Справа № 308/3832/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 квітня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання слідчого слідчого відділу Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про застосування щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Ужгородського р-ну, с. Н. Солотвино, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні якого перебуває одна неповнолітня дитина, учасника АТО, раніше не судимого, непрацюючого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України ,
запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
встановив:

З розглядуваного клопотання вбачається, що 15 квітня 2020 року біля 07 години 00 хвилин ОСОБА_5 перебуваючи на узбіччі дороги біля в`їзду до міжнародного контрольно-пропускного пункту «Тиса», що розташований в селі Соломоново Ужгородського району Закарпатської області, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, словесно залякуючи потерпілого ОСОБА_7 фізичною розправою у разі невиконання останнім пред`явленої вимоги, тобто діючи з погрозою насильства над потерпілими з метою заволодіння грошовими коштами без законних на те підстав, змушував ОСОБА_7 надати грошові кошти в сумі по 200 гривень з кожного перевезеного пасажира, однак останній відмовився виконувати незаконну вимогу.

Продовжуючи свої злочинні дії 15 квітня 2020 року біля 07 години 55 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи на узбіччі дороги біля в`їзду до міжнародного контрольно-пропускного пункту «Тиса», що розташований в селі Соломоново, Ужгородського району, Закарпатської області, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, словесно залякуючи потерпілого ОСОБА_8 фізичною розправою у разі невиконання останнім пред`явленої вимоги, тобто діючи з погрозою насильства над потерпілими з метою заволодіння грошовими коштами без законних на те підстав змушував ОСОБА_8 надати грошові кошти в сумі по 200 гривень з кожного перевезеного пасажира, однак останній відмовився виконувати незаконну вимогу, у зв`язку з чим ОСОБА_5 з метою щоб у потерпілого ОСОБА_8 склалося враження, що якщо він протидіятиме йому або не виконає його вимог, то ця погроза буде реалізована, застосував насильство, що виразилося в чисельному завданні ударів руками стиснутими в кулак в область обличчя ОСОБА_8

Окрім того, 15 квітня 2020 року біля 07 години 55 хвилин ОСОБА_5 продовжуючи свої злочинні дії рухаючись на передньому пасажирському сидінні автомобіля білого кольору марки «Volkswagen» моделі «Passat b7» д.н.з. НОМЕР_1 на ділянці автодороги державного значення М-06 Київ-Чоп в межах населеного пункту, а саме села Тийглаш з метою, щоб у потерпілого ОСОБА_8 склалося враження, що якщо він протидіятиме йому або не виконає його вимог, то ця погроза буде реалізована, здійснив близько трьох прицільних пострілів з пістолета невстановленого зразку несмертельної дії в бік автомобіля марки «MERCEDES-BENZ» моделі «SPRINTER» державний номерний знак республіки Польщі НОМЕР_2 , який на праві власності належить потерпілому, громадянину ОСОБА_8 , який в той час перебував під керуванням вище вказаного автомобіля та рухався по наперед визначеному маршруту в місто Чернівці, чим саме здійснивши пошкодження майна.

В результаті злочинних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_9 були завдано матеріальних збитків.

У такий спосіб встановлено наявність достатніх доказів для підозри ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, тобто у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), з погрозою вбивства, з пошкодженням майна.

15 квітня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за вказаним вище фактом.

Слідство вважає, що наявні достатні підстави для обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою та недостатньо буде застосування інших більш м`яких заходів, виходячи з наявних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України:

- підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілих у даному кримінальному провадженні, а саме ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні;

- підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно перешкоджати встановленню інших можливих свідків та інших співучасників даного злочину;

- підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин;
- підозрюваний ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- підозрюваний ОСОБА_5 може знищити, сховати та спотворити пістолет невстановленого зразку несмертельної дії з якого останнім було здійснено три прицільні постріли в бік автомобіля марки «MERCEDES-BENZ» моделі «SPRINTER» державний номерний знак республіки Польщі НОМЕР_2 , який має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

З огляду на вказане, а також на наявність обґрунтованої підозри, слідчий просить застосувати запобіжний захід до підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити, у зв`язку з наявністю заявлених в клопотанні ризиків.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні вказаного клопотання та обрати ОСОБА_5 запобіжний захід не пов`язаний з триманням такого під вартою, оскільки наміру ухилятися від суду та слідства його підзахисний ОСОБА_5 не має. Просив врахувати позитивні характеризуючи дані на підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника, вказав, що у нього виникла конфліктна ситуація з потерпілими і як наслідок бійка.

Заслухавши думку прокурора, пояснення слідчого з приводу поданого клопотання, підозрюваного та його захисника, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Витягом з ЄРДР стверджується, що Ужгородським районним відділенням Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000458, розпочатого 15 квітня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

У відповідності до ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

На підтвердження обґрунтованості підозри в інкримінованому ОСОБА_5 кримінальному правопорушенні, слідчим до клопотання додано ряд доказів: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.04.2020, протокол огляду місці події від 15.04.2020, покази свідків, покази потерпілих, протокол впізнання особи за фотознімками тощо.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до вищевказаного злочину. При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Як вбачається з матеріалів, наданих слідчим, які обґрунтовують клопотання, зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних, отже за переконанням слідчого судді ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ч. 2 ст. 189 КК України.

Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК КК України вручено ОСОБА_5 15.04.2020.

Відповідно до статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя враховує, що при обранні запобіжного заходу ОСОБА_5 , зазначений прокурором та слідчим ризик того, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та свідків знайшов своє підтвердження, оскільки за заявою ОСОБА_8 розпочато досудове розслідування у розглядуваному кримінальному провадженні, саме з вказаними вище потерпілими особами у підозрюваного виникла конфліктна ситуація, свідками надано стверджувальні покази за фактом інкримінованого ОСОБА_5 діяння, тому підозрюваний може схиляти як потерпілих, так і свідків до зміни даних слідству показань, що створює загрозу об`єктивному здійсненню досудового розслідування.

Разом з цим, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 може знищити, сховати та (або) спотворити пістолет невстановленого зразку несмертельної дії, з якого останнім було здійснено три прицільні постріли в бік автомобіля марки «MERCEDES-BENZ» моделі «SPRINTER» державний номерний знак республіки Польщі НОМЕР_2 . Так, вказаний пістолет має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, в тому числі й щодо виникнення у потерпілого ОСОБА_8 реальності реалізації висловленої ОСОБА_5 на його адресу погрози.

Інші ризики, заявлені прокурором, не знайшли свого достатнього обґрунтування під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу.

Застосування альтернативних запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією підозрюваного ОСОБА_5 від суспільства, буде недостатнім для попередження вищевказаних ризиків. Так, на думку слідчого судді, перебуваючи під домашнім арештом ОСОБА_5 зможе здійснювати незаконний вплив на потерпілих та свідків за допомогою мобільного зв`язку чи мережі «Інтернет».

Разом з цим, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

В рішенні у справі «Лабіта проти Італії», Європейський суд з прав людини вказує, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, при цьому як вбачається з розглядуваного клопотання, повідомлення про підозру та інших матеріалів, доданих до клопотання, інкриміноване ОСОБА_5 кримінальне правопорушення відбулося, зокрема, в межах населеного пункту села Тийглаш Ужгородського району з застосуванням зброї пістолета невстановленого зразка несмертельної дії, що могло призвести до травмування сторонніх осіб.

Тому, у розглядуваному випадку, привілеює суспільний інтерес, що виправдовує застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, свідчить про підставність для обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 у виді тримання під вартою на строк до 60 днів.

Разом з цим, слідчий суддя також враховує особу підозрюваного, зокрема те, що підозрюваний ОСОБА_5 одружений та має на утриманні одну неповнолітню дитину, а також зареєстроване та постійне місце проживання, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків підозрюваного. Окрім цього, адвокатом підозрюваного надано суду позитивну характеристику на підозрюваного по місцю його проживання в селі Нижнє Солотвино, а також лист голови ГО «Українська асоціація інвалідів АТО в Закарпатській області» ОСОБА_10 , за яким стверджується участь ОСОБА_5 у АТО.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених названим Кодексом. Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків; розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Вимогу прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави слідчий суддя вважає невмотивованою.

При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, слідчий суддя, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, виходить з вимог п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, і вважає, що розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, становить 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 105 100 (сто п`ять тисяч сто) гривень.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_5 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та що у разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки: - прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; - не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; - повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; - утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у цьому кримінальному провадженні; - здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну..

Строк вказаних обов`язків, у разі внесення застави, визначено до двох місяців.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити частково.
Обрати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 визначено до 12 червня 2020 року.
Встановити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених цим Кодексом в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 105 100 (сто п`ять тисяч сто) гривень 00 копійок.
Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_5 або заставодавець мають право в будь - який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі.
У разі внесення застави на ОСОБА_5 покласти наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;
- не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у цьому кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі невиконання вищезазначених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.
Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків визначено до 12 червня 2020 року.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1