Справа № 487/3908/19
Провадження № 1-кс/487/3311/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2020 року Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Миколаєві скаргу директора ТОВ «РосКосметика» ОСОБА_3 на постанову від 22.04.2020 року слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000254 від 10.04.2019,

ВСТАНОВИВ:

19.05.2020 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга від директора ТОВ «РосКосметика» ОСОБА_3 на постанову від 22.04.2020 року слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000254 від 10.04.2019.
Вимоги скаржник мотивував тим, що 05.05.2020 року слідчий Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_4 повідомила його про відмову в задоволені заяви у кримінальному провадженні № 0000264 від 22.04.2020 року, яка зареєстрована 27.04.2020 року за № 7271, а також долучила постанову від 22.04.2020 року про відмову у визнанні потерпілим з надуманих мотивів, не передбачених Законом.

Посилаючись на те, що слідчий обґрунтувала своє процесуальне рішення тільки ст.ст.55,110 КПК України, що викликає сумніви в законності і обґрунтованості її рішення через невідповідність наведеним актам, просив скасувати постанову слідчого від 22.04.2020 року про відмову у визнанні потерпілим.

В судове засідання скаржник - директор ТОВ «РосКосметика» ОСОБА_3 не з`явився, надав до суду заяву про розгляд скарги без його участі .
Представник ТУ ДБР розташованого в місті Миколаєві в судове засідання не з`явився, його відсутність, згідно частини 3 статті 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги , слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що постановою слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 від 22.04.2020 року, відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000254 від 10.04.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КПК України, у зв`язку з тим, що досудове розслідування ще триває, а тому надання процесуального статусу потерпілого до отримання остаточних доказів спричинення заявнику матеріальної або моральної шкоди є передчасним.

Згідно ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 ст.21КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до п. 5 ч. 1ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Положеннями частин 1 та 2 ст.55 КПК України передбачено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, діючий КПК України не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування приймати процесуальне рішення про визнання особи потерпілою, оскільки згідно з ч. 2 ст.55КПК України права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

Отже, з цього моменту така особа, за відсутності постанови про відмову у визнанні потерпілим, відповідно до ст.220 КПК України може вносити клопотання про вчинення процесуальних дій, які мають бути розглянуті, зокрема і щодо такої процесуальної дії, як вручення повідомлення про процесуальні права та обов`язки.

У той же час, за змістом ч. 5 ст.55КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим. В такому випадку, оскарженню підлягає саме така постанова на підставі п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст.55КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.

Відповідно до вимог ч.3 ст.110КПК України рішення слідчого приймається виключно у формі постанови.

Постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту свої прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають можливість визнання особи потерпілою, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Так, слідчим суддею встановлено, що в постанові про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 від 22.04.2020 року, слідчим ОСОБА_4 зазначено, що ОСОБА_3 на теперішній час не може бути визнаний потерпілим у рамках даного кримінального провадження, оскільки досудове розслідування ще триває, а тому надання процесуального статусу потерпілого до отримання остаточних доказів спричинення заявнику матеріальної або моральної шкоди є передчасним. Повторне ініціювання заявником питання щодо визнання його потерпілим до здобуття слідством доказів нанесення йому шкоди є недоцільним.

Проте, всупереч положенням ст.110 КПК України вказана постанова не містить відомостей про зміст обставин, які стали підставами для прийняття постанови, не наведено обґрунтування необхідності прийняття рішення про відмову у задоволенні заяви про залучення ОСОБА_3 в якості потерпілого у кримінальному провадженні.

За такого, слідчий суддя вважає постанову слідчого від 22.04.2020 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 передчасною та не вмотивованою, оскільки постанова не містить конкретних фактичних обставин із посиланням на докази, які дають підставу дійти висновку, що останньому не завдано кримінальним правопорушенням фізичної, майнової або моральної шкоди.

Таким чином, неналежне мотивування постанови про відмову у визнанні потерпілим, з одного боку, не відповідає вимогам процесуального законодавства, а з іншого не дає слідчому судді змоги перевірити правильність прийнятого слідчим рішення про наявність чи відсутність шкоди для конкретної особи у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення.

За таких обставин скарга директора ТОВ «РосКосметика» ОСОБА_3 щодо скасування постанови від 22.04.2020 року слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000254 від 10.04.2019, підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 55,92-94, 303-307 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Скаргу директора ТОВ «РосКосметика» ОСОБА_3 - задовольнити.
Постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 щодо відмови у визнанні потерпілим ОСОБА_3 від 22.04.2020 року по кримінальному провадженню 0000254 від 10.04.2019 року - сккасувати.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1