Справа № 727/9355/19
Провадження № 1-кп/727/403/19
ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ЧЕРНІВЦІ
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю учасників судового провадження:

прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника в інтересах обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальне провадження №0001581 від 19.07.2019р. по обвинуваченню: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Чернівці, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , з середньою освітою, пенсіонера, інваліда 2 групи, раніше не судимого - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_6 18.07.2019, біля 12.40 год., перебуваючи за адресою м. Чернівці вул. Садгірська 11, діючи умисно, протиправно, вчинив конфлікт з потерпілим ОСОБА_5 , в ході якого наніс останньому один удар кулаком правої руки в область обличчя та два удари кулаками правої та лівої рук в область грудей, в результаті чого потерпілому було спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця та крововиливу на нижній губі зліва, які згідно висновку судово-медичного експерта №828 втор. від 29.08.2019 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень та по строку і обставинах можуть відповідати фабулі матеріалів кримінального провадження.

У судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України визнав частково та суду пояснив, що дійсно 18.08.2019 року ближче до обіду, він вийшов біля свого будинку АДРЕСА_1 , оскільки побачив, як сусід будинку АДРЕСА_2 по цій же вулиці, потерпілий ОСОБА_5 намул з гравієм, що вичищав з канави біля будинку викидав на дорогу, яку він напередодні розгорнув гравієм і привів до порядку після дощів. З цього приводу, між ним та ОСОБА_5 розпочався конфлікт в ході якого останній намагався йому завдати ударів і вдарив в живіт, а він у відповідь, наніс потерпілому кілька ударів в область обличчя, після чого, до них підбіг водій екскаватора ОСОБА_8 , який чистив канаву біля будинку потерпілого і їх розняв; в той же час, він побачив, як до них наближається інший сусід ОСОБА_9 , будинок якого знаходиться нижче за його будинком. Після цього, він пішов до себе додому і приблизно через 15 хв. приїхали працівники поліції та забрали його на освідування. До правоохоронних органів з приводу того, що ОСОБА_5 наніс йому удар він звертався із заявою, зазначив, що від удару ОСОБА_5 тілесних ушкоджень не було.

Вказав у показах, що побої він не знімав після нанесення йому ударів ОСОБА_5 , так як не вважав це за потрібне роботи; на його думку мало місце необхідної оборони. Просив його виправдати за відсутністю в його діях складу злочину.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 в обсязі дій, зазначених у мотивувальній частині вироку, підтверджується сукупністю наступних доказів, встановлених та досліджених у судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що напередодні 17.07.2019 року він попросив сусіда ОСОБА_10 домовитися йому з його знайомим, який чистить канави про допомогу почистити канаву від намулу біля його будинку АДРЕСА_2 . Обвинувачений погодився і наступного дня, 18.07. 2019 року біля обіду приїхав чоловік на ім"я ОСОБА_11 і почистив канаву, при цьому увесь намул і гравій він складав поруч з канавою, а не на дорогу, з тією метою щоби гравій висох і його можна було б розкидати по дорозі, і її вирівняти. Пояснив, що коли ескалатор трохи проїхав вниз, з будинку АДРЕСА_1 вибіг сусід ОСОБА_6 і розмахуючи руками, виражаючись нецензурною лайкою в його сторону, погрожував фізичною розправою. На його застереження припинити лайку, ОСОБА_6 не реагував та схопив його обома руками за одяг (комірець), після чого кулаком наніс один удар в обличчя в область губи та декілька ударів кулаками по тілу. Побачивши бійку, до них підбіг водій ОСОБА_12 і їх розняв, ОСОБА_6 пішов до себе додому. Ним було викликано працівників поліції і він написав заяву про вчинення відносно нього злочину. Зазначив в показаннях, що жодного удару, він обвинуваченому не наносив і словесно до нього нецензурною лайкою не звертався; ініціатором вказаного конфлікту був ОСОБА_6 , якого не задовольнила роботою з розчищення водовідвідного канави біля будинку АДРЕСА_3 , що йому належить. Просив, призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_9 , під присягою, в судовому засіданні надав покази, що влітку цього року, числах 17-17 липня після сильних дощів, проводився ремонт вулиці Садгірської у м. Чернівці, яку ремонтували своїми силами мешканці вул. Садгірської. В ті дні, приїхав знайомий ОСОБА_6 тракторист, який почав розчищати канаву біля будинку ОСОБА_5 і коли завершив роботу, він бачив, як з власного подвір`я вибіг ОСОБА_6 та з погрозами та нецензурною лайкою, розпочав конфлікт з ОСОБА_5 , в ході якого. ОСОБА_6 схопив ОСОБА_5 за одяг і почав його трясти після чого, завдав декілька ударів ОСОБА_5 по обличчю. У подальшому тракторист підбіг до них та почав їх розбороняти. ОСОБА_6 пішов до себе додому, а за кілка хвилин приїхали працівники поліції.

Свідок ОСОБА_12 , під присягою, в судовому засіданні надав показання про те, що на початку літа цього року (точної дати він не пам`ятає) до нього зателефонував ОСОБА_6 з проханням почистити канаву його сусіду ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 ; на що ОСОБА_12 погодився. та у подальшому, він приїхав своїм трактором до будинку 30Г ОСОБА_5 і розчистив канаву, намул з гравієм склав, як йому говорив Філіпець на краю канави і по завершенню роботи від"їха вперед, як за кілька хвилин, обенувшись побачив, що ОСОБА_6 і ОСОБА_5 б"ються; він підбіг до них і розняв; причини конфлікту йому не були відомі. Після цієї бійки він побачив, що у ОСОБА_5 була розбита губа.

Показання потерпілого ОСОБА_5 , а також свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_12 суд вважає послідовними та логічними. Підстав сумніватися у правдивості даних показань у суду немає. Так, вказані особи перед початком проведення їх допитів, попередженні були судом про кримінальну відповідальність за давання неправдивих показань і приведені до присяги.

При цьому, суд звертає увагу, що свідок ОСОБА_12 , являється давнім знайомим ОСОБА_6 та саме на прохання ОСОБА_6 , ОСОБА_12 приїхав чистити водовідвідний канал біля будинку ОСОБА_5 . Це в судовому засіданні підтвердили обвинувачений, потерпілий та не заперечував цього і сам обвинувачений, який зазначив, що підстав обмовляти, як свідка ОСОБА_12 , так і потерпілого він не має. Згідно показань свідка ОСОБА_12 , після того як він розборонив бійку між ОСОБА_6 і ОСОБА_5 , він побачив в останнього розбиту губу; видимих тілесних ушкоджень в ОСОБА_6 не було. Крім показів потерпілого та свідків вина обвинуваченого підтверджується наступними доказами. заявою потерпілого про вчинення кримінального правопорушення;

Покази потерпілого щодо механізму заподіяння тілесних ушкоджень обвинуваченим об`єктивно підтверджуються, як актом судового медичного дослідження № 692 від 18.07.2019 року (т.1 а.с. 13-14), відповідно до якого вбачається, що при проведенні судового медичного обстеження у ОСОБА_5 виявлено наступні тілесні ушкодження: - синець та крововилив на нижній губі зліва. Виявлені тілесні ушкодження виникли в результаті дії твердих тупих предметів або ударів об такі, по строку можуть відповідати вказаному в обставинах і відносяться до легких тілесних ушкоджень, так і проведеною додатковою судовою - медичною експертизою № 828 втор. (т.1 а.с. 67-68) від 29.08.2019 року, за підсумками якої у потерпілого ОСОБА_5 були виявлені при проведенні судової медичної експертизи такі тілесні ушкодження синець та крововилив на нижній губі зліва.

Дані тілесні ушкодження виникли в результаті дії тупих предметів, по строку можуть відповідати вказаному в фабулі ухвали суду 18.07.2019 року і відносять до легких тілесних ушкоджень. Не виключається можливість виникнення даних тілесних ушкоджень за обставин, вказаних в показах під час проведення слідчого експерименту, який був проведений 10.08.2019 року за участю потерпілого ОСОБА_5 (т.1 а.с. 16-22) та слідчими експериментами, які проводилися зі свідками ОСОБА_9 (т.1 а.с. 53-54) та ОСОБА_12 (т.1 а.с. 58-59), а також і іншими доказами, а саме - протоколом слідчого експерименту від 23.08. 2019 року за участю свідка ОСОБА_9 з доданим диском (т.1 а.с. 53-54); - протоколом слідчого експерименту від 26.08. 2019 року за участю свідка ОСОБА_12 з доданим диском (т.1 а.с. 58-59); - протоколом слідчого експерименту від 26.08. 2019 року за участю потерпілого ОСОБА_5 з фототаблицею (т.1 а.с. 16-22).

В судовому засіданні був також відтворений відеозапис проведених відповідно, слідчих експериментів, як за участі свідка ОСОБА_9 , так і за участі свідка ОСОБА_12 . На переглянутих судом відеозаписам, жодний з свідків не зазначив про нанесення ОСОБА_5 ударів обвинуваченому, натомість, як свідок ОСОБА_9 , так і свідок ОСОБА_12 чітко на відео записі вказують про нанесення ударів з боку ОСОБА_6 . ОСОБА_5 в область обличчя і наявність в останнього тілесних ушкоджень.

Крім наведеного, судом установлено, що ніхто з учасників судового засідання не оспорював того, що конфлікт 18.07. 2019 року біля 12.40 годин відбувся лише за участю двох осіб ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , а отже доводи ОСОБА_6 з приводу того, що ОСОБА_5 завдав йому удар в область живота є надуманими, оскілки, аналіз наведених обставин та доказів у їх сукупності дозволяє суду зробити висновок про те, що обвинувачений ОСОБА_6 наніс умисне легке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_5 , а позицію обвинуваченого, суд розцінює як обраний ОСОБА_6 спосіб захисту, з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні, в інтересах ОСОБА_6 захисником ОСОБА_7 заявлено клопотання про визнання недопустимими всіх доказів наданих стороною обвинувачення суду, у зв`язку із невиконанням вимог ст. 290 КПК України, оскільки він, як захисник не був ознайомлений з матеріалами провадження при виконанні вказаної статті і внаслідок порушенням права обвинуваченого на захист.

Суд заслухавши з приводу заявленого клопотання думку прокурора, який просив відмовити в його задоволенні, думку потерпілого, заперечив проти задоволення клопотання та думку обвинуваченого який його підтримав, приходить до висновку, що вказане клопотання не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 КПК України, повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: 1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ст. 51 КПК України, договір із захисником має право укласти особа, передбачена в частині першій статті 45 цього Кодексу, а також інші особи, які діють в її інтересах, за її клопотанням або за її наступною згодою.

Згідно ч. 1 ст. 45 КПК України, захисником є адвокат, який здійснює захист підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, а також особи, стосовно якої передбачається розгляд питання про видачу іноземній державі (екстрадицію). Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, договір про надання правової допомоги між адвокатом ОСОБА_7 та ОСОБА_6 укладений ними 22.08.2019.

ОСОБА_6 повідомлення про підозру було пред`явлено 30.08. 2019 року. При повідомленні про підозру ОСОБА_6 , слідчим останньому було роз`яснено його право на захист (а.с.к.п. 78-84). Згідно дослідженої судом заяви, 30.08. 2019 року ст.. слідчому СВ Шевченківського ВП ЧВП ГУНП у Чернівецькій області ОСОБА_13 від ОСОБА_6 поступила заява в якій останній відмовився від послуг адвоката, вказуючи про те, що спроможній свої інтереси захищати самостійно та просив його ознайомити з матеріалами справи (а.с..к.п. 27). 30.08. 2019 року ОСОБА_6 за його проханням було ознайомлено з матеріалами провадження, про що свідчить протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування (а.с.к.п. 91, 92) і надано заяву прокурору про відсутність доказів чи матеріалів для розкриття стороні обвинувачення (а.с.к.п. 95).

Встановлено, що матеріали справи не містять постанови слідчого про допуск адвоката до участі в кримінальному провадженні станом на 22.08 2019 року коли було подано ордер слідчому. Умовами договору визначено (розділ 7 п. 7.1), що дію договору можу бути достроково припинено Клієнтом у будь який момент кримінального провадження. Тобто, договір про надання правової допомоги, укладений між адвокатом ОСОБА_7 та ОСОБА_6 від 22.10.2019р. в розумінні ч. 1 ст. 50 КПК України, документом, що підтверджує повноваження захисника, оскільки станом на день його підписання ОСОБА_6 не перебував у відповідному статусі підозрюваного.

Крім наведеного, зміст вказаного договору по надання правової допомоги від 22.10.2019р. не містить посилання на номер кримінального провадження, в рамках якого адвокат ОСОБА_7 мав би надавати правову допомогу ОСОБА_6 .

Доводи захисника про порушення права на захист на стадії досудового розслідування відносно ОСОБА_6 є безпідставними. Твердження з приводу чинення на ОСОБА_6 з боку працівників поліції якого-небудь тиску, не знайшли свого підтвердження. В судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 на запитання прокурора чітко відповів, що заяву про відмову від адвоката він писав добровільно і власноручно. На думку суду, зважаючи на те, що дане кримінальне провадження не відноситься до категорії кримінальних проваджень, участь захисника в яких є обов`язковою, право ОСОБА_6 на захист не було порушено під час досудового розслідування, в тому числі під час ознайомлення його з матеріалами кримінального провадження, без участі захисника. При здійсненні судового провадження, вступивши згідно, аналогічного договору вищенаведеного, до участі в справі вже від 11.09. 2019 року, захисник ОСОБА_7 був ознайомлений з матеріалами кримінального провадження. Судом не встановлено, і дане підтвердив обвинувачений, що він не звертався ні до правоохоронних органів, ні до слідчого судді на дії слідчого чи інших працівнків правоохоронного органу, які, на його думку чинили на нього тиск. А, тому і в цій частині, доводи згідно заявленого клопотання, суд вважає безпідставними.

Вищенаведеними доказами по справі в їх сукупності, на думку суду спростовуються і доводи сторони захисту щодо необхідної оборони з боку обвинуваченого до дій потерпілого.

В судовому засіданні, кожен з допитаних свідків стверджували, що потерпілий ОСОБА_5 не наносив тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та не вчиняв таких дій, від яких обвинувачений мав би захищатись. Навпаки, як пояснив свідок ОСОБА_9 , дії обвинуваченого носили агресивний характер, а його поведінка, свідчила про ініціативність конфлікту, і завдання потерпілому першим удару, і цьому передувало схоплення ОСОБА_6 . ОСОБА_5 за «грудки», а не захист обвинуваченого від яких-небудь протиправних посягань на нього. Характер отриманих тілесних ушкоджень також вказує на те, що потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження синець та крововилив на нижній губі зліва не від хаотичного відмахування, а внаслідок навмисного завдання удару кулаком. Вищевказані покази потерпілого та свідків цілком узгоджуються із обставинами, які зафіксовані на відеозаписі переглянутого в засіданні слідчого експерименту, у присутності понятих, за участі як свідка ОСОБА_9 , так і свідка ОСОБА_12 , а також дослідженим протоколом проведення слідчого експерименту від 10.08. 2019 року за участі потерпілого ОСОБА_5 , у присутності понятих, де з оглянутою фото таблиці, потерпілий чітко відобразив послідовність дій обвинуваченого щодо нанесення йому ударів (а.с. к.п. 16-22).

Отже, позиція сторони захисту грунтується на суб`єктивній оцінці, яка в певній частині суперечить об`єктивному аналізу, викладеному вище щодо сукупності досліджених доказів, а також прийнятих висновків на підставі зазначеного аналізу.

Аналіз сукупності наведених обставин та доказів, які суд визнає належними та допустимими, та які узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, дозволяє зробити висновок про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у судовому засіданні підтверджена повністю, а позицію обвинуваченого щодо його непричетності до інкримінованого злочину, суд розцінює як намагання уникнути від кримінальної відповідальності за скоєний злочин в повному обсязі.

При цьому, судом повністю врахована практика Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).

Відповідно до статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є особою пенсійного віку, інвалідом 2 групи, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем реєстрації і постійного проживання характеризується задовілно, а саме в характеристиці вказано, що за час проживання скарг від сусідів на нього в КЖРЕП № 5 не надходило; має незадовільний стан здоров`я про що свідчать досліджені медичні дані (а.с. к.п. 43 75).

Обставин, які б пом`якшували та обтяжували покарання обвинуваченому, передбачені відповідно ст.ст. 66,67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я та майновий стан, характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про те, що необхідною та достатньою мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів має бути покарання у вигляді штрафу та думку суду, призначення такого покарання обвинуваченому є таким, що відповідає принципу необхідності й достатності, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення, запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Потерпілим в ході досудового розслідування та до початку судового розгляду цивільного позову не заявлено. Процесуальні витрати на залучення експерта та речові докази по справі відсутні. Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374,375,376 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_6 , 10.03. 1954 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання за даною нормою закону у вигляді штрафу 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 850 грн. в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці, протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники процесу мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1