Справа № 203/1878/19
Провадження № 1-кп/206/79/20
У Х В А Л А

16 березня 2020 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретареві ОСОБА_2 ,
за участі:
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження № 0000042 відносно ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 368 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Самарського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження за обвинувальним актом, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000042 відносно ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , яке обґрунтував тим, що останній обвинувачується у тяжкому злочині, за яке передбачено покарання до десяти років позбавлення волі, та існують ризики передбачені п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, у зв`язку з чим просив застосувати до останнього такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав вищезазначене клопотання.
Потерпілий та представник потерпілого в судовому засіданні підтримали клопотання прокурора.
Захисник-адвокат ОСОБА_8 та обвинувачений в судовому засіданні заперечували проти вищезазначеного клопотання.
Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, додаткового дослідивши в нарадчій кімнаті матеріали обвинувального акту, приходить до наступного висновку.
Згідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до п.2 ч.2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на яку вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, рішенням Європейського суду з прав людини від 01 червня 2006 року у справ «Мамедова проти Росії», визначено, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу подальшого позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

В судовому засіданні прокурором не було доведено ризиків, передбачених п.п.1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України та в матеріалах справи також відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_10 може переховатися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_10 в кожне судове засідання з`являється за першою же вимогою суду, тому даний ризик, суд вважає не обгрунтованим.

Також в матеріалах, доданих до клопотання, відсутні докази того, що ОСОБА_10 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування закінчено, а всі матеріали кримінального провадження перебувають у прокурора. Що стосується перешкоджання кримінального провадженню іншим шляхом, суд також не приймає цей довід до уваги, оскільки досудове слідство закінчено, проведенні всі процесуальні дії та ОСОБА_9 була пред`явлена підозра, тому ОСОБА_10 не зможе перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом. Окрім цього, щодо ризику про незаконний вплив на потерпілого та свідків, суд також не приймає до уваги, оскільки прокурором не надано доказів на обґрунтування цього ризику.

Виходячи з вищезазначеного суд вважає за необхідне відмовити прокурору в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 197, 331, 372 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :
В задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1