Єдиний унікальний номер: 378/696/19
Провадження № 1-кп/378/2/20
УХВАЛА

04.02.2020 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2

перекладача: ОСОБА_3 ,

прокурора: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ставище Київської області клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про проведення слідчих експериментів та експертизи в кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ставищенського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого - ОСОБА_5 заявив клопотання про призначення по кримінальному провадженню слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 , повторного слідчого експерименту за участю обвинуваченого, а також просить призначити та провести додаткову комісійну автотехнічну трасологічну експертизу з урахуванням вихідних даних, отриманих в результаті повторних слідчих експериментів, свідчень учасників ДТП в судовому засіданні та інших матеріалів кримінального провадження, з тих підстав, що при проведенні досудового розслідування по даному кримінальному провадженню не досліджувалось питання про можливу наявність вини потерпілого ОСОБА_7 у вчиненні ДТП. Останній пояснював, що в межах 400 м попереду і 10 секунд по часу він ніяких транспортних засобів не бачив. Це означає, що автомобіль обвинуваченого уже стояв на зустрічній смузі руху без освітлення і потерпілий мав би його об`їхати, дотримуючись ПДР, або ж він заснув, чи знаходився в такому стані, коли не міг контролювати дорожню ситуацію. Покази в судовому засіданні ОСОБА_7 про те, що автомобіль обвинуваченого появився зненацька, за 30 м в полі його зору і осліпив його є необґрунтованими, оскільки транспортний засіб обвинуваченого після падіння з роздільного турнікету був без будь-якого освітлення. Навіть, якби і горіло світло фар автомобіля обвинуваченого, то потерпілий не міг його не бачити. Покази потерпілого не перевірялись, слідчий експеримент за його участю не проводився, хоч прокурор повертав кримінальне провадження на доопрацювання саме з цих підстав, а саме: проведення відтворення обстановки та обставин події, повторної експертизи, які органами досудового розслідування виконані не були. Висновок експерта №5-02/509 від 06.11.2015 року є поверхневим і одностроннім, дії обвинуваченого розкладено детально, а дії ОСОБА_7 лише в загальних висловах.

Представник потерпілих ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, до суду на клопотання захисника обвинуваченого - ОСОБА_5 подав письмову позицію, в якій зазначив, що вказане клопотання слід задовольнити частково, а саме вважає за можливе проведення по кримінальному провадженню слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 та повторного слідчого експерименту за участю обвинуваченого, а щодо призначення та проведення додаткової комісійної авто-технічної-трасологічної експертизи заперечив, оскільки її призначення є передчасним з тих підстав, що захисником не викладено питань, які він має на меті поставити для вирішення експертам, не зазначено установу проведення експертизи та не обґрунтовано необхідність призначення такої експертизи.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання з тих підстав, щопроведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 є недоцільним і тільки приведе до затягування судового розгляду, оскільки вся слідова інформація досліджуваної дорожньо-транспортної події зафіксована в протоколі огляду місця події від 02.04.15 та доданих до нього план-схемі і фототаблиць, а покази ОСОБА_7 узгоджуються з наведеними матеріалами кримінального провадження. Проведення слідчого експерименту в умовах наближених до дорожньо-транспортної події (темна пора доби, похмура погода, дощ) на ділянці автодороги Київ-Одеса, на якій відбувається інтенсивний рух транспорту, може створити загрозу для життя та здоров`я учасників слідчої дії чи оточуючих, а відповідно до ч. 4 ст. 240 КПК України проведення слідчого експерименту за таких умов не допускається.

Безпідставним є твердження захисника про те, що в ході досудового розслідування не досліджувалось питання щодо вини ОСОБА_7 у вчиненні даної дорожньо-транспортної події, оскільки вони спростовуються дослідженими в судовому засіданні висновками експертів № 5-02/153 від 20.04.15 та № 5-02/509 від 06.11.15, в яких на підставі зафіксованої в протоколі огляду місця події від 02.04.15 та доданих до нього план-схемі і фототаблиць слідової інформації описано механізм розвитку досліджуваної дорожньо-транспортної події та зазначено про відсутність в діях водія сідлового тягача ОСОБА_7 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які перебували в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною подією.

З показів обвинуваченого та потерпілого, наданих в судовому засіданні, та з досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження (протоколу огляду місця події і доданих до нього план-схеми і фототаблиць, висновків експертів) вбачається, що обвинувачений, керуючи технічно справним автомобілем «Toyota Avensis», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись в межах 137-138 км автодороги Київ Одеса в напрямку м. Одеса змінив напрямок руху вліво, не переконавшись в безпечності такого маневру та не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, і виїхавши на металевий колесовідбійник та перетнувши розділювальну смугу здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з сідловим тягачем марки «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який буксував напівпричіп «FRUEHAUF BENALU», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 , тобто створивши аварійну ситуацію та небезпеку для руху водія ОСОБА_7 , мав більше можливостей уникнути зіткнення, зупинивши свій автомобіль.

Отже, зіткнення автомобілів виникло внаслідок грубого порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_6 , який всупереч вимог п.п. 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху не зменшив швидкість і не зупинив свій автомобіль, не пересвідчився у безпеці зміни напрямку руху, перетнув не призначену для руху розділювальну смугу, виїхав на зустрічну смугу і зіткнувся з зустрічним автомобілем, водій якого ОСОБА_7 не мав технічної можливості уникнути зіткнення і не був зобов`язаний виходити із можливості грубого порушення ПДР іншим учасником дорожнього руху - водієм ОСОБА_6 , оскільки відповідно до п. 1.4 ПДР мав право розраховувати на виконання останнім цих Правил.

Верховним Судом України в постанові від 05.11.15р. (№5-218кс15) зроблено висновок, відповідно до якого виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом. Це висвітлено Верховним Судом України в постанові від 20.11.14р. (№5-18кс14) та в ухвалі колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.03.12р. (№5-1761км12).

На таку особливість у правозастосуванні орієнтує і Пленум Верховного Суду України у своїх роз`ясненнях, зазначених в п. 7 постанови від 23.12.05р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Вся слідова інформація досліджуваної дорожньо-транспортної події зафіксована в протоколі огляду місця події від 02.04.15, проведеному безпосередньо після вчинення дорожньо-транспортної події, та доданих до нього план-схемі і фототаблицях, та у досліджених в судовому засіданні висновках експертів № 5-02/153 від 20.04.15 та № 5-02/509 від 06.11.15, які не викликають сумнівів у їх об`єктивності, описано механізм розвитку досліджуваної дорожньо-транспортної події та підтверджено відсутність в діях водія ОСОБА_7 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які перебували в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною подією.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання з приводу заявленого клопотання, враховуючи досліджені матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 333 КПК України у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії.
За приписами ч. 3 ст. 333 КПК України у разі прийняття рішення про необхідність доручення проведення слідчої дії суд відкладає судовий розгляд на строк, достатній для проведення слідчої (розшукової) дії та ознайомлення учасників судового провадження з її результатами.
Згідно з вимогами ст. 223 КПК України, підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на досягнення її мети.
Встановлено, що під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню слідчі експерименти двічі проводилися з участю обвинуваченого, слідчий експеримент з участю другого учасника ДТП ОСОБА_7 не проводився. Під час досудового розслідування стороною захисту слідчому подавалось клопотання про проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого та потерпілого ОСОБА_7 , проте воно було відхилено слідчим у відповідній постанові від 24.05.2019 року, як необґрунтоване (Т. 3 а. с. 98-101).
В протоколі огляду місця події від 02.04.15р. та доданих до нього план-схемі із фототаблицями закріплено інформацію досліджуваної дорожньо-транспортної події, а покази ОСОБА_7 узгоджуються з матеріалами кримінального провадження.

В досліджених в судовому засіданні висновків експертів №5-02/153 від 20.04.15р. та № 5-02/509 від 06.11.15 р., що не викликають сумнівів у їх об`єктивності, в яких на підставі зафіксованої в протоколі огляду місця події від 02.04.15р. та доданих до нього план-схемі із фототаблицями описано механізм розвитку досліджуваної дорожньо-транспортної події, вказано про відсутність в діях водія ОСОБА_7 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які перебували в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого - ОСОБА_5 слід відмовити, в зв`язку із його необгрунтованістю.
Керуючись ст. ст. 223, 240, 333, 369-372, 392, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_5 про призначення по справі слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 , повторного слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_9 , а також призначення та проведення додаткової комісійної автотехнічної трасологічної експертизи з урахуванням вихідних даних, отриманих в результаті повторних слідчих експериментів, свідчень учасників ДТП в судовому засіданні та інших матеріалів кримінального провадження відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1