ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2153/20 Справа № 193/481/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року, про відмову в умовно достроковому звільненні засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

в режимі відеоконференції

засудженого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року відмовлено в задоволенні подання начальника ДУ "Софіївська виправна колонія (№45)" про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 .
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення і не заслуговує умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі на невідбутий термін, як особа, яка сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення.

В апеляційній скарзі:
- засуджений просить застосувати до нього умовно-дострокове звільнення, оскільки він повністю довів своє виправлення ставленням до праці.
В обґрунтовування зазначає, що перебуваючи в місцях позбавлення волі він намагався дотримувати всіх норм та правил, про що свідчить його позитивна характеристика. Також вказує, що весь час працює в деревообробному цеху, на безоплатних умовах, приймає участь в будівельних роботах по благоустрою місць позбавлення волі. Зазначає, що 5 разів був заохочений керівництвом колонії.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, думку прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд прийшов до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Згідно вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
В роз`ясненнях наданих у п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).
За приписами ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.
Колегія суддів, перевіряючи доводи апеляції, вважає, що суд першої інстанції, всебічно, повно і об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого ОСОБА_5 , його поведінку і відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених за весь час відбуття покарання, та дійшов до законного і обґрунтованого висновку, що на даний час засуджений ОСОБА_5 не довів своє виправлення.
За наявними в матеріалах справи даними про особу засудженого ОСОБА_5 встановлено, що останній відбуває покарання за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2017 року за ч.3 ст.15, ч.2 ст. 289 КК України, яким призначено покарання у виді 5 років 1 місяць позбавлення волі. Зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 10 січня 2017 року до набрання вироку законної сили, згідно статті 72 частина 5 кримінального кодексу України. Вирок набрав законної сили 13 березня 2017 року.
Початок строку 10 січня 2017 року, кінець строку: 08 грудня 2021 року.
Згідно характеристики, засуджений ОСОБА_5 з 16.01.2017 року утримувався в Криворізькій установі виконання покарань Дніпропетровської області (№3), характеризувався задовільно, заохочень та стягнень не мав.
В Софіївській ВК №45 відбуває покарання з 27.03.2017 року, характеризується позитивно, за добру поведінку та ставлення до праці має чотири заохочення, мав два стягнення, одне з яких достроково зняте, а інше погашене.
Апеляційний суд також зважає, що ОСОБА_5 засуджений за тяжкий злочини, мав два стягнення, які погашені в установленому законом порядку, має цивільний позов на суму 491,04 гривень, який не погашений, на іспитовому строку вчинив кримінальне правопорушення, раніше звільнявся умовно-достроково. Також, його позитивна характеристика та наявність чотирьох заохочень не може достатньо впевнено свідчити в період передування права про позитивні зміни, які відбуваються в особистості засудженого та що вони створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, тому підстави вважати, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення відсутні.
Колегія суддів зважає, що сама по собі позитивна поведінка засудженого, дотримання ним умов і порядку в установі та залучення до праці, на що вказує засуджений ОСОБА_5 в своїй апеляційній скарзі, не є достатньо переконливими важелями для ствердження доведеності засудженим свого виправлення, оскільки звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а тому розглядаються усі дані про особу засудженого, те, що він вчинив новий злочин в період іспитового строку, та раніше звільнявся умовно-достроково. Дотримання засудженим порядку і умов відбування покарання в установі є його обов`язком, і не може дана обставина слугувати окремою підставою для висновку про доведеність засудженим свого виправлення.
З врахуванням викладеного, розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового процесу, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення і не заслуговує умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі на невідбутий термін, як особа, яка сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення.
За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення і не заслуговує умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі на невідбутий термін, як особа, яка сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення
З огляду на викладене, колегія суддів, не вбачає достатньо переконливих підстав для звільнення засудженого ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання умовно-достроково, і вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, підстав для її зміни чи скасування апеляційним судом не встановлено, а тому в задоволенні апеляційної скарги засудженого слід відмовити.
Керуючись, ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року, про відмову в умовно достроковому звільненні засудженого ОСОБА_5 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ____________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4