ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/862/20 Номер провадження 11-кп/814/715/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
про відмову у відкритті апеляційного провадження

22 квітня 2020 року м. Полтава

Суддя доповідач Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Київського районного суду м. Полтава від 10.03.2020 на відповідність її вимогам ст. 396 КПК України,
ВСТАНОВИВ:
10.03.2020 Київським районним судом м. Полтава ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання за:
ч.2 ст.185 КК України чотири місяці арешту;
ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України три місяці арешту.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_3 покарання чотири місяці арешту.
Обрано ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 встановлено рахувати з 10.03.2020.
Вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 12.02.2020 встановлено виконувати окремо.
Вирішено питання щодо речових доказів.
На вказане рішення суду обвинувачений ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій зазначає, що органом досудового розслідування та судом не встановлено, якого числа були вчинені злочини, у справі відсутні: свідки вчинення злочину; речовий доказ шоколад і судом не було надано захисника.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам закону, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження та змісту оскаржуваного вироку, суд першої інстанції при судовому розгляді, за згодою всіх учасників судового провадження, застосував процедуру, передбачену ч. 3 ст. 349 КПК України, щодо дослідження фактичних обставин та доказів.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обставини провадження не оспорюються сторонами у випадку, коли обвинувачений повністю визнає свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування злочині, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а прокурор, потерпілий та інші учасники судового розгляду не висловлюють жодних заперечень проти встановлених обставин.

Як вбачається з аудіозапису перебігу судового засідання, який міститься на технічному носії інформації, на якому зафіксоване судове провадження в суді першої інстанції, головуючим суддею було роз`яснено обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження порядок та наслідки розгляду провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, в тому числі щодо можливості оскарження вироку суду в разі застосування такої процедури судового розгляду лише в частині призначеного покарання, на що заперечень від учасників щодо розгляду провадження за вказаною процедурою не надійшло, а обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив, що зміст вказаної норми закону йому зрозумілий і надав свою згоду на застосування ч. 3 ст. 349 КПК України.

Згідно положень ч. 2 ст. 394 КПК України, судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Зі змісту поданої апеляційної скарги вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 оскаржуючи рішення суду, не погоджується із встановленими судом фактичними обставинами провадження.

Таким чином, обвинуваченим ОСОБА_3 вирок суду оскаржується з підстав, з яких не може бути оскарженим, а саме - заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно ч. 3 ст. 349 цього Кодексу.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

З огляду на викладене, вважаю, що у відкритті провадження, відповідно до положень ст. 399 КПК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 слід відмовити.

Водночас слід зазначити, що обвинувачений ОСОБА_3 не заявляв ні усно, ні письмово клопотання про залучення захисника та обставини кримінального провадження не вимагають участі захисника, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст. 349, 394, 399 КПК України, суддя-доповідач

ПОСТАНОВИЛА:
Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Київського районного суду м. Полтава від 10.03.2020 щодо ОСОБА_3 .

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати обвинуваченому ОСОБА_3 , разом з апеляційною скаргою.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її постановлення, а засудженим в той же строк з моменту отримання її копії.

Суддя доповідач ОСОБА_2