Справа № 161/8876/20
Провадження № 1-кп/161/897/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 25 червня 2020 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001287 від 03 квітня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцька, Волинської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:
05.10.2017 вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч. 1 ст. 125 КК України до 120 годин громадських робіт;
21.02.2019 вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у вигляді арешту строком на 3 місяці;
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 , 02 квітня 2020 року близько 23 години 20 хвилин, знаходячись у «Парку імені 900 річчя міста Луцьк», що за адресою: місто Луцьк, проспект Відродження, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон марки «One Plus» серії «3Т», моделі «А3010» срібного кольору, вартість якого згідно висновку експерта №268 від 16.04.2020, могла складати 4139 гривень 67 копійок, чим заподіяв потерпілому майнову шкоду на загальну суму 4139 гривень 67 копійок.
Таким чином ОСОБА_4 своїми умисними протиправними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.
Доказами, на підтвердження встановлених судом обставин, є наступні.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та показав, що дійсно, за вказаних обставин, місця та часу вчинив дане кримінальне правопорушення. Суму викраденого не заперечував. У вчиненому розкаявся, просив суворо його не карати.
Обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своєму рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.
Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка).
Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину і тяжкості наслідків, що настали.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.
До обставин, які відповідно до вимог ст.67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд відносить рецидив злочинів.
Поряд з цим, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує інформацію про стан його здоров`я, який не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра, вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, має постійне місце реєстрації та проживання, потерпілий у своїй заяві претензій майнового характеру до обвинуваченого не має, щодо міри покарання поклався на розсуд суд, тому суд призначає покарання в межах санкції ст.185 ч.1 КК України, у виді громадських робіт.
Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів, так і іншими особами.
Судові витрати, згідно ст.124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинувачен ого ОСОБА_4 .

Речові докази підлягають вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.
Арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді від 23 квітня 2020 року скасувати.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати пов`язані із залученням експерта для проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 817 (вісімсот сімнадцять) грн. 25 коп.
Речовий доказ: мобільний телефон "One Plus 3" срібного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 залишити за належністю ОСОБА_6 .

Арешт на майно, який накладений ухвалою слідчого судді від 23 квітня 2020 року, а саме на майно, вилучене в ході проведення огляду місця події від 11.04.2020 р. за адресою: м. Луцьк, вулиця Грибоєдова, 2, службовий кабінет №408, речі, а саме: мобільний телефон "One Plus 3" срібного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2: НОМЕР_2 скасувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: