У Х В А Л А
24.06.2020 р.
Слідчий суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 ;
із участю: - секретаря ОСОБА_2 ,
- прокурора ОСОБА_3 ,
- слідчого ОСОБА_4 ,
- підозрюваного ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше судимого: вироком Жмеринського міськрайонного суду від 01.07.2015 року за ч.2 ст.297, ст.75 КК України на чотири роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на два роки, вироком Жмеринського міськрайонного суду від 19.07.2018 року за ч.1 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень,
- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР під №0000332 від 13.06.2020 року,
ВСТАНОВИВ :
Слідчий СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 , за погодженням у встановленому порядку з прокурором Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , 23.06.2020 року звернулася до слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду з цим клопотанням вказавши про встановлення досудовим розслідуванням, що біля 21:00 годин 02.06.2020 року ОСОБА_5 , перебуваючи в м.Жмеринка Вінницької області, переслідуючи мету на незаконне заволодіння чужим майном, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, зайшов на територію домоволодіння ОСОБА_6 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де через незачинені двері проник всередину приміщення сараю, звідки вчинив крадіжку бензопили "WERK" моделі "WS-45РТ", вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи від 17.06.2020 року №4646/20-21 становить 814,83 грн. Із викраденим майном ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на зазначену суму.
Вказані відомості внесено до ЄРДР під №0000332 від 13.06.2020 року за ч.3 ст.185 КК України.
19.06.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні даного злочину, а також на ризики, визначені ч.1 ст.177 КПК України щодо того, що ОСОБА_5 може переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків чи експертів, а також вчинити нові кримінальні правопорушення, оскільки раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення інших умисних злочинів, наразі обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання в тому числі й позбавлення волі, ніде не працює та не має постійного джерела доходів та стійких соціальних зв`язків, слідчий просила застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту, терміном на 60 днів, із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 , у період з 22:00 годин до 6:00 години наступної доби, з покладенням на підозрюваного наступних обов`язків:
- прибувати до прокурора, слідчого або судді за першою їх вимогою;
- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора, слідчого або суду.
В судовому засіданні слідчий ОСОБА_7 уточнила адресу місця проживання підозрюваного ОСОБА_5 , а саме по АДРЕСА_1 , за якою просила застосувати щодо останнього домашній арешт на нічний період доби із покладенням заявлених обов`язків.
Прокурор ОСОБА_3 підтримала заявлене слідчим клопотання з вказаних у ньому обґрунтувань, зауваживши про недостатність запобігання заявленим ризикам іншими більш м`якими видами запобіжних заходів.
Підозрюваний ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення застосування щодо нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби.
Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить наступного.
Відповідно до положень ст.29 Конституції України, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України за ухваленням Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" кожен має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійснення з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню ним злочину або його втечі після його вчинення.
У відповідності до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження; серед інших ними є запобіжні заходи.
Згідно положень ст.176 КПК України домашній арешт є одним з видів запобіжних заходів; запобіжні заходи, зокрема, під час досудового розслідування застосовуються слідчим суддею за клопотанням слідчого.
За приписами ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також, в тому числі, запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.
Згідно ч.1 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
У відповідності до вимог ч.2 ст.181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до вимог, визначених у ч.3 ст.196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту зазначається точна адреса житла, яке підозрюваному, обвинуваченому забороняється залишати. А тому, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту суд має з`ясувати місце проживання підозрюваного, обвинуваченого.
У відповідності до вимог ч.2 ст.233 КПК України під житлом особи розуміється будь-яке приміщення, яке знаходиться у постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення. Не є житлом приміщення, спеціально призначені для утримання осіб, права яких обмежені за законом. Під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.
Відповідно до положень ч.1-4 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Так, в судовому засіданні з пояснень прокурора, слідчого, що додатково підтверджуються доданими до клопотання, копіями матеріалів кримінального провадження №0000332, зокрема, витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 13.06.2020 року, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13.06.2020 року, протоколом огляду від 13.06.2020 року, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_6 від 13.06.2020 року, висновком судово-товарознавчої експертизи від 17.06.2020рок №4646/20-21, довідкою № від 15.06.2020 року про судимість, довідкою Жмринської ЦРЛ від 15.06.2020 року №274, довідкою-характеристикою квартального комітету "Корчівка" м.Жмеринка від 15.06.2020 року №356, протоколом огляду від 16.06.2020 року, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 19.06.2020 року, повідомленням про підозру від 19.06.2020 року, та іншими матеріалами кримінального провадження, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, проти чого не заперечує сам ОСОБА_5 , у зв`язку з чим заявлено дане клопотання.
Наведені обставини дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, становить підставу для застосування щодо нього обмежувальних заходів забезпечення кримінального провадження, оскільки зазначені відомості з достатньою вірогідністю свідчать про причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, у скоєнні якого він підозрюється, що добровільно визнається самим підозрюваним.
Слідчим суддею враховується встановлена в ході судового засідання вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, вік та стан здоров`я підозрюваного, що наразі вочевидь не становлять ознак неможливості застосування щодо нього будь-якого виду запобіжного заходу, недостатній ступінь соціальних зв`язків та низький рівень його майнового і сімейного стану, місце проживання, поведінку до та після вчинення кримінального правопорушення, суспільно небезпечний спосіб його вчинення тощо.
Зокрема, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 тимчасово мешкає в АДРЕСА_1 , без належно зареєстрованого у встановленому законом договору найму житлового приміщення, іншого місця постійного проживання ОСОБА_5 наразі немає, належність певній особі житла, за адресою якого слідчий просить застосувати домашній арешт щодо ОСОБА_5 , а отже, й відповідна згода власника даного житлового приміщення досудовим слідством не встановлена та не доведена перед судом.
Тому, хоча й підозрюваний ОСОБА_5 не перебуває на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра, проте, він не має стабільного та законного джерела доходів, задовільно характеризується за вказаним місцем тимчасового проживання; існує за рахунок тимчасових заробітків та не перебуває на обліку в центрі зайнятості населення за статусом безробітної особи, мешкає оремо від сім`ї, що загалом не визначає його міцних соціальних зв`язків, разом з тим, ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, у тому числі проти власності, сукупність чого визначає наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, про які заявлено прокурором та не заперечено стороною захисту, пов`язаних із можливістю вчинення підозрюваним ОСОБА_5 переховуватись від органів досудового слідства та суду, протиправно впливати на інших учасників примінального провадження та вчинити інші злочини, з урахуванням відсутності доказів належності житла, у в якому тимчасово проживає ОСОБА_5 особисто йому або третім особам, а отже недоведеності стороною обвинувачення наявності у ОСОБА_5 постійного місця проживання, за адресою якого йому можна було б заборонити залишати житлове приміщення у певний час та здійснення передбаченої законом можливості перевірки дотримання ним встановлених обмежень та обов`язків заздалегідь без порушення прав та інтересів інших осіб слідчим суддею визначається об`єктивно неможливим, а відтак є недоведеним прокурором обставин того, що до підозрюваного ОСОБА_5 можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
За таких обставин, слідчий суддя визнає неможливим застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 , в межах даного кримінального провадження, заявленого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, а тому визначає, що відносно останнього підлягає застосуванню більш м`який вид запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 131-132, 176-179, 181, 184, 194, 196, 197, 205, 206 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ :
Клопотання задоволити частково.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, із покладенням на нього обов`язків прибувати до суду, слідчого судді, прокурора та слідчого за кожною вимогою, не відлучатися з м.Жмеринка Вінницької області без дозволу слідчого, прокурора або суду, а також повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
На ухвалу протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.
Ухвала підлягає негайному врученню прокурору та підозрюваному, і невідкладному виконанню після її проголошення незалежно від оскарження.

Слідчий суддя ОСОБА_1