УХВАЛА
16.06.2020 Справа №607/25455/19

провадження 1-кп/607/101/2020

16 квітня 2020 року

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника-адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду у м.Тернополі кримінальне провадження №0001848 від 19 червня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2ст.186 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження №0001848 від 19 червня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2ст.186 Кримінального кодексу України.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 13.03.2020 р. постановалено кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0002353 від 14.08.2019 р. про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України ( судова справа №607/25815/19 ( 1-кп/607/6347/2020) передати судді Тернопільського міськрайонного суду ОСОБА_1 для вирішення питання про його об`єднання з кримінальним провадженням, внесеним до ЄРДР за №0001848 від 19.06.2019 р. про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України ( судова справа №607/25455/19 ( 1-кп/607/1621/2019).

У судовому засіданні, судом ініційовано питання щодо можливості об`єднання вказаних кримінальних проваджень відносно ОСОБА_4 в одне провадження.

Прокурор, обвинувачений та його захисник у судовому засіданні не заперечили з приводу об`єднання кримінальних проваджень.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінальних проваджень, суд вважає, що вказані кримінальні провадження відносно ОСОБА_4 підлягають об`єднанню, виходячи з наступного.
Із ст.334 КПК України вбачається, що матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу. У разі якщо на розгляд місцевого суду надійшли матеріали кримінального провадження щодо особи, стосовно якої цим судом вже здійснюється судове провадження, воно передається складу суду, що його здійснює, для вирішення питання про їх об`єднання.

Згідно із ч.1 ст. 217 КПК України, у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, а також матеріали досудових розслідувань, по яких не встановлено підозрюваних, проте є достатні підстави вважати, що кримінальні правопорушення, щодо яких здійснюються ці розслідування, вчинені однією особою (особами).

Враховуючи, що вказані кримінальні провадження стосуються однієї і тієї ж особи ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кількох злочинів, відповідно до положень ст.217 КПК України, суд вважає, що є підстави для об`єднання вказаних кримінальних проваджень в одне провадження.

Крім того, у судовому засіданні, прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки продовжують існувати ризики, що визначені при застосуванні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора про продовження відносно підзахисного дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на його безпідставність, а саме відсутність ризиків передбачених ст.177 КПК України, що є підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просить, змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_4 , під час трансляції відеоконференції, свого захисника підтримав.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання, матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Так, Ухвалою колегії суддів Тернопільського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 02 листопада 2019 року.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 23.12.2019 року запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, залишено без змін та продовжено останньому строк тримання під вартою терміном до двох місяців, а саме до 21.01.2020 року.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 20.02.2020 року запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, залишено без змін та продовжено останньому строк тримання під вартою терміном до двох місяців, а саме до 21 квітня 2020 року до 23 годин 59 хвилин.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 16.04.2020 року запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, залишено без змін та продовжено останньому строк тримання під вартою терміном до двох місяців, а саме до 16 квітня 2020 року до 23 годин 59 хвилин.

Згідно із ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.1, ч.2 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Статтею 5 Рекомендації Комітету Європи від 27.06.1980 "Про взяття під варту до суду" зауважується на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

При вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 дії запобіжного заходу, окрім наявної обґрунтованої підозри, суд вважає, що у даному кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, визначенні ст.177 КПК України та встановлені при застосуванні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме те, що обвинувачений може переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Зокрема, ризиком того, що обвинувачений може переховуватись від суду є те, що він, усвідомлюючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, одне з яких за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого злочину проти власності, зокрема, позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, може навмисно переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності та з метою унеможливлення проведення необхідних процесуальних дій.

Ризиком того, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих у цьому кримінальному провадженні є те, що перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити дії з метою залякування потерпілих по кримінальному провадженню, а тому справжній інтерес суспільства полягає у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб, незважаючи на існування презумпції невинуватості, що переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого на свободу.

Ризиком того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується є те, що обвинувачений на даний час ніде не працює та не навчається, немає постійного джерела доходу, що може спонукати його до вчинення корисливих злочинів, з метою отримання коштів для виїзду з місця проживання та переховування від органу досудового розслідування та суду.

Ризиком того, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином є те, що знаходячись на волі, а саме в разі обрання іншого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, обвинувачений матиме можливість координувати свої дії із іншими особами, з метою уникнення ним кримінальної відповідальності .

Також, судом враховано дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме те, що він ніде не працює, хоча є особою працездатного віку, є неодруженим, утриманців не має, стан його здоров`я, вік та нестійкі соціальні зв`язки останнього, а також те, що він раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, в тому числі злочинів проти власності, що свідчить про систематичність та стійкість протиправної поведінки обвинуваченого, його небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин, переконливості наявних ризиків, та особи обвинуваченого ОСОБА_4 суд дійшов висновку, що обставини, які встановленні судом, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку обвинуваченого та запобігти вищевикладеним ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому враховуючи вимоги ст.178 КПК України та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає за необхідне запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 , у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, продовживши останньому строк тримання під вартою, що не перевищує 60 діб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 217, 331, 371, 372, 392 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати кримінальне провадження №0001848 від 19 червня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України ( судова справа №607/25455/19 ; судове провадження №1-кп/607/101/2020) у одне провадження із кримінальним провадженням №0002353 від 14 серпня 2019 р. про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України ( судова справа №607/25815/19; судове провадження №1-кп/607/347/2020), присвоївши об`єднаному кримінальному провадженню номер судової справи №607/25455/19 ; судове провадження №1-кп/607/101/2020.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, застосованого до ОСОБА_4 , у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернопіль, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого) у вигляді тримання під вартою до 60 діб, а саме до 15 серпня 2020 року до 23 годин 59 хвилин.
Відкласти судовий розгляд у кримінальному провадженні №0001848 від 19 червня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2ст.186 Кримінального кодексу України, призначивши судове засідання на 04 серпня 2020 року о 11 год. 30 хв., про що повідомити учасників.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити Начальнику Державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№26»), для відому.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, що визначене ч. 1 ст. 392 КПК України. Апеляційна скарга на ухвалу суду в частині вирішення продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом семи діб з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Головуючий суддяОСОБА_1