Справа № 638/4222/20
Провадження № 1-кп/638/1091/20

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2020 року Дзержинський райсуд м. Харкова у складі : головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000014 від 18.01.2020 у відношенні :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого в м. Харкові, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, військовозобов`язаного, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою : АДРЕСА_1 , раніше судимого :

- 04.11.2008 вироком Київського райсуду м. Харкова за ст. 185 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі, з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, з звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку 2 роки та покладенням відповідних обов`язків;

- 06.10.2009 вироком Київського райсуду м. Харкова за ст.ст. 185 ч.ч. 1, 2, 70, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 03.04.2013 вироком Центрального райсуду м. Сімферополя АРК за ст.ст. 186 ч. 2, 71 КК України до 5 років 1 місяця 11 днів позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.ст. 15 ч. 3 185 ч. 2 КК України, -

за участю :

прокурора ОСОБА_4

підсудного ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_3 будучи раніше судимим за вчинення умисних, корисних злочинів, при цьому судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, діючи умисно, із корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, вчинив не закінчений замах на таємне викрадення чужого майна ( крадіжку ), вчинену повторно при наступних обставинах:

Підсудний ОСОБА_3 17 січня 2020 року, близько 14 години 40 хвилин знаходячись в вагоні електропоїзду Харківського метрополітену, який прямував до кінцевої станції « Історичний музей » в Шевченківському районі м. Харкова, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна належного потерпілому ОСОБА_5 гаманця з грошима, який в якості пасажира перебував поряд з ним в зазначеному вагоні електропоїзду, розуміючи протиправний характер своїх дій, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, при наближенні електропоїзду до станції «Історичний музей» Харківського метрополітену, шляхом вільного доступу, таємно викрав із лівої кишені куртки потерпілого ОСОБА_5 належний йому гаманець вартістю 118 гривень, в якому знаходились грошові кошти у сумі 325 гривень та 200 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 17.01.2020 становить 4818 гривень 46 копійок, а всього на загальну суму 5261 гривень 46 копійок.
Однак підсудний ОСОБА_3 не вчинивши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, довести свій злочинний намір, направлений на таємне викрадання вказаного майна до кінця не зміг з причин, які не залежали від його волі, так як під час вчинення злочину його протиправні дії були помічені та припинені потерпілим ОСОБА_5 та сторонньою особою.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину у скоєнні злочину передбачених ст.ст. 15 ч. 3 185 ч. 2 КК України визнав повністю. При цьому, підсудний ОСОБА_3 показав, що дійсно, при вищевказаних обставинах, викладених в обвинувальному акті, він 17.01.2020 року, близько 14 години знаходячись в вагоні електропоїзду Харківського метрополітену, який прямував до станції « Історичний музей » звернув увагу на перебуваючого поруч потерпілого ОСОБА_5 , з кишені куртки якого вирішив здійснити крадіжку гаманця з грошовими коштами. Скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, він таємно викрав із лівої кишені куртки потерпілого належний йому гаманець з грошима, однак з місця вчинення злочину не зміг зникнути, так як під час вчинення крадіжки був затриманий потерпілим та пасажиром, які вилучили у нього викрадене майно. Злочини вчинив у зв`язку з тяжким матеріальним становищем. Викрадене майно мав намір використати для власних потреб. У вчиненні вказаного злочину свою вину визнає в повному обсязі, кається у скоєному.

Оскільки підсудний ОСОБА_3 та інші учасники судового провадження у судовому засіданні не оспорювали вказані вище фактичні обставини справи, суд відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи вищевикладені докази суд вважає про те, що дії підсудного ОСОБА_3 за ст.ст. 15 ч. 3 - 185 ч. 2 КК України кваліфіковані вірно, так як він своїми умисними діями вчинив не закінчений замах безпосередньо спрямований на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, при цьому ОСОБА_3 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

При визначенні підсудному ОСОБА_3 виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та характер вчиненого кримінального правопорушення, данні про особу підсудного, який раніше судимий за вчинення аналогічних злочинів, не працює, на диспансерному обліку в ОНД та МПНД не перебуває, за місцем мешкання характеризується з задовільної сторони.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання підсудного ОСОБА_3 судом визнається щире каяття.

Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання підсудного ОСОБА_3 судом не встановлено.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність призначити підсудному ОСОБА_3 покарання, у межах санкцій ст. 185 ч. 2 КК України, з урахуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України, а саме у виді позбавлення волі на відповідний строк.

Однак, приймаючи до уваги вищевказані обставини, дані які характеризують особу підсудного ОСОБА_3 , наявність обставини, яка пом`якшує покарання, відношення до скоєного злочину, щире каяття, обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення, відсутності у потерпілого ОСОБА_5 , будь яких претензій матеріального чи іншого характеру, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_3 можливо без ізоляції його від суспільства, з застосування до нього положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покладанням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід у відношенні підсудного ОСОБА_3 не обирався.

Потерпілим ОСОБА_5 цивільний позов не заявлений.

При проведенні судово товарознавчої експертизи, експертом державної спеціалізованої установи Харківським НДЕКЦ МВС України були витрачені кошти в сумі 785 гривен 05 копійок, які цільовим призначенням були виділені цієї установі з Державного бюджету України, які судом відносяться, у відповідності зі ст. 122 КПК України, до процесуальних витрат.

Суд вважає, що дані документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта, відповідно до вимог ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з підсудного ОСОБА_3 на користь держави.

Ухвалою слідчого судді Комінтернівського райсуду м. Харкова від 21.01.2020, з метою забезпечення збереження речових доказів, було накладено арешт на належне потерпілому ОСОБА_5 майно, а саме викрадений підсудним ОСОБА_3 гаманець та гроші в сумі 325 гривен.

Приймаючи до уваги, що вказане майно не відповідає ознакам майна, визначеним в ч. 1 ст. 96-2 КК України, як таке, що підлягає спеціальної конфіскації, а також зокрема те, що зазначене майно належить потерпілому ОСОБА_5 , суд вважає за необхідне, відповідно до приписів ч. 4 ст. 174 КПК України, скасувати арешт щодо зазначеного майна.

Речові докази : 200 доларів США, повернуті потерпілому ОСОБА_5 за належністю; гаманець та гроші в сумі 325 гривень, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП в метрополітені ГУНП в Х/О, - підлягають поверненню потерпілому ОСОБА_5 за належністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.ст. 15 ч. 3 185 ч. 2 КК України та призначити йому покарання, на підставі цього закону у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування вказаного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в 2 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід у відношенні засудженого ОСОБА_3 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 785 гривен 05 копійок.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Комінтернівського райсуду м. Харкова від 21.01.2020 на належне потерпілому ОСОБА_5 майно, а саме : гаманець та гроші в сумі 325 гривен.

Речові докази : 200 доларів США, залишити потерпілому ОСОБА_5 за належністю; гаманець та гроші в сумі 325 гривень, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП в метрополітені ГУНП в Х/О, - повернути потерпілому ОСОБА_5 за належністю.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Дзержинський райсуд м. Харкова, протягом 30 діб з моменту проголошення.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Дзержинському райсуді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Вирок надруковано в нарадчої кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1