Справа № 202/708/20
Провадження № 1-кс/202/3691/2020
УХВАЛА
Іменем України

02 червня 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
представника заявника адвоката ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_5 на постанову прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 31.01.2019 року про закриття кримінального провадження № 0001048 від 06.12.2018 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до суду зі скаргою на постанову прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 31.01.2019 року про закриття кримінального провадження № 0001048 від 06.12.2018 року.

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що постановою прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 31.01.2019 року було прийнято рішення про закриття кримінального провадження № 0001048 від 06.12.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Його, заявника, було визнано потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незаконними діями осіб, які вчинили злочин, було нанесено йому значну майнову шкоду.
Заявник вважає, що рішення про закриття кримінального провадження № 0001048 від 06.12.2018 рокуза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, винесене з порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства, є передчасним та підлягає скасуванню з огляду на наступне.

11.05.2018 року державним нотаріусом П`ятої Дніпровської державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою йому відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на картоплесховище, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_6 .
Вказане майно належало ОСОБА_6 на підставі рішення постійно діючого Третейського суду при товарній біржі «УМТБ» від 27.02.2006 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області.
У період часу з 09.09.2013 року до 16.03.2018 року на вказане майно було накладено арешт в рамках розгляду справи № 200/12248/13-ц.
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.03.2018 року знято арешт з картоплесховища, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 903,9 кв.м.
Після того він, заявник, звернувся до П`ятої державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право власності на спадщину за законом, у чому йому було відмовлено.
Підставою винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.05.2018 року стало те, що він надав нотаріусу правовстановлюючий документ на вищевказане нерухоме майно, в якому власником майна є ОСОБА_6 , але відповідно до даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником картоплесховища, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є інші особи, а саме ОСОБА_7 (1/2 частини) та ОСОБА_8 (1/2 частини).
Проте йому, заявнику, достеменно відомо, що ані ОСОБА_6 , ані інші родичі не здійснювали жодних дій, направлених на відчуження спірного майна.
Під час підготовки позовної заяви про поновлення своїх прав він дізнався, що 02.08.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 було винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.08.2017 року, індексний номер 36422331, відповідно до якого за ОСОБА_10 зареєстровано право власності на картоплесховище, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 903,9 кв.м. Під час вчинення реєстраційних дій в інтересах ОСОБА_10 на підставі довіреності діяв ОСОБА_11 .
Вказана реєстраційна дія була вчинена нібито на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.07.2017 року по справі № 202/4524/17, яким було начебто задоволено позов ОСОБА_10 , яким в рахунок погашення заборгованості за неіснуючим договором позики від 04.05.2010 року визнано за ОСОБА_10 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на предмет іпотеки за договором іпотеки від 04.05.2010 року, а саме: картоплесховище, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 903,9 кв.м., котельна (літ. Б за планом БТІ).
В цей самий час картоплесховище перебувало під арештом на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.09.2013 року, що виключало можливість його відчуження.
Також цим неіснуючим рішенням від 14.07.2017 року було незаконно скасовані всі заборони щодо картоплесховища, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 903,9 кв.м., а саме: запис про обтяження № 2531388, винесений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_12 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 5965105; запис про арешт нерухомого майна № 2711753, винесений старшим державним виконавцем Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_13 , внесеного на підставі постанови ВП № 39960069 від 20.09.2013 року; запис про арешт нерухомого майна № 2661359, внесений на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.09.2013 року по справі № 200/12248/13-ц.
Під час ознайомлення з рішеннями та ухвалами Індустріального районного суду м. Дніпропетровська в Єдиному державному реєстрі судових рішень, ним, заявником, було встановлено, що жодних рішень по цій справі № 202/4524/17 ані 14.07.2017 року, ані в будь-яку іншу дату не виносилось Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська.
Більш того, в Єдиному державному реєстрі судових рішень наявна ухвала, якою 24.10.2017 року справу було залишено без розгляду.
Таким чином, право власності на майно було зареєстроване за ОСОБА_10 підставі підробленого судового рішення, що, вочевидь, було скоєно у змові із судом та приватним нотаріусом, яка використала підроблене рішення.
Того ж дня, тобто 02.08.2017 року, між ОСОБА_14 та ОСОБА_10 , яка ніколи не була в Дніпропетровській області та фактично ніяких довіреностей не надавала, від імені якої діяв ОСОБА_11 , на підставі підробленої довіреності, було укладено договір іпотеки, яким іпотеку було передано картоплесховище, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 903,9 кв.м. Договір було посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстровано в реєстрі за № 743.
16.08.2017 року між ОСОБА_14 (іпотекодержатель) та ОСОБА_10 (іпотекодавець), від імені якої діяв ОСОБА_11 , було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким ОСОБА_10 передала у власність ОСОБА_14 і він прийняв і набув право власності на нерухоме майно, а саме картоплесховище, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 903,9 кв.м. Даний договір також було посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстровано в реєстрі за № 814. Право власності на зазначене нерухоме майно зареєстроване 16.08.2017 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 за № 21898315, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 14.
21.08.2017 року ОСОБА_14 за договором дарування подарував, а ОСОБА_8 прийняв в дар 1/2 частину картоплесховища, що розташоване за адресою: розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_15 за реєстровим номером 1989. Того ж дня право власності було зареєстровано від 22.08.2017 року, індексний номер 36724207, приватним нотаріусом ОСОБА_16 .
22.08.2017 року ОСОБА_14 за договором дарування передав, а ОСОБА_8 прийняв у дар на частину картоплесховища, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_15 за реєстровим номером 1997. Того ж дня право власності було зареєстровано від 22.08.2017 року, індексний номер 36737566, приватним нотаріусом ОСОБА_16 .
29.08.2017 року ОСОБА_8 за договором довічного утримання (догляду) передав у власність ОСОБА_7 1/2 частину картоплесховища, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 903,9 кв.м. Договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_17 за реєстровим номером 850, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 36815062 від 29.08.2017 року, приватний нотаріус ОСОБА_17 . На підставі ст. 73 ЗУ «Про нотаріат» та у зв`язку з посвідченням даного договору довічного утримання (догляду) накладено заборону на відчуження зазначеного в договорі картоплесховища, що належить ОСОБА_8 , до припинення чи розірвання договору, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36815654 від 29.08.2017 року, державний реєстратор приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_17 .
Усі вказані дії були вчинені за організації ОСОБА_8 та його помічника ОСОБА_14 шляхом підкупу суддів та нотаріусів.
Зауваження до процедури проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні наступні.
Слідством не встановлено місцезнаходження ОСОБА_10 , її не було допитано та не встановлено, чи надавала вона довіреність, чи придбавала вона спірне майно, чи відомо їй про його придбання взагалі та які саме в неї взаємовідносини із громадянами ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . Не було проведено почеркознавчу експертизу довіреності, наданої ОСОБА_10 . Не було витребувано реєстраційну справу та не проведено експертизу наявних у ній, зокрема, рішення суду, на підставі якого ОСОБА_20 набула право власності. Не було вилучено судову справу (провадження № 2/202/2195/2017) з Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. Не було проведено інших слідчих та оперативно-розшукових дій з метою встановлення обставин скоєння злочину.
Фактично прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 при закритті кримінального провадження вимог кримінального процесуального закону дотримано не повністю.
Слідчим управлінням ГУНП в Дніпропетровській області не проводились необхідні слідчі дії та не виконані ряд вказівок прокурора, що свідчить про упередженість та небажання належним чином виконувати свої професійні обов`язки.
Таким чином, факт винесення постанови про закриття кримінального провадження призвело порушення його, заявника, прав.
У зв`язку з викладеним, заявник просив скасувати постанову про закриття кримінального провадження № 0001048 від 06.12.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та поновити досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні.
В судовому засіданні представник заявника адвокат ОСОБА_3 , скаргу підтримала та наполягала на її задоволенні.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження № 0001048 від 06.12.2018 року, приходжу до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на підставі рішення постійно діючого третейського суду при Товарній біржі «УМТБ» від 27.02.2006 року № 1/15-06 за ОСОБА_6 23.06.2006 року зареєстроване право власності на картоплесховище, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Загальною площею 903,9 кв.м., опис: літ. А-площа-903,9 кв.м., літ. Б-котельна.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 10.06.2014 року складено відповідний актовий запис № 62.

11.05.2018 року до П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори звернувся ОСОБА_5 з заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на картоплесховище, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 .
Постановою державного нотаріуса П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори від 11.05.2018 року ОСОБА_5 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на картоплесховище, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , оскільки відповідно до даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником картоплесховища за вказаною адресою Є не ОСОБА_6 , а інша особа.
Також в судовому засіданні встановлено, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001048 від 06.12.2018 року встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження № 0001130, відомості про яке внесені до ЄРДР на підставі заяви ОСОБА_5 щодо виконання ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі № 201/8417/18 за фактом винесення завідомо неправосудного рішення суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_21 , тобто за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 375 КК України.

В ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб, із невстановленою органом досудового розслідування особою шахрайським шляхом заволодів чужим майном (нежитловою будівлею АДРЕСА_1 ), власником якого є ОСОБА_5 , користувачем ОСОБА_8 .

Враховуючи викладене, 06.12.2018 року СУ ГУНП в Дніпропетровській області за вказаним фактом внесені відомості до ЄРДР за № 0001048 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0001048 встановлено, що у ОСОБА_5 у власності було складське приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . В 2016 році ОСОБА_5 познайомився з ОСОБА_8 , який запропонував ОСОБА_5 винаймати вказане приміщення за оренду плату в сумі 12 000 грн., які ОСОБА_8 перераховував на банківську картку дружини ОСОБА_5 .

В кінці 2016 року ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_5 викупити вказане складське приміщення за 60 000 доларів США, на що ОСОБА_5 відмовив останньому, оскільки на той момент ОСОБА_5 не міг вступити у спадщину від своєї бабусі, якій і належало вказане приміщення, оскільки на нерухомість накладено арешт судом.

Допитом ОСОБА_8 встановлено, що 02.08.2017 року ОСОБА_14 надав позику ОСОБА_10 у розмірі 70 000,00 доларів США. Задля належного оформлення відносин позики в той же день, тобто 02.08.2017 року, укладено відповідний договір позики. Оскільки сума була достатньо великою, то для забезпечення виконання зобов`язань за договором позики між ОСОБА_14 та ОСОБА_10 укладено договір іпотеки для забезпечення виконання зобов`язання в строк до 15.08.2017 року.

Предметом іпотеки стало картоплесховище, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Договір іпотеки був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_9 на нотаріальних двосторонніх бланках НМЕ542470, НМЕ542471, НМЕ542472, НМЕ542473. Іпотекодавець - ОСОБА_10 , іпотекодержатель - ОСОБА_14 .

Оскільки у встановлений сторонами строк грошові кошти не було повернуто від ОСОБА_10 до ОСОБА_14 , то вони домовились між собою про позасудове врегулювання спору шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в якості забезпечення повернення позики і уклали між собою відповідний договір задоволення вимог іпотекодержателя, тобто громадянина ОСОБА_14 .

Договірні відносини було оформлено 16.08.2017 року у приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_9 на нотаріальному двосторонньому бланку НМЕ542561. Саме з цієї дати право власності на картоплесховище перейшло до громадянина ОСОБА_14 .

В той же час, між ОСОБА_8 та ОСОБА_14 існували відносини щодо взяття останнім грошових коштів в борг. Ці відносини склались між ними давно та ОСОБА_14 тривалий час їх не повертав.

Сподіваючись на те, що кошти йому надійдуть від ОСОБА_14 , ОСОБА_8 неодноразово нагадував ОСОБА_14 про борг, однак під різними підставами останній гроші не повертав. Дізнавшись, що ОСОБА_14 є власником картоплесховища, ОСОБА_8 звернувся до останнього щодо повернення боргу майном в натурі і він позитивно на це відреагував, а відтак ОСОБА_8 повідомив, що хоче отримати у власність саме це картоплесховище. В подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_14 звернулись за оформленням правовідносин до приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_15 . Остання допомогла їм з документами, а саме склала договір дарування та нотаріально його посвідчила. Відповідно до цього договору 21.08.2017 року ОСОБА_14 подарував ОСОБА_8 1/2 частину картоплесховища. Договір був нотаріально посвідчений. Оскільки задоволення вимог ОСОБА_8 , як позикодавця, не відбулось у повному обсязі, то 22.08.2017 року ОСОБА_8 та ОСОБА_14 уклали ще один договір?

Після оформлення договорів дарування від 21.08.2017 року та 22.08.2017 року ОСОБА_8 став повноцінним одноосібним власником нерухомого майна - картоплесховища, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Бажаючи розпорядитись на власний розсуд своїм майном, ОСОБА_8 оформив документально 29.08.2017 року договір довічного утримання з ОСОБА_7 та в цей день було укладено 2 (два) відповідних договори, відповідно до яких ОСОБА_8 буде передаватись матеріальне забезпечення з утримання (догляду) 1 500,00 грн. по кожному договору. Ці договори довічного утримання від 29.08.2017 року були нотаріально посвідчені приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_17 .

З цього часу власником нерухомого майна - картоплесховища, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_7 .

Постановою прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 31.01.2019 було закрито кримінальне провадження № 0001048 від 06.12.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, у зв`язку з встановленням відсутності події кримінального правопорушення.

Вказана постанова прокурора обґрунтована тим, що під час досудового розслідування об`єктивних даних щодо наявності умислу у ОСОБА_8 , направленого на заволодіння чужим майном шахрайським шляхом, отримано не було, оскільки останній отримав у власність картоплесховище, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , цивільно-правовим шляхом.

Пунктом 4 частини 1 статті 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до положень ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, встановленими матеріалами справи.

Отже, відповідно до ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, тобто таке процесуальне рішенні повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено обставини кримінального правопорушення, відповіді на усі питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення праві законних інтересів учасників процесу.

На слідчого суддю відповідно до норм КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування. Слідчий суддя зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим та/або прокурором постанови. Зокрема, якщо слідчим/прокурором закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами скарги та кримінального провадження, по вказаному кримінальному провадженню прокурором належним чином не вмотивовано рішення про закриття кримінального провадження, будь-яких слідчих дій, спрямованих на з`ясування обставин, на котрих зауважував заявник, здійснено не було, зокрема, слідством не встановлено місцезнаходження ОСОБА_10 , її не було допитано та не встановлено, чи надавала вона довіреність, чи придбавала вона спірне майно, чи відомо їй про його придбання та які саме в неї взаємовідносини із громадянами ОСОБА_14 та ОСОБА_8 ; не було проведено почеркознавчу експертизу довіреності, наданої ОСОБА_10 ; не було витребувано реєстраційну справу та не проведено експертизу наявних у ній, зокрема, рішення суду, на підставі якого ОСОБА_20 набула право власності; не було вилучено судову справу (провадження № 2/202/2195/2017) з Індустріального районного суду м. Дніпропетровська; не було проведено інших слідчих та оперативно-розшукових дій з метою встановлення обставин скоєння злочину. В оскаржуваній постанові не надані відповіді на усі питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, не надано оцінки жодним зібраним доказам, прокурором прийнято до уваги лише показання ОСОБА_8 , який був допитаний у кримінальному провадженні як свідок. Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні проводилося не в повному обсязі, проведені не всі необхідні слідчі (розшукові) та процесуальні дії.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що прокурор, приймаючи оскаржуване рішення, зробив висновки щодо обставин, що обумовлюють закриття провадження у справі, передчасно, без перевірки обставин, всупереч покладених на слідчого обов`язків щодо доведення обставин, що є підставою закриття кримінального провадження.

Враховуючи те, що органом досудового розслідування належним чином не проведено досудове розслідування, що дає підстави зробити висновок про неповноту та однобічність перевірки заяви про злочин. Вказані обставини беззаперечно свідчать про недотримання органом досудового розслідування вимог закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставини кримінального провадження, а також належної обґрунтованості оскаржуваної постанови, яке б не викликало жодних сумнівів в правильності прийнятого рішення, у зв`язку з чим оскаржувану постанову не можна вважати законною та обґрунтованою, тому скарга підлягає задоволенню, а постанова підлягає скасуванню.

З урахуванням викладеного, органу досудового розслідування необхідно виконати необхідні слідчі дії щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність події та складу кримінального правопорушення, в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі та в залежності від встановленого, прийняти законне та обґрунтоване рішення, яке у будь-якому випадку має бути належним чином мотивованим з всебічним аналізом доводів заявника.

З огляду на зазначене, орган досудового розслідування зобов`язаний невідкладно розпочати досудове розслідування в порядку та строки, визначені кримінально-процесуальним законодавством України.

Керуючись ст. ст. 303, 306, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_5 задовольнити.
Постанову прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 31.01.2019 року про закриття кримінального провадження № 0001048 від 06.12.2018 року скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1