинуваченого ОСОБА_7 до вчиненого, який вини не визнав.
Згідно характеристики, наданої начальником ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№115) від 02.12.2019 року, засуджений ОСОБА_7 з 10.08.2016 року по теперішній час відбуває покарання в ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№115). За період перебування в колонії один раз допустив порушення вимог режиму відбування покарання, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, стягнення було зняте в законному порядку. Має десять заохочень від керівництва установи. Працевлаштований робітником ОСОБА_10 ДКВС УКРАЇНИ (№115) на МТФ. Вину у скоєному злочині визнав під час відбування покарання, розкаюється та виказує позитивні наміри на майбутнє.
У відповідності до положень ч. 2 ст. 81 КК України обов`язковою умовою для застосування умовно-дострокового звільнення є те, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним, на думку колегії судів, своєю поведінкою ОСОБА_7 не довів свого виправлення, а тому підстави для умовно-дострокового звільнення відсутні.
Зазначені обставини в сукупності свідчать про те, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання є передчасним.
Звільняючи ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання умовно-достроково, суд першої інстанції мотивуючи своє рішення, зазначив, що засуджений ОСОБА_7 має 11 заохочень, а також 1 дисциплінарне стягнення від 22.08.2018 року за вживання спиртних напоїв у вигляді ДІЗО 14 діб, яке знято 10.01.2019 року в установленому законом порядку, за час відбування покарання сумлінно працював на МТФ, відшкодовує збитки.

Але судом не надано оцінки стану відшкодування збитків. Так, в судовому засіданні досліджено квитанції, що засвідчують сплату 80451 грн., при цьому добровільно засудженим з моменту набрання вироком законної сили відшкодовано лише 8500 грн. з суми збитків в розмірі 2117625 грн., а за виконавчими листами протягом всього часу відбування покарання в ДУ «Кагарлицька ВК (№115)» - 4600 грн.
Висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.
Внаслідок відсутності систематичного виправлення, питання про застосування до засудженого положень ст. 82 КК України вирішувалося негативно. Так, 24.07.2017 року рішенням комісії установи виконання покарань розглядалось питання щодо застосування до засудженого ОСОБА_7 заміни невідбутої частини покарання більш м`яким згідно ст. 82 КК України, але рішенням Кагарлицького районного суду в задоволенні подання установи виконання покарань про застосування ст. 82 КК України було відмовлено.
Тобто, засуджений протягом більшої частини відбування покарання, при наявності частини формальних підстав застосування положень ст. 81 КК України - відбуття 1/2 строку відбування покарання, не досяг оціночних підстав для умовно-дострокового звільнення.
Колегія суддів звертає увагу на те, що умовно-дострокове звільнення засудженого, який не відбув значну частину призначеного покарання строком на 4 роки 65 днів, за даних умов, в тому числі скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння, заподіяння в результаті грубого порушення правил дорожнього руху загибелі п`яти осіб, тяжкого тілесного ушкодження та середньої тяжкості тілесного ушкодження та не визнання особою вини як на досудовому слідстві, так і під час судового розгляду порушує принцип невідворотності та справедливості покарання.
Колегія суддів враховує позицію потерпілих у кримінальному провадженні - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які у своїй заяві, яка надійшла на адресу суду апеляційної інстанції, заперечували щодо задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 та зазначили, що від моменту його засудження і дотепер він не вчинив жодної дії для того щоб вибачитись, а тому вважають, що ОСОБА_7 не розкаявся у вчиненому злочині, а відбутої частини покарання недостатньо для його виправлення.
Доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та безпідставне умовно дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання на думку колегії, є обґрунтованими.
За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою необхідно відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 15.01.2020 року щодо засудженого ОСОБА_7 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09.02.2016 року.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: