Справа № 716/678/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.01.2020 м.Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю сторони обвинувачення:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8

представників потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10

з участю сторони захисту:

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13

обвинуваченого ОСОБА_14

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , має середню-спеціальну освіту, не працює, неодружений, має на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судимий,
в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст.286 ч.2 КК України,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_14 23.06.2013, приблизно о 23 годині 25 хвилин, керуючи технічно справним мікроавтобусом марки «Mercedes-Benz Sprinter 311CDI», номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Центральній в с. Горішні Шерівці, Заставнівського району, Чернівецької області, зі сторони м. Чернівці, на швидкості більше 60 км/год., що перевищує допустиму в межах населеного пункту. Наближаючись до другорядної дороги, що веде в напрямку ресторану «Плесо», обвинувачений ОСОБА_14 , не врахував дорожньої обстановки, проявив неуважність та самовпевненість у своїх діях, не впевнився у безпечності виконаного ним маневру, змінив напрямок руху на зустрічну смугу з подальшим виїздом на ліве узбіччя, де допустив наїзд на велосипедистів потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які рухались у зустрічному напрямку.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 1056 мд від 17.07.2013, заподіяні тілесні ушкодження у вигляді забійної рани м/т тім`яно-потиличної ділянки, рваної рани по латаральній поверхні лівого стегна, крапкової рани по тильній поверхні в проекції 5 п`ясткової кістки правої кисті, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя.
Потерпілому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 1057 мд від 17.07.2013, спричинені тілесні ушкодження у вигляді перелому хірургічної шийки лівої плечової кістки без зміщення, косого перелому лівої ключиці в середній третині із незначним зміщенням, множинних синців та саден тулуба, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.
Дорожньо-транспортну пригоду обвинувачений ОСОБА_14 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.п. 2.3 (б), 2.9 (а), 10.1 та 12.4 встановлених «Правилами дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету міністрів України за №1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002, які вимагають від водія:
- п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
- п. 2.9. Водію забороняється:
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;
- п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
- п. 12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_14 порушив правила безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом, що заподіяло тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_8 , а також спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 , скоївши кримінальне правопорушення передбачене ст.286 ч.2 КК України.

Вказаних висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 за наведених вище обставин свою вину в пред?явленому обвинуваченні не визнав, однак частково визнав обставини викладені в обвинувальному акті та показав наступне. 23 червня 2013 року близько 23-00 години він керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Sprinter 311CDI», номерний знак НОМЕР_1 та рухався по вул. Центральній в с. Горішні Шерівці, Заставнівського району, Чернівецької області, зі сторони м. Чернівці в напрямку села. Він їхав без пасажирів та при цьому не перебував в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Швидкість його автомобіля складала близько 60-70 км/год., а видимість дороги була близько 15-20 метрів. Наближаючись до повороту в ресторан «Плесо», він на відстані близько 50 м побачив, що з другорядної дороги на головну виїжджає транспортний засіб марки Фольксваген Транспортер Т4 червоного кольору, який перебував на відстані близько 3-4 метрів. Йому здалося, що останній має намір здійснити маневр виїзду на його смугу руху, а тому він з метою уникнення зіткнення виїхав на зустрічну смугу руху головної дороги, при цьому швидкість він не скидав. Раптово на відстані 20 метрів він побачив силуети велосипедистів, які їхали по зустрічній смузі руху в напрямку м.Чернівці. Останні намагалися уникнути зіткнення, а тому з`їхали на узбіччя. Його автомобіль почало носити, він подав звуковий сигнал, однак зіткнення він уникнути не зміг. При цьому показав, що екстрене гальмування він не застосовував, а якби так вчинив, то міг би уникнути зіткнення шляхом зупинки свого автомобіля. Після наїзду на потерпілих він зупинився на відстані біля 15-20 метрів від них. Після цього прибігли очевидці події та сторонні люди. Він перебуваючи в шоковому стані через 15 хвилин сів за кермо свого автомобіля та поїхав в напрямку с.Г.Шерівці де і повідомив працівників поліції про ДТП. Показав також суду, що він добровільно в повному обсязі відшкодував потерпілим завдану шкоду, однак вчинив це він добровільно та не через те, що вважає себе винним.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 просив його виправдати, оскільки вважає, що прокурором не доведено його вину та звернувся до суду із заявою про звільнення його від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» у зв`язку з тим, що на момент вчинення діяння, що йому інкримінують він мав дитину відносно якої не був позбавлений батьківських прав.
Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_14 та кваліфікацію кримінального правопорушення, а також часткове визнання фактичних обставин справи, суд вважає, що вина обвинуваченого доведена належними та допустимими доказами наданими стороною обвинувачення, які були предметом безпосереднього дослідження в судовому засіданні.

Так вина обвинуваченого ОСОБА_14 підтверджується наступними доказами.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 показав, що 23 червня 2013 року він разом з потерпілим ОСОБА_8 перебували в с.Г.Шерівці Заставнівського району Чернівецької області. Близько 22-00 години пройшов дощ та після цього вони виїхали з села в напрямку м.Чернівці. При цьому вони рухалися по узбіччю правої смуги руху попутного напрямку. Попереду їхав потерпілий ОСОБА_8 , оскільки у нього були світловідбивачі на кермі та передньому крилі, а він їхав на відстані чотири метри позаду, оскільки світловідбивач був у нього лише позаду. Приблизно на відстані 100 метрів до повороту до ресторану «Плесо» він побачив, що на відстані близько 200 метрів їде транспортний засіб обвинуваченого ОСОБА_14 на швидкості близько 70 км/год., який виляв по дорозі. З другорядної дороги від ресторану дійсно виїжджав транспортний засіб Фольксваген Транспортер, однак він зупинився на значній відстані та не створив жодної перешкоди обвинуваченому. Вони перебували на відстані близько 60 м від перехрестя та він зрозумів, що автомобіль обвинуваченого їде на них. Вони намагалися податися максимально на узбіччя, однак там був рівчак і вони могли впасти. Екстреного гальмування обвинувачений не застосовував, як і не подавав жодного звукового сигналу. Зіткнення відбулось передньою лівою частиною автомобіля на узбіччі. Внаслідок ДТП він отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Вказав, що жодних претензій до обвинуваченого він не має, оскільки останній в повному обсязі відшкодував йому завдані збитки. Щодо виду та міри покарання, то вказав, що просить його суворо не карати та не застосовувати позбавлення волі.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 дав суду покази аналогічні показам потерпілого ОСОБА_7 . Також уточнив суду, що у нього дійсно на велосипеді були світловідбивачі розташовані на передньому крилі, на педалях та шпицях колеса. Підтвердив ту обставину, що водій, який виїжджав від ресторану «Плесо» на головну дорогу не створив перешкоди обвинуваченому, оскільки зупинився на відстані біля 5-6 метрів від перехрестя. Також вказав, що йому повністю відшкодована шкода, він будь-яких претензій до обвинуваченого не має та просить його суворо не карати та не позбавляти волі.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показав, що 23.06.2013 близько 23-00 години він перебуваючи в ресторані «Плесо» в с.Г.Шерівці Заставнівського району Чернівецької області на автомобілі марки Фольксваген Транспортер Т4 червоного кольору виїжджав з другорядної на головну дорогу. На відстані близько 60-80 метрів до перехрестя він побачив автомобіль марки Мерседес Бенц Спрінтер, який рухався в напрямку села від м.Чернівці на швидкості біля 50 км/год з увімкненим ближнім світлом фар. При цьому він жодним чином не створював аварійної обстановки для водія вказаного автомобіля, оскільки зупинився на значній відстані від перехрестя. Транспортний засіб Мерседес Бенц Спрінтер проїхав перехрестя вже по зустрічній смузі, на його думку водій обминав ями, які знаходились на проїжджій частині. В подальшому він зрозумів, що сталася ДТП на відстані близько 50 м від перехрестя на зустрічній смузі руху для вказаного водія. Коли він підійшов, то побачив, що два велосипедисти лежать в канаві. Підійшовши до автомобіля Мерседес Бенц Спрінтер він побачив, що ним керував обвинувачений ОСОБА_14 , останній перебував в шоковому стані. Також показав суду, що в момент наближення до перехрестя позаду нього жодного автомобіля не було. Щодо проведення з ним слідчого експерименту, то повідомив, що відомості дані ним відповідають дійсності.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показав суду, що в червні місяці 2013 року він перебував в ресторані «Плесо» в с.Г.Шерівці Заставнівського району. Приблизно о 23-00 годині він на власному автомобілі марки Опель Омега разом з пасажирами виїжджав з вказаного закладу наближаючись до головної дороги з асфальтовим покриттям. Перед ним їхав автомобіль марки Фольксваген Транспортер Т4. Вони зупинились на відстані 15 м від головної дороги, при цьому відстань між їхніми автомобілями складали біля 1,5 м. Він помітив як з лівої сторони з напрямку від м.Чернівці в бік села на швидкості близько від 60 до 100 км/год їхав транспортний засіб марки Мерседес Бенц Спрінтер. Жодних перешкод у водія вказаного автомобіля не було. Проїхавши їх він в світлі фар побачив, що від села в напрямку міста їдуть велосипедисти по своїй смузі руху. Зіткнення з ними відбулось на їх смузі руху коли автомобіль марки Мерседес Бенц Спрінтер перебував лівою частиною на узбіччі зустрічної смуги руху та правою частиною на проїжджій частині зустрічної смуги руху. Він під`їхав на місце ДТП, яке знаходилось на відстані близько 100 м від перехрестя, та почав підсвічувати фарами. У нього в салоні був лікар, а тому він почав надавати допомогу одному з потерпілих. При цьому один з потерпілих лежав на узбіччі, а інший перебував в канаві, однак обоє перебували в свідомості. Хтось з присутніх викликав швидку допомогу. Коли він підійшов до автомобіля Мерседес Бенц Спрінтер, то побачив, що за кермом перебував обвинувачений ОСОБА_14 , останній на його думку, перебував в стані алкогольного сп`яніння, оскільки він відчув різкий запах алкоголю в салоні. Інших пасажирів у нього не було. Через деякий час обвинувачений ОСОБА_14 поїхав в напрямку села та згодом повернувся з працівниками міліції. Також в судовому засіданні свідок підтвердив факти викладені в протоколі слідчого експерименту проведеного з ним.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду показала, що вона була понятим під час проведення огляду місця події. Тієї ночі, дату вона не пам`ятає, було темно та в місці ДТП неосвітлена ділянка дороги. В її присутності проводились слідчі дії, її ознайомлювали з матеріалами та вона їх підписала. Також вказала, що разом з нею в якості понятого був присутній ОСОБА_15 , її односельчанин. Подробиць аварії вона не знає.

Також в судовому засіданні допитаний в якості свідка начальник СВ Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_18 , який показав суду, що саме ним складався протокол огляду місця ДТП, а також складався план-схема до нього. Всі відомості отримані в результаті даної слідчої дії зафіксовані у даних документах. Також показав, що оперуповноважений ОСОБА_19 , який приймав участь в ході огляду за його дорученням міг дописати дані та номер телефону понятих, свідків. Щодо наявності чи відсутності ям та вибоїн на дорожньому покритті, то вказав, що якби вони мали місце, то про це було б відображено в протоколі.

Допитаний в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту в якості свідка ОСОБА_20 суду показав наступне. Протягом деякого часу у нього в провадженні як слідчого перебувало вказане кримінальне провадження. В ході цього він проводив із свідком ОСОБА_16 слідчий експеримент. Будучи на місці ДТП були задіяні аналогічні транспортні засоби, що перебували під керуванням обвинуваченого та свідків, а також задіяні два велосипеда з світловідбивачами. Умови проведення слідчого експерименту відповідали погоднім та дорожнім умовам в день ДТП. Зауважень у учасників даної слідчої дії не було. При цьому в ході проведення слідчого експерименту проводилось фотографування, однак з об`єктивних причин він не долучив фотографії до протоколу слідчої дії.

В судовому засіданні під час свого допиту вищевказаний свідок надав суду на цифровому носії фотографії виконані під час проведення слідчого експерименту з свідком ОСОБА_16 , які зі згоди учасників процесу були предметом дослідження. Оглядом зазначених фотографій об`єктивно встановлено та підтверджено зміст протоколу слідчого експерименту та отриманих в ході цього даних.

Крім наведених вище показів обвинуваченого, потерпілих та свідків, вина обвинуваченого на думку суду є доведеною також і письмовими доказами кримінального провадження.

Зокрема з протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 24.06.2013 року та фототаблиці до нього, а також переглянутого відеофайлу (а.с. 1-17 том 2) вбачається, що в ході огляду, який проводився в присутності понятих та спеціаліста, встановлено, що на місці ДТП стан дорожнього покриття мокре, лінії дорожньої розмітки відсутні, ділянки дороги не освітлена. Також вбачається розкидання речей, частин одягу, уламки автомобіля та велосипедів, які знаходяться на узбіччі. Наявні сліди гальмування, що розташовані частково на узбіччі та частково на проїжджій частині. Зафіксовано також наявні пошкодження транспортного засобу, яким керував обвинувачений ОСОБА_14 .

Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу від 24.06.2013 (а.с. 18-20 том 2) зафіксовано наявні пошкодження на автомобіля марки Мерседес Бенц Спрінтер.

На план-схемі до протоколу огляду місця ДТП (а.с. 21 том 2) відображено об`єктивні дані умов та даних отриманих та зафіксованих в ході проведення вказаної слідчої дії.

Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу від 25.06.2013 та фото таблиці до нього (а.с. 24-28 том 2) проведеного з участю спеціаліста та понятих, а саме велосипеда марки «Десна» зафіксовано наявні ушкодження та стан після ДТП.

Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу від 25.06.2013 та фото таблиці до нього (а.с. 31-35 том 2) проведеного з участю спеціаліста та понятих, а саме велосипеда марки «Ягуар» зафіксовано наявні ушкодження та стан після ДТП. Зафіксовані пошкодження передньої частини підтверджують факт контактування транспортного засобу з велосипедом саме передніми частинами.

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 05.12.2013, схеми та фото таблиці до нього (а.с. 37-47 том 2) проведеного з потерпілим ОСОБА_7 , останній детально розповів про обставини дорожньо-транспортної пригоди, розташування транспортних засобів на проїжджій частині та місце наїзду на нього. Проведено необхідні заміри відстаней на місцевості.

Згідно протоколу слідчого експерименту від 05.12.2013, схеми та фото таблиці до нього (а.с. 42-46 том 2) проведеного з потерпілим ОСОБА_8 , останній також детально розповів про обставини дорожньо-транспортної пригоди, розташування транспортних засобів на проїжджій частині та місце наїзду на нього. В ході цього проведено заміри відстаней з прив`язкою на місцевості.

Суд звертає увагу на ту обставину, що покази, дані потерпілими під час вчинення вищевказаних процесуальних дій, повністю відповідають плану-схемі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, а також узгоджуються проведені заміри довжин та величин. Також підтверджується факт наїзду саме на узбіччі проїжджої частини.

Як вбачається з протоколу проведення слідчого експерименту від 08.08.2013 проведеного з участю обвинуваченого ОСОБА_14 та схеми до нього (а.с. 47-49 том 2), то останній показав, що він був змушений виїхати на смугу зустрічного руху, оскільки автомобіль червоного кольору виїхав з другорядної дороги на його смугу руху. Тим самим створив перешкоду. Також він вказав, що застосував екстрене гальмування після виникнення небезпеки. Разом з тим, суд звертає увагу, що будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 дав покази з яких вбачається, що він припускав, що автомобіль з другорядної дороги лише може виїхати, а також повідомив, що він не застосовував екстреного гальмування, оскільки в разі його застосування він би зупинив автомобіль, бо швидкість його автомобіля дозволяла це зробити.

Під час проведення слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_15 від 05.12.2013, який відображено у відповідному протоколі, схемі до нього та фото таблиці (а.с. 55-60 том 2), зазначений свідок також детально розповів про обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_14 ДТП, а також з ним проведено заміри всіх необхідних даних.

На стадії досудового розслідування аналогічна слідча дія також проведена і з свідком ОСОБА_16 , який в ході проведення слідчого експерименту 28.03.2014, хід якого відображено у протоколі зазначеної дії (а.с. 149-152 том 1), повідомив про обставини ДТП, а також розповів про її механізм та повідомив необхідні дані про проведення замірів. Як вбачається з вказаного протоколу в ході проведення даної слідчої дії проводилась фіксація із застосуванням фотоапарату. Фотографії були досліджені в ході судового розгляду одночасно із допитом свідка ОСОБА_20 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи від 17.07.2013 №1057 мд (а.с. 64-65 том 2) потерпілий ОСОБА_7 знаходився на стаціонарному лікуванні в відділенні нейрохірургії ЛШМД з 24.06.2013 по 03.07.2013 з діагнозом: ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забійна рана м`яких тканин чола. Множинні забої м`яких тканин верхніх та нижніх кінцівок. Згідно наданих медичних документів у потерпілого ОСОБА_7 в наявності: перелом хірургічної шийки лівої плечової кістки без зміщення; косий перелом лівої ключиці в середній третині із незначним зміщенням; множинні синці та садна тулуба. Вищевказані тілесні ушкодження виникли в результаті дії твердих тупих предметів, або ударів об такі, по строку та обставинах виникнення можуть відповідати вказаному в постанові, тобто при ДТП перебуваючи на велосипеді, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Згідно висновку судово-медичної експертизи від 17.07.2013 №1056 мд (а.с. 66-67 том 2) потерпілий ОСОБА_8 знаходився на стаціонарному лікуванні в відділенні травматології ЛШМД з 24.06.2013 з діагнозом: Поєднана ЧММТ. Струс головного мозку. Забійна рана м`яких тканин голови. Відкритий перелом лівої стегнової кістки. Закритий перелом обох передплічч. 3гідно наданих медичних документів у ОСОБА_8 в наявності: забійна рана м/т тім`яно-потиличної ділянки; рвана рана по латаральній поверхні лівого стегна; крапкова рана по тильній поверхні в проекції 5 п`ясткової кістки правої кисті. Вищевказані тілесні ушкодження виникли в результаті дії твердих тупих предметів, або удари об такі, по строку та обставинах можуть відповід вказаному в постанові, тобто при ДТП перебуваючи на велосипеді і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі що небезпечні для життя.

Як вбачається з висновку експерта від 05.07.2013 №323-а судової авто технічної експертизи (а.с. 68-76 том 2) гальмівна система, рульове керування та ходова частина автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter», номерний знак НОМЕР_1 , на момент огляду перебувають в працездатному стані, система зовнішнього освітлення перебуває в стані часткової відмови, із-за пошкодження електролампи. Несправностей в згаданих системах, які могли б спричинити ДТП не виявлено.
Відповідно до висновку експерта від 09.08.2013 №388-а судової автотехнічної експертизи (а.с. 78-81 том 2), в даній дорожньо-транспортній обстановці, водію автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter», номерний знак НОМЕР_1 , обвинуваченому ОСОБА_14 необхідно було діяти згідно із вимогами пунктів 12.2, 12.3 та 12.4 ПДР, зміст яких приведено у дослідницькій частині. В діях водія автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter», номерний знак НОМЕР_1 обвинуваченого ОСОБА_14 вбачається невідповідність вимог пункту 12.4 ПДР, при цьому в його діях не вбачається невідповідність вимог ПДР, які з технічної точки зору, могли перебувати б в причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, із-за причин вказаних в дослідницькій частині.

Даючи юридичну оцінку зазначеному доказу, суд вважає, що він є неналежним в силу вимог ст.85 КПК України та таким, що не відповідає встановленим обставинам справи виходячи з наступного. Відповідно до вступної частини вищевказаного висновку вихідні дані слідчим надано виходячи з показів отриманих від обвинуваченого ОСОБА_14 в ході проведення слідчого експерименту та з врахуванням слідової інформації зафіксованої в план-схемі до протоколу огляду місця ДТП. З аналізу дослідницької частини висновку вбачається, що дані які взяті за основу для надання його результатів не узгоджуються з показами потерпілих та даних отриманих в результаті проведення слідчого експерименту з ними, а також містить кардинальні розбіжності з відомостями отриманими в ході проведення допиту свідків та проведення слідчих експериментів з останніми. В зв`язку з викладеним суд не може покласти в основу вироку висновок судової автотехнічної експертизи №388-а від 09.08.2013, оскільки вихідні дані взяті до уваги при її проведенні повністю суперечать та не відповідають іншим доказам по справі, суперечать механізму розвитку та умовам ДТП, що в свою чергу дає право зробити висновок про неналежність вказаного доказу.

Відповідно до висновку судової транспортно-трасологічної експертизи від 07.08.2013 №366-а (а.с. 83-84 том 2), приймаючи до уваги параметри проїзної частини дороги, в місці пригоди, а також слідову інформацію зафіксовану на місці пригоди, є можливість вказати, що зіткнення автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter», номерний знак НОМЕР_1 та велосипедистів, мало місце на межі лівого краю проїзної частини дороги та лівого узбіччя на ділянці, яка дещо передує місцю розташування початку осипу скла та уламків полімерного походження.
Як вбачається з висновку експерта судової авто технічної експертизи від 25.04.2014 №182-а (а.с. 86-89 том 2), то в даній дорожньо-транспортній обстановці, водію ОСОБА_14 , необхідно було діяти згідно вимог пунктів 10.1, 12.2 та 12.4 ПДР, зміст яких описано у дослідницькій частині. В діях водія ОСОБА_14 , не вбачається невідповідність вимог пункту 12.2 ПДР, однак при цьому вбачається невідповідність вимог пунктів 10.1 та 12.4 ПДР, однак не відповідність вимог пункту 10.1 ПДР перебуває в причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, із-за причин вказаних в дослідницькій частині.
Оцінюючи вищевказаний доказ, суд вважає, що він отриманий органом досудового розслідування з дотриманням вимог чинного законодавства, він відповідає вимогам щодо належності та допустимості. При призначенні даного виду експертизи слідчим взято до уваги та надано експерту в якості вихідних даних відомості, що здобуті внаслідок проведення допиту як обвинуваченого так і потерпілих, а також свідків, проведення з останніми також слідчих експериментів, отримання в результаті цього необхідних замірів, повних та об`єктивних даних з метою встановлення всіх обставин настання ДТП. В дослідницькій частині висновку описано весь механізм настання ДТП, який відповідає встановленим і в судовому засіданні обставинам. Суд вважає, що дана експертиза може бути покладена в основу вироку як джерело доказування, оскільки вона проведена всебічно та об`єктивно, відповідає вимогам ст.85, 86 КПК України.

Відповідно до положень ст. 3 Конституції України «людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю».

Обвинувачений ОСОБА_14 є суб`єктом злочину в якому він обвинувачується, оскільки на момент його вчинення він досяг 28-річного віку та керував транспортним засобом, маючи право на керування транспортними засобами відповідної категорії.

Об`єктом злочину, передбаченого ст. 286 КК України, відповідно до положень доктрини кримінального права, є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, перелік яких наведений у примітці до вказаної статті, а його додатковим обов`язковим об`єктом - життя і здоров`я особи. Транспортними засобами є всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші механічні транспортні засоби. Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 99 том 2) власником транспортного засобу марки «Mercedes-Benz Sprinter 311CDI», номерний знак НОМЕР_1 є обвинувачений ОСОБА_14 . Таким чином, органом досудового розслідування та в суді встановлена та обставина, що транспортний засіб, яким керував обвинувачений відноситься до предмету злочину визначеного диспозицією ст.286 ч.2 КК України.

Об`єктивна сторона складу злочину за яким обвинувачується ОСОБА_14 характеризується такими ознаками як діяння, обстановка, наслідки та причинний зв`язок між діянням і наслідками. В зв`язку з цим суд зазначає, що діяння обвинуваченого полягало в порушенні правил безпеки дорожнього руху, які передбачені вимогами ПДР України та зазначені вище. Обстановка вчинення злочину характеризувалася тим, що діяння вчинено обвинуваченим та отримало наслідки, що настали в обстановці дорожнього руху, а саме в процесі керування ним транспортним засобом. Діянням обвинуваченого ОСОБА_14 заподіяно наслідки у вигляді завдання фізичної шкоди потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у виді середнього ступеня тяжкості, що призвело до короткочасного розладу здоров`я та тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя. В ході судового розгляду під час безпосереднього дослідження доказів зібраних органом досудового розслідування достеменно встановлено причинний зв`язок між діями обвинуваченого ОСОБА_14 , що полягали в грубому порушенні вимог правил безпеки дорожнього руху та суспільно небезпечними наслідками, що настали у виді заподіяння потерпілим тілесних ушкоджень.

Судом береться до уваги і та обставина, що вчинений обвинуваченим ОСОБА_14 злочин з суб`єктивної сторони характеризується необережністю, яка проявилась у його злочинній самовпевненості. Цей факт підтверджується тим, що останній спричинив тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 внаслідок свідомого порушення та нехтування вимог безпеки дорожнього руху. Йому було відомо про швидкісний режим поза межами населеного пункту та на вказаній ділянці дороги, а також він повинен був враховувати дорожню обстановку в тих умовах.
Досліджені в судовому засіданні письмові докази (окрім висновку експерта від 09.08.2013 №388-а), покази потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 повністю узгоджуються між собою, є логічними та послідовними щодо предмету доказування. Вони є належними, оскільки прямо підтверджують існування обставин викладених в обвинувальному акті. Дані докази є також допустимими, оскільки отримані з дотриманням вимог процесуального законодавства.

Намагання обвинуваченого ОСОБА_14 в судовому засіданні частково спотворити обставини встановлені органом досудового розслідування є обраною ним та його захисниками лінією захисту з метою доведення наявності часткової вини в діях потерпілих, а також внаслідок поганого дорожнього покриття, а також діями свідка ОСОБА_15 , який нібито створив аварійну ситуацію для руху обвинуваченому, та можливістю внаслідок цього зняття з себе юридичної відповідальності.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли передбачені ст. 286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків.

Як підтверджено в судовому засіданні належними та допустимими доказами потерпілі з технічної точки зору не мали можливості уникнути настання ДТП. Крім того, внаслідок зміни траєкторії руху транспортним засобом обвинуваченого ОСОБА_14 , останні намагалися максимально наблизитися до краю узбіччя, яке закінчувалось рівчаком. Вони об`єктивно вчинили всі необхідні дії в даній дорожній ситуації з метою відвернення зіткнення та відвернення наслідків, що настали. Судом береться до уваги дана обставина та враховується при прийнятті рішення.

Що стосується викладеного в обсязі обвинувачення пункту порушення обвинуваченим ОСОБА_14 вимог п.2.9. а) ПДР України, то суд приходить до наступних висновків. Відповідно до вказаної норми ПДР України, водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
В матеріалах кримінального провадження міститься акт №242 Заставнівської ЦРЛ від 24.06.2013 (а.с. 123 том 2), який складено відповідно до висновку №242 Заставнівської ЦРЛ від 24.06.2013 (а.с. 124 том 2). Відповідно до зазначеної медичної документації на момент проведення огляду ОСОБА_14 останній перебував в стані алкогольного сп`яніння. На підставі заяви слідчого (а.с. 124 зворот том 2) у ОСОБА_14 о 04-23 взято відбір крові з метою проведення токсикологічної експертизи, що також підтверджено відповіддю на запит Заставнівської ЦРЛ №359 від 17.03.2014 (а.с. 61 том 2) та копією журналу забору крові (а.с. 62 том 2). Відповідно до висновку експерта №899 від 27.06.2013 судової токсикологічної експертизи (а.с. 63 том 2), при її проведенні в крові ОСОБА_14 етиловий спирт не виявлено. На думку суду, вказана експертиза є належним та допустимим доказом, яка спростовує факт перебування ОСОБА_14 на момент вчинення кримінального правопорушення 23.06.2013 в стані алкогольного сп`яніння. Саме тому, суд не може взяти до уваги акт Заставнівської ЦРЛ №242 від 24.06.2013, а з обсягу обвинувачення необхідно виключити посилання на порушення обвинуваченим ОСОБА_14 п.2.9. а) ПДР України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_21 повністю доведена та його дії необхідно кваліфікувати за ст.286 ч.2 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження та заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження. Підстав для винесення виправдувального вироку, як того просив обвинувачений та його захисники, судом не здобуто та не встановлено.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, виходячи з вимог закону про достатність покарання для його виправлення, запобігання скоєнню ним нових злочинів, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, наявність пом?якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, п.3 Постанови Пленуму ВСУ від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», п.20 Постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали. Суд також в даній категорії справ повинен враховувати характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших

причетних до нього осіб.

Як вказує законодавець у ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Вирішуючи питання про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України суд також повинен урахувати тяжкість вчиненого злочину, особу винного, дотримуючись загальних принципів, встановлених законом, щодо призначення покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_14 згідно вимог ст.66 КК України суд визнає його добровільне відшкодування завданого збитку потерпілим.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому в судовому засіданні не встановлено.

Призначаючи покарання судом береться до уваги посткримінальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_14 . Як встановлено в судовому засіданні останній залишив місце ДТП, однак через деякий час повернувся разом з працівниками правоохоронних органів, при цьому не вжив жодних заходів щодо обозначення в будь-який спосіб місця пригоди, не надав першу медичну допомогу потерпілим.
Суд, при призначенні покарання оцінив надані стороною обвинувачення докази у їх сукупності, а також всі обставини справи, ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, характеристику особи винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований, неодружений, однак має на утриманні малолітню дитину, яка проживає за кордоном, раніше не судимий. Враховується також і думка потерпілих, які вказали про відсутність претензій будь-якого характеру до обвинуваченого та висловили думку щодо призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі.
З урахуванням вищевикладеного та обставин справи, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_14 можливе без ізоляції від суспільства, йому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень в виді позбавлення волі в межах санкції статті із застосуванням вимог ст.75 КК України. Обраний обвинуваченому такий вид покарання, за переконанням суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, наслідкам, що настали, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Підстав для застосування судом вимог ст.69 КК України не встановлено, оскільки відсутня мінімальна необхідна кількість обставин, що пом?якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також урахування особи не дають змогу застосування такої норми.
Крім того, на думку суду, обвинуваченому необхідно також призначити додаткове покарання передбачене санкцією статті за якою визнано обвинувачення доведеним у виді позбавлення права керування транспортними засобами. В цьому випадку призначення додаткового покарання буде цілком відповідати його меті та цілям, оскільки ОСОБА_14 вчинив кримінальне правопорушення в результаті грубого порушення та нехтування вимогами правил безпеки дорожнього руху.
Відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 06.03.2018 відносно обвинуваченого ОСОБА_14 обрано запобіжний захід у виді застави в розмірі 300 000 гривень (а.с. 115-116 том 2). Відповідно до квитанції №28 від 07.03.2018 (а.с. 119 том 2) заставодавцем ОСОБА_22 внесена відповідна сума на депозитний рахунок суду. В ході судового розгляду кримінального провадження запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_14 не змінювався. На думку суду, вказаний запобіжний захід належним чином забезпечить процесуальну поведінку обвинуваченого до набрання вироком законної сили, а тому підстав для його зміни в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року, регламентовано звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_14 вчинив необережний тяжкий злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, є особою, яка є батьком малолітньої дитини ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка перебуває на його утриманні, а також не позбавлений по відношенню до неї батьківських прав. Дана обставина підтверджується довідкою Горішньошеровецької сільської ради №29 від 22.01.2020, листом служби у справах дітей Заставнівської РДА від 27.12.2019 №237/01-27, відомостями отриманими на адвокатський запит з медико-генетичного центру «МАМА-ПАПА» щодо встановлення батьківства.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» виконання цього закону покладається на суди. Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Відповідно до п.2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року із змінами внесеними згідно закону, установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Обставин, які б перешкоджали застосуванню амністії, відповідно до ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що обвинуваченого ОСОБА_14 необхідно звільнити від відбування покарання на підставі ст.1 п.«в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.
Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Оскільки органом досудового розслідування належним чином підтверджено процесуальні витрати, а також їх розмір пов`язаних з залученням експертів, то вони підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави відповідно до вимог ст.124 КПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 100, 124, 366-376, 395, 532 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_14 визнати винуватим у пред?явленому обвинуваченні за ст.286 ч.2 КК України, що визнано судом доведеним і призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та шість місяців.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_14 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_14 такі обов`язки:

1.періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2.повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3.не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На підставі ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, звільнити ОСОБА_14 від відбування призначеного судом покарання.
Речові докази по справі:

- транспортний засіб марки «Мерседес Бенц Спрінтер», державний номерний знак НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання обвинуваченому ОСОБА_14 (а.с. 22 том 2) залишити останньому за належністю;

- велосипед марки «Десна», який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_24 матері потерпілого ОСОБА_7 (а.с. 29 том 2) залишити останньому за належністю;

- велосипед марки «Ягуар», який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 (а.с. 36 том 2) залишити останньому за належністю.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_14 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в розмірі 1522,84 (одна тисяча п`ятсот двадцять дві) гривень (а.с. 68, 77, 82, 85 том 2).

До набрання вироком законної сили обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_14 запобіжний захід у виді застави залишити без змін.

Після набрання вироком законної сили внесену визначену слідчим суддею грошову заставу в сумі 300 000 (триста тисяч) гривень на депозитний рахунок Шевченківського районного суду м.Чернівці повернути заставодавцю ОСОБА_22 (квитанція №28 від 07.03.2018 року (а.с. 119 том 2).
Вирок може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

СУДДЯ Ярослав СТРІЛЕЦЬ