Справа № 306/2396/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
07.05.2020 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/688/20, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ :
вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 06 лютого 2020 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з початковою освітою, учня 9 класу Плосківської ЗОШ І-ІІІ ст., раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання за ч.1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 105 КК України ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру.
Неповнолітнього ОСОБА_7 передано під нагляд матері ОСОБА_8 строком на один рік.

Згідно вироку ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_7 , 24 жовтня 2019 року приблизно о 15.00 годині, знаходячись у кухонній кімнаті житлового будинку в АДРЕСА_2 , з метою незаконного заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, їх караність, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, шляхом вільного доступу, завідомо знаючи де знаходиться гаманець потерпілої, викрав грошові кошти в сумі 1500 гривень із гаманця, що знаходився під подушкою на ліжку в кухонній кімнаті вищевказаного житлового будинку, які на праві власності належали потерпілій ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканці АДРЕСА_2 , спричинивши їй матеріальну шкоду в розмірі 1500 гривень.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що вирок у частині призначення покарання є незаконним, необґрунтованим та невмотивованим у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що рішення про звільнення від відбування покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду. Вказує, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання», «звільнення від відбування покарання», «звільнення від призначеного покарання», дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення, як виду примусових заходів в цілому. Іншими словами, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим, керуючись ст. 105 КК України звільняє його від відбування покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру. Стверджує, що внаслідок неправильного тлумачення та застосування кримінального закону суд безпідставно призначив ОСОБА_7 покарання, оскільки заходи примусу до неповнолітніх, які звільняються від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру на підставі положень ст. 105 КК України не застосовуються. Просить вирок Свалявського районного суду від 06.02.2020 в частині призначеного покарання змінити, виключити з резолютивної частини вироку вказівку про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, у решті вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_10 та законного представника ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_9 , неявка яких із урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає її розгляду. При прийнятті рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін кримінального провадження враховується, що: сторони кримінального провадження належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду; клопотань чи заяв про відкладення апеляційного розгляду сторони кримінального провадженні не подавали; в апеляційній скарзі не ставиться вимога й апеляційним судом не вирішується питання про погіршення становища обвинуваченого.
Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) та застосування щодо нього примусових заходів виховного характеру шляхом передачі неповнолітнього ОСОБА_7 під нагляд матері ОСОБА_8 строком на 1 рік, сторонами кримінального провадження не оспорюється, а тому, апеляційним судом, із урахуванням положень ст. 404 КПК України, не перевіряється, визнається таким, що ґрунтується на вимогах закону, а також матеріалах та фактичних обставинах кримінального провадження.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно призначив ОСОБА_7 покарання, оскільки заходи примусу до неповнолітніх, які звільняються від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру на підставі положень ст. 105 КК України не застосовуються, - апеляційний суд вважає такими, що заслуговують на увагу з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що за змістом наявних у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання» (ч. ч. 4, 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), «звільнення від відбування покарання» (ст. ст. 75, 79, 104 КК України), «звільнення від призначеного покарання» (ст. 78 КК України), під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення, як виду примусових заходів у цілому.
Рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду.
Вищенаведене свідчить про те, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про визнання неповнолітнього ОСОБА_7 винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України кримінального правопорушення та про звільнення його від покарання із застосуванням заходів виховного характеру, безпідставно визначив йому вид та розмір покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, не врахувавши те, що заходи примусу до неповнолітніх, які звільняються від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру на підставі ст. 105 КК України не застосовуються.
Вищенаведене свідчить про те, що судом першої інстанції неправильно витлумачені положення ч. 1 ст. 105 КК України, що суперечить їх точному змісту та відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що в свою чергу, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, є підставою для зміни вироку щодо ОСОБА_7 шляхом виключення з резолютивної частини вказівки про призначення ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, що не погіршує становища неповнолітнього ОСОБА_7 ..
Тому, доводи апеляційної скарги прокурора підлягають задоволенню.
Перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку не виявлено порушень норм Конституції України, у тому числі передбачених статтею 62 Конституції України, норм Кримінального процесуального кодексу України, які тягнуть скасування вироку з направленням справи на новий судовий розгляд, у тому числі й істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б слугувати підставою для його скасування з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав перший заступник прокурора Закарпатської області ОСОБА_5 , задовольнити.
Вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 06 лютого 2020 року щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України ОСОБА_7 в частині призначення покарання змінити: виключити з резолютивної частини вироку вказівку про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.
У решті вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді: