Справа № 367/5835/17
Провадження по справі № 1-кп/367/570/2020
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2020 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши в приміщенні Ірпінського міського суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 07.08.2016 р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002697, по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Назарівка, Щербактинського району, Павлоградської області, громадянина України, маючого середню освіту, розлученого, працюючого слюсарем ПрАТ «Техновибух», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_8 07.08.2016 р., близько 24 год 00 хв (точний час не встановлено), перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння, знаходився у гаражному приміщені за власним місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 . До нього в гараж прийшов ОСОБА_6 , який повів розмову про відносини між ним та дружиною ОСОБА_8 , повідомив, що вони коханці.

Приблизно в 00 год 30 хв, ОСОБА_6 направився до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де з дозволу дружини обвинуваченого, ОСОБА_9 , залишився ночувати.

Через деякий час ОСОБА_6 направився до житлового будинку за ОСОБА_6 , якому запропонував вийти на подвір?я житлового будинку.

Вийшовши на подвір?я будинку, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, 07.08.2016 р., приблизно о 01 год 00 хв (точний час не встановлено) знаходячись поряд із входом у гаражне приміщення будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з мотивів помсти ОСОБА_6 через ревнощі до своєї дружини, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, взяв із гаражного приміщення предмет, схожий на рушницю, та здійснив один постріл в область живота ОСОБА_6 , який стояв на подвір?ї біля гаража. Внаслідок цього потерпілому ОСОБА_6 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді проникаючого сліпого поранення черевної порожнини з ушкодженням печінки (4-го сегменту), підшлункової залози в ділянці голівки, малого сальника, з розвитком внутрішньочеревної кровотечі, масивної заочеревинної гематоми, нижньої параплегії, а також у вигляді стороннього тіла у спинномозковому каналі на рівні 1-го поперекового хребця, шо відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя на час заподіяння.

Своїми діями ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, а саме: умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
В судовому засіданні ОСОБА_8 не визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину. Вказував, що він 06.08.2016 р. після роботи, приблизно о 21-00 год, випив з товаришами горілки. Потім заїхав по дорозі додому в магазин, де з товаришами ще випив горілки (всього близько 400 мл). Приблизно о 23-00 год приїхав до себе додому за адресою: АДРЕСА_1 , де в гаражі ремонтував мотоблок. Близько 01-00 год в гараж прийшов потерпілий ОСОБА_6 , розповів, що у нього та його дружини любов. (Про те, що вони були коханцями, він здогадувався і до цього, ОСОБА_6 приходив до його дружини і ночував у них вдома.). На це він сказав ОСОБА_6 , щоб той йшов і не ліз у його сім`ю, але ОСОБА_6 підійшов до нього і наніс йому удар кулаком чи пляшкою у ліву брову. Після цього він нічого не пам?ятає, пригадує лише, що був у травмпункті.

Не зважаючи на невизнання своєї вини, вина ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного вище злочину підтверджується:

- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні повідомив, що із дружиною обвинуваченого, ОСОБА_10 , зустрічався близько 1,5 роки, були коханцями, він проводжав її з роботи додому через те, що ОСОБА_8 бив свою дружину. 06.08.2016 р., приблизно о 23-00 год він прийшов до обвинуваченого в гараж, з собою приніс двохлітрову пластмасову пляшку пива, яке вони спільно вживали. Почав розмову, щоб ОСОБА_8 не бив свою дружину, але спілкування відбулось на підвищених тонах. Він не бив обвинуваченого, коли він прийшов, брова у нього вже була розбита. Потім прийшла дружина обвинуваченого, ОСОБА_10 , і він приблизно о 24-00 год пішов спати до них в будинок. Вночі його розбудив ОСОБА_8 і покликав з ним вийти. Вони вийшли на подвір?я і пішли до гаражу (обвинувачений попереду, а він за ним). Коли ОСОБА_8 опинився у дверному отворі гаража, він щось взяв з кута. Коли він розвернувся, то побачив у нього в руках предмет, схожий на рушницю, на якому був курок та дуло довжиною приблизно 30 см. ОСОБА_8 направив цей предмет в його сторону і вистрелив. Він почув хлопок і більше нічого не пам?ятає;

- показаннями свідка ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні повідомила суду, що в липні-серпні 2016 р. (точніше дату не пам?ятає) вона по закінченню роботи, після 22-00 год, пила з подругами пиво біля магазину «Немішаєв», що в м. Буча, по вул. Тарасівська, де вона працювала продавцем. До них підійшов потерпілий ОСОБА_6 , який її близько року проводжав з роботи додому. Він був у стані алкогольного сп?яніння і кудись пішов. Вони з подругами приблизно через годину пішли до кафе «Гетьман», що в м. Буча, біля залізничного вокзалу, де до неї знову підійшов ОСОБА_6 , але вона сказала, щоб він від неї відстав. Додому, за адресою: АДРЕСА_1 , вона прийшла приблизно о 24-00 год і побачила в гаражі потерпілого ОСОБА_6 та свого чоловіка ОСОБА_8 , у якого була розбита брова. Обидва були в стані алкогольного сп?яніння. Вони сварились, ОСОБА_6 вказував ОСОБА_8 , що він не так відноситься до своєї дружини, на що той казав, щоб не ліз у їх сім?ю. Постоявши з ними приблизно 30 хв, зі словами «Робіть що хочете!» пішла до будинку. ОСОБА_6 попросився у них переночувати, вона не заперечувала і постелила йому окремо. Вночі вона почула як її чоловік, ОСОБА_8 , казав ОСОБА_6 : «Давай вийдемо!». Через деякий час вона також вийшла за ними на подвір?я і побачила, що її чоловік стоїть у дверному отворі гаража, а ОСОБА_6 лежить на землі і тримається руками за живіт. На животі в нього була кров, тому вона відразу викликала медичну допомогу. Коли ОСОБА_6 забрали, вона пішла в хату, а ОСОБА_8 залишився в гаражі, допоки не приїхали працівники поліції;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні повідомила суду, що є матір?ю ОСОБА_6 та разом працювала з ОСОБА_10 продавцем в магазині «Немішаєв». ОСОБА_10 та її син 1,5 роки зустрічались. 06.08.2016 р. до неї на роботу прийшов син і повідомив, що проведе ОСОБА_12 з роботи до дому. В цей день, приблизно о 21-30 хтось телефонував сину на його мобільний телефон, а він відповідав: «Якщо ти будеш ображати ОСОБА_12 , то получиш по шиї!». У відповідь почув: «Получиш 9 гр свинцю!». ОСОБА_8 знав, що її син зустрічається із ОСОБА_10 , бо вона сама розповідала їй, що про це розказала чоловікові. В цей же день, приблизно о 24-00 год їй зателефонував син і сказав, що все добре і приїде додому вранці. Наступного дня, 07.08.2016р., приблизно о 10-20 год, їй зателефонувала ОСОБА_9 і повідомила, що її син в реанімації, а ОСОБА_8 забрала поліція. В лікарні їй повідомили, що у сина вогнепальне поранення;

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08.08.2016 р. (т. 1 а.с. 68), з якого вбачається, що 07.08.2016 р., в 04-14 год до поліції надійшло повідомлення від лікаря КЗ КОР «Ірпінська міська лікарня» про те, що на кареті швидкої медичної допомоги був доставлений ОСОБА_6 з вогнепальним пораненням передньої черевної стінки;

- довідкою травмпункту Ірпінської ЦМЛ № 8420, довідками Ірпінської ЦМЛ (т. 1 а.с. 73, 75, 76), згідно яких 07.08.2016 р. ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп?яніння, надана медична допомога у зв?язку із вогнепальним пораненням передньої черевної стінки;

- протоколом огляду місця події від 07.08 з ілюстративною фототаблицею (т. 1 а.с. 79-89), яким зафіксовано місце вчинення злочину та виявлено і вилучено серветки, футболку, шорти ОСОБА_8 з плямами бурого кольору;

- висновком експерта від 20.10.16 № 212 (т. 1 а.с. 121-122), згідно якого на ваті, серветках та ватних паличках, які буди вилучені під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено сліди крові потерпілого ОСОБА_6 ;

- висновком експерта від 17.10.16 № 209 (т. 1 а.с. 128-129), згідно якого у ОСОБА_6 під час надходження 07.08.2016 р. до Ірпінської ЦМЛ мали місце тілесні ушкодження у вигляді проникаючого сліпого поранення черевної порожнини з ушкодженням печінки (4-го сегменту), підшлункової залози в ділянці голівки, малого сальника, з розвитком внутрішньочеревної кровотечі, масивної заочеревинної гематоми, нижньої параплегії, а також у вигляді стороннього тіла у спинномозковому каналі на рівні 1-го поперекового хребця, яке утворилось від одноразової дії предмету, можливо спричинене 07.08.2016 р. пострілом із вогнепальної зброї спорядженої кулею за обставин, зазначених у постанові слідчого, та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя на час заподіяння;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 19.06.2018 р. з відеозаписом його проведення, що міститься на оптичному диску для лазерних систем зчитування (т. 1 а.с. 185-189), згідно яких потерпілий підтвердив показання, дані ним в судовому засіданні, і показав як все відбувалось на місці;

- висновком експерта від 27.08.19 № 19/11-1/49-СЕ/19 з ілюстративною фототаблицею (т. 2 а.с. 28-36), згідно якого на змивах з правої руки ОСОБА_8 , які були здійснені під час його затримання 07.08.2016 р., маються сліди компонентів, характерних для продуктів пострілу, що здійснювались з використанням набоїв, споряджених нітроцелюлозним порохом.

Решту наданих суду доказів суд не приймає до уваги, оскільки вони не доводять чи не спростовують будь-яких обставин скоєння злочину.

Суд відкидає посилання обвинуваченого на те, що він не пам?ятає, що відбувалось 07.08.2016 р. після нанесення йому удару в брову потерпілим, оскільки відповідно до висновку судово-психіатричного експерта від 05.09.18 № 413 (т. 1 а.с. 229-230) ОСОБА_8 під час інкримінованих йому подій на психічне захворювання не страждав, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані, не мав ознак психічного захворювання, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Суд не приймає до уваги посилання захисника на те, що на знайденій в гаражі пляшці з-під пива відсутні відбитки пальців обвинуваченого і сам він не вживав такого пива, оскільки такі обставини не спростовують встановлені вище обставини скоєння ОСОБА_8 злочину.

Безпідставним суд вважає посилання захисника на відсутність предмету, з якого було здійснено постріл в потерпілого, як на підставу відсутності причетності обвинуваченого до злочину, оскільки потерпілий підтвердив в судовому засіданні, що бачив такий предмет в руках у ОСОБА_8 , коли той здійснював в нього постріл. Суд вважає такі показання правдивими, оскільки ОСОБА_6 зміг описати деталі такого предмету, в той час як доказів наявності іншої особи, яка би могла здійснити постріл, суду не надано, а між тим, після того як обвинувачений з потерпілим вийшли з дому на подвір?я, до моменту виявлення ОСОБА_9 наслідків пострілу в потерпілого пройшов незначний проміжок часу.

До того ж, ОСОБА_8 мав час сховати або знищити такий предмет до приїзду працівників поліції, оскільки після того, як ОСОБА_6 забрала карета швидкої медичної допомоги, він до приїзду працівників поліції залишився в гаражі, що підтвердила в судовому засіданні його дружина ОСОБА_9 .

Суд не приймає до уваги посилання захисника ОСОБА_7 на те, що висновок експерта від 27.08.19 № 19/11-1/49-СЕ/19 (т. 2 а.с. 28-36) є недопустимим доказом в силу того, що сліди пороху виявлено лише на правій руці обвинуваченого, оскільки така обставина не є підставою, передбаченою ст.ст. 87, 88 КПК України, для визнання такого доказу недопустимим.

Посилання захисника на те, що експерт повертав до суду речі, передані для проведення експертизи, у зв?язку із їх неналежним упакуванням, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

Невизнання ОСОБА_8 своєї вини суд розцінює як обраний ним спосіб захисту і намагання уникнути покарання.

Обираючи міру покарання, суд враховує, що обвинувачений скоїв злочин, який відноситься до тяжких злочинів, як особа він характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має на утриманні неповнолітню доньку.

Обставин, що пом`якшують покарання, суд не знаходить.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, є скоєння злочину у стані алкогольного сп?яніння.

При цьому, суд вважає недоречним посилання захисника на те, що це не може бути обтяжуючою обставиною, тому що обвинувачений вживав алкогольні напої лише до того, як прийти додому і не вживав їх з потерпілим.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України при призначенні покарання обставинами, які його обтяжують, визнаються вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів.

Жодних вказівок на час чи обставини, за яких особа набула стану алкогольного сп?яніння, не міститься, тому суд не приймає до уваги такі посилання захисника.

Враховуючи зазначені обставини в їх сукупності, те, що обвинувачений не визнав свою вину у вчиненому, не зробив для себе належних висновків, суд вважає, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначає йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 121 КК України.

Обираючи розмір покарання, суд враховує, що розмір покарання повинен бути справедливим і достатнім для виправлення особи.

Суд не вважає за можливе обрати покарання в найнижчому розмірі, оскільки обвинувачений не визнав своєї вини у скоєному та відсутні пом`якшуючі для цього обставини.

Суд також не вбачає за необхідне призначення покарання у найбільшому розмірі, оскільки обвинувачений раніше не судимий, позитивно характеризується, а розмір покарання повинен бути справедливим і достатнім для виправлення особи.

Запобіжний захід суд не обирає, оскільки до суду не надходили подібні клопотання.

Речовими доказами суд розпоряджається відповідно до ст. 100 КПК України.

Понесені по провадженню процесуальні витрати суд вважає за необхідне відшкодувати за рахунок обвинуваченого в межах наданих суду доказів.

В даному кримінальному провадженні потерпілий ОСОБА_6 звернувся з позовом до обвинуваченого ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення. Свій позов потерпілий мотивує тим, що внаслідок скоєння 07.08.2016 р. ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме: здійснення в нього вистрілу, йому було спричинено тілесні ушкодження у вигляді проникаючого сліпого поранення черевної порожнини з ушкодженням печінки (4-го сегменту), підшлункової залози в ділянці голівки, малого сальника, з розвитком внутрішньочеревної кровотечі, масивної заочеревинної гематоми, нижньої параплегії, а також у вигляді стороннього тіла у спинномозковому каналі на рівні 1-го поперекового хребця, яке утворилось від одноразової дії предмету, можливо спричинене пострілом із вогнепальної зброї спорядженої кулею, та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя на час заподіяння. В результаті лікування він зазнав збитків в розмірі 27 311,72грн. Вказує, що через неправомірні дії обвинуваченого він зазнав моральної шкоди, яку він оцінює в 200 000,00 грн. У зв`язку із наведеним просить суд стягнути з ОСОБА_8 на його користь 27 311,72грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 200 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.
В судовому засіданні потерпілий та його представник підтримали позов, просили його задовольнити.
Обвинувачений та його захисник, не оспорюючи розмір завданих потерпілому збитків, заперечували проти позову, оскільки таку шкоду не завдано обвинуваченим.
Суд, заслухавши доводи та заперечення учасників провадження, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що позов ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Так, судом встановлено, що внаслідок вчинення 07.08.2016 р. ОСОБА_8 зазначеного вищезлочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, ОСОБА_6 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді проникаючого сліпого поранення черевної порожнини з ушкодженням печінки (4-го сегменту), підшлункової залози в ділянці голівки, малого сальника, з розвитком внутрішньочеревної кровотечі, масивної заочеревинної гематоми, нижньої параплегії, а також у вигляді стороннього тіла у спинномозковому каналі на рівні 1-го поперекового хребця.
В результаті лікування таких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 зазнав витрат в розмірі 27 311,72грн., що підтверджується касовими чеками, товарними чеками, квитанціями та видатковими накладними (т. 1 а.с. 54-67).

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Згідно з ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом (ст. 1167 ЦК України).
Отже, на підставі наведеного суд дійшов висновку, що матеріальна шкода, завдана ОСОБА_6 у зв?язку із ушкодженням його здоров?я, повинна бути відшкодована обвинуваченим, тому стягує з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 27 311,72 грн.

Крім того, суд вважає, що завданням тілесних ушкоджень ОСОБА_6 було завдано моральну шкоду, яку необхідно відшкодувати за рахунок обвинуваченого. Однак, суд вважає, що визначений потерпілим розмір моральної шкоди, враховуючи особу та майновий стан обвинуваченого дещо завищений. Крім того, суд враховує, що нанесенню тілесних ушкоджень передувала неетична поведінка потерпілого, тому стягує з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди 30 000,00 грн.

Керуючись ч. 1 ст. 121 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 07 (сім) років.

Строк відбування покарання рахувати з дати його затримання з метою направлення для відбування покарання, зарахувавши у строк відбування покарання згідно з ч. 5 ст. 72 КК України час перебування ОСОБА_8 під вартою з 07.08.2016 р. по 09.08.2016 р. включно з розрахунку одному дню попереднього ув?язнення відповідає два дні позбавлення волі.

До вступу вироку у законну силу запобіжний захід ОСОБА_8 не обирається.

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 у відшкодування матеріальної шкоди 27 311,72 грн. та у відшкодування моральної шкоди 30 000,00 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати по справі за проведення експертиз у розмірі 8 064,24 грн.

Речові докази по справі знищити.

На вирок до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області може бути подано апеляцію на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку, з підстав, визначених ст.ст. 394, 473 КПК України.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, у разі неподання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги з дня залишення вироку без змін апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_1