Справа № 621/860/20
Пр. № 1-кп/621/173/20
ВИРОК
Іменем України
02 червня 2020 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за №0000268 від 28.03.2020 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Червоний Степ Сахновщанського району Харківської області, громадянка України, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , незаміжня, не працює, освіта повна середня, раніше не судима,

обвинуваченої за ч.1 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_4 вчинила злочин проти охоронюваних кримінальним законом суспільних відносин власності за таких обставин.

27.03.2020 близько 20-00 години ОСОБА_4 перебувала разом зі своїм знайомим ОСОБА_5 поблизу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де проходив ОСОБА_6 . Між останніми та ОСОБА_5 виник конфлікт, у ході якого у ОСОБА_6 з кишені випав мобільний телефон; ОСОБА_4 побачила, що мобільний телефон залишився без нагляду та у неї виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою реалізації якого ОСОБА_4 одразу, скориставшись тим, що її дії ніким помічені не будуть, діючи умисно, протиправно, таємно, з корисливих мотивів, з метою наживи, усвідомлюючи протиправність своїх дій та свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу викрала мобільний телефон ТМ «Samsung GT-s 5302» у корпусі чорного кольору, бувший у використанні, вартістю 630,40 гривень, який належить потерпілому ОСОБА_6 . В подальшому ОСОБА_4 розпорядилась викраденим телефоном на власний розсуд.

Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), визнала повністю, обставини скоєння кримінального правопорушення навела аналогічні викладеним в установочній частині вироку та в обвинувальному акті, та зазначила, що дійсно забрала собі зазначений вище телефон, який випав з кишені потерпілого. В той же день, коли до неї приїхали працівники поліції, вона віддала їм телефон потерпілого. Обвинувачена просила строго її не карати, зауважила, що розкаюється у вчиненому, вину свою визнає та готова понести покарання, сплатити штраф.

Потерпілий ОСОБА_6 правом участі в судовому засіданні не скористався, надав заяву, в якій просить проводити судове засідання без нього, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не має, покарання просить визначити без позбавлення волі.

Обвинувачена вважала недоцільним дослідження доказів у даному кримінальному провадженні, так як повністю погоджується з досудовим розслідуванням справи та обставини скоєння кримінального правопорушення не оспорює.

Суд зазначає, що показання обвинуваченої, надані в судовому засіданні, є послідовними та логічними, а тому не викликають у суду сумніву в правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, переконавшись, що учасники судового провадження вірно розуміють зміст обставин провадження, сумніви в добровільності їх позицій відсутні, роз`яснивши учасникам, що вони будуть позбавлені права оскаржити такі обставини в апеляційному порядку, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням доказів, що характеризують її особу, проти чого учасники судового провадження прокурор, обвинувачений не заперечували.

З огляду на викладене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні нею таємного викрадення чужого майна (крадіжки), такі дії обвинуваченої суд кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України.

При обранні виду та розміру покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України, в тому числі враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій, судом не встановлено.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченої, судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягалась, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, в шлюбі не перебуває, неповнолітніх дітей не має, офіційно не працює, має постійне місце реєстрації та проживання, за місцем проживання скарг на обвинувачену не надходила.

На підставі викладеного, враховуючи повне визнання своєї вини, відсутність обставин, що істотно підвищують ступінь тяжкості вчиненого злочину, та особу обвинуваченої, яка раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувалась, а також позицію потерпілого, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.185 КК України.

На переконання суду призначення обвинуваченій саме такого покарання буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари останньої за вчинене, а й буде слугувати для виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченою, так і іншими особами.

На стадії досудового розслідування та судового розгляду справи запобіжний захід відносно обвинуваченої не обирався. Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили судом не встановлено.

Процесуальні витрати на підставі ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченої.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.

Керуючись статтями 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 грн (вісімсот п`ятдесят гривень).

До набрання вироком законної сили заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати за залучення експерта в розмірі 320 гривень, перерахувавши їх на користь держави.

Речові докази у кримінальному провадженні №0000268 від 28.03.2020, передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , - залишити йому ж.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 31.03.2020 на мобільний телефон ТМ «Samsung GT-s5302», IMEI: НОМЕР_1 у корпусі чорного кольору, - скасувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, оскарженню не підлягає.

Апеляційна скарга на вирок в іншій частині може бути подана до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1