Справа № 173/2910/19
Номер провадження1-кп/173/45/2020
В И Р О К
іменем України

07 лютого 2020 року Верхньодніпровський районний суд

Дніпропетровської області

У складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Верхньодніпровську кримінальне провадження №0000775 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, без утриманців, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 28.05.2009 року вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.05.2009 року за ч.4 ст. 187, ч.2 ст.115-6, ч.1 ст. 70 КК України до 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 18.12.2017 року за ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08.12.2017 року згідно ст. 81 КК України умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 7 місяців 4 дня з Жовтоводської ВК Дніпропетровської області № 26,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений, ОСОБА_4 , 12 вересня 2019 року близько 04:00 години знаходячись в місті Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, реалізовуючи раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), яке знаходилося на подвір`ї загального користування багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , та належить потерпілій ОСОБА_6 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до двохстулкових металевий воріт, що виходили з вказаного подвір`я на вулицю Вокзальна вказаного населеного пункту, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, за допомогою фізичної сили рук зняв із завісів одну стулку металевих воріт розміром 210 х 110 см, після чого з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_6 згідно висновку судової товарознавчої експертизи від 16.09.2019 року № 153 матеріальний збиток на суму 750,00 гривень, у цінах, які діяли на момент вчинення кримінального правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України визнав повністю, обставини, викладені в обвинувальному акті не оспорює та суду пояснив, що дійсно, при вказаних обставинах, він 12 вересня 2019 року з території подвір`я загального користування багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , викрав одну стулку металевих воріт, яку потім здав на металолом. У скоєному щиро кається.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд кримінального провадження без її участі Претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має. Цивільний позов заявляти не буде.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина у вчиненні вказаного в мотивувальній частині вироку злочину підтверджується матеріалами кримінального провадження, однак за згодою учасників судового провадження, в силу ч.3 ст.349 КПК України, суд, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст.349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст.349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, оскільки всі досліджені судом докази логічно взаємопов`язані, послідовно доповнюють один одного та не мають протиріч суд, оцінивши їх окремо та в сукупності, з точки зору достатності приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доказана в повному обсязі та дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Що стосується питання осудності обвинуваченого ОСОБА_4 , суд керується тим, що його поведінка в ході досудового слідства та в судовому засіданні була адекватною, свої пояснення він надавав послідовно та змістовно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, а тому на думку суду обвинувачений є осудною особою.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує обставини та ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, характеризується посередньо, скоєний ним злочин відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст.50 КК України з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , а також запобігання скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами суд, з урахуванням обставин та тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого та встановлених судом обставин, які пом`якшують покарання, вважає необхідним призначити покарання у вигляді позбавлення волі, в той же час, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, яке, на думку суду, буде справедливим, достатнім для досягнення мети покарання.

Що стосується питання обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили, суд виходить з того, що сторона обвинувачення, клопотання про застосування запобіжного заходу не заявляла, обвинувачений постійно з`являвся в судові засідання, призначене покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі, а тому обрання запобіжного заходу вважає недоцільним.

Питання про відшкодування завданої матеріальної шкоди потерпілій судом не обговорювалось, оскільки потерпіла ніяких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не заявила, цивільний позов до суду не надала.

Витрати на проведення судових експертиз у даному кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази підлягає вирішенню по правилам ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369- 371,373 -376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від призначеного покарання з випробуванням, терміном на 1 (один) рік.

На підставі п. п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України суд зобов`язує ОСОБА_4 :

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід, відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, не обирається.

Речові докази у кримінальному провадженні одна стулка металевих воріт розміром 210 х ПО см., виготовлених з кутника розміром 25x45 мм. та 25x25 мм., металевої смуги розміром 35x4 мм., металевого прута розміром 0,6 мм, які передані на зберігання потерпілій, після набрання вироком законної сили залишити законному володільцю.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського Апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд, протягом 30 днів з моменту проголошення вироку, а засудженим, який тримається під вартою, в той же термін з моменту вручення копії вироку.

Головуючий ОСОБА_1