№ 207/3690/18
№ 1-кп/207/102/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2020 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участі прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання щодо продовження тримання обвинуваченого під вартою у кримінальному провадженні за звинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В :

22 жовтня 2018 року до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001034 від 21 серпня 2018 року.

13.05.2019 року був здійснений повторний автоматизований розподіл кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 121 КК України між суддями, у зв`язку з відстороненням від посади судді ОСОБА_6 від здійснення правосуддя строком на 6 місяців, Рішенням ВРП від 24.04.2019 року, та передано на новий розгляд судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська ОСОБА_1 .

Згідно матеріалів кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 були застосовані заходи забезпечення кримінального провадження - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, останнього разу продовжувався Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська і закінчується - 05 квітня 2020 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просить міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому продовжити ще на 60 днів, так як не перестали існувати ризики, які були наявні при обранні запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора. Заявили клопотання про зміну обвинуваченому міри запобіжного заходу - з тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні тяжкого злочину. Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику передбаченого ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено. Також суд оцінює суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, імовірну можливість продовження обвинуваченим протиправної поведінки у подальшому та можливість впливати на свідків. Будь-яких відомостей щодо незадовільного стану здоров`я та неможливості його подальшого тримання під вартою до суду не надходило.

Обраний запобіжний захід відносно обвинуваченого узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо ОСОБА_4 обвинувачень, можливо виправдано вважати, що такий ризик існує.

Таким чином, виходячи з положень ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст. ст. 5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та, враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів.

Продовжуючи дію такого виду запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, не відпали, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу .

На підставі викладеного, керуючись ст. 331 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Продовжити термін застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Дніпродзержинська, громадянину України, раніше судимому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , - у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто по 23 травня 2020 року включно.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 про зміну міри запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1