ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11- кп/819/452/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст. 286 КК України
У Х В А Л А
іменем України

02 червня 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0003468 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 29 січня 2020 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;
засуджено:
за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази.

в с т а н о в и л а:

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він 21.09.2018 близько 09.50 год., керуючи технічно справним автомобілем «Рено», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по дорозі вул. Перекопської навпроти будинку №21 від вул. Ладичука в напрямку вул. Кременчуцької в м. Херсоні, грубо порушуючи вимоги п.п. 2.3 б), 12.3 Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (зі змінами та доповненнями), під час виходу пішохода на проїзну частину не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 .

Внаслідок вказаної вище дорожньо-транспортної події пішоходу ОСОБА_9 спричинено середньої тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я.

Указані наслідки знаходяться у причинному зв`язку з порушенням Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_8 ..

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_8 , правильність кваліфікації його дій, вважає вирок суду першої інстанції в частині призначення додаткового покарання незаконним та таким, що підлягає зміні, оскільки призначене ОСОБА_8 покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Свої доводи мотивує тим, що обвинувачений характеризується позитивно, визнав себе винним та щиро розкаявся, раніше не судимий, має на утриманні двох малолітніх дітей, працює на посаді машиніста холодильних установок у ФОП ОСОБА_10 з 02.05.2019 року і за місцем роботи характеризується позитивно, водійське посвідчення є невід`ємною частиною його роботи, оскільки він керує транспортним засобом, в якому знаходиться робочий інструмент, необхідний для виконання функціональних обов`язків. Оскільки ОСОБА_8 є єдиним годувальником сім`ї, застосування до нього додаткового покарання перешкоджатиме здійсненню ним своїх професійних обов`язків. Просить змінити вирок суду першої інстанції та виключити застосування додаткового покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, доводи захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні вимоги, наведені захисником, просили їх задовольнити, думку прокурора, який вважав, що апеляційна скарга сторони захисту не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_8 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості, обґрунтований доказами, які досліджено судом у порядку ч.3 ст.349 КК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, і докази стосовно яких судом, згідно із ч.3 ст.349 КПК України, не досліджувалися.

Порушень кримінального процесуального закону під час установлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів провадження не виявлено.

Як убачається з матеріалів провадження, під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав себе винним у вчиненні злочину, за який він засуджений, в обсязі висунутого йому обвинувачення.

Оскільки обвинувачений та інші учасники судового провадження, не заперечували проти скороченого дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд обмежився тільки допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням матеріалів провадження, що характеризують особу винного, а тому учасники судового провадження тепер позбавлені права оспорювати їх в апеляційному порядку.

Що ж до доводів сторони захисту про суворість покарання в частині призначення ОСОБА_8 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, то колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та запобіганню вчинення нею нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

У п.п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст.286 і ст. 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Згідно зі ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Воно має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Зі змісту апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 убачається, що нею фактично порушується питання про недотримання судом першої інстанції вищенаведених вимог закону, що безпосередньо пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).

На думку колегії суддів, доводи захисника про можливість виправлення ОСОБА_8 без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, є непереконливими.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 дотримався вимог ст.ст.50, 65 КК України, щодо його необхідності, достатності і справедливості.

Підстав вважати, що призначене покарання є суворим, як про це стверджує апелянт, не має.

Призначаючи ОСОБА_8 вид та міру покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відноситься до злочинів невеликої тяжкості, його наслідки, дані про його особу, що він позитивно характеризується, наявність на його утриманні двох малолітніх дітей, що він є єдиним працездатним членом родини та має утримувати сім`ю, та визнав обставинами, що пом`якшують покарання, - повне визнання вини та щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Також суд врахував думку потерпілого щодо виду та міри покарання, який покладався на розсуд суду.

Врахувавши ці конкретні обставини та дані про особу винного, які ніким не оспорюються, суд обґрунтовано дійшов висновку про достатність застосування до обвинуваченого покарання у виді штрафу в найнижчих межах санкції ч.1 ст.286 КК України із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 рік, який є мінімальним.

При цьому з урахуванням характеру та мотиву допущених ним порушень правил безпеки дорожнього руху та наслідків, що настави, які виразилися в заподіянні потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень, суд обґрунтовано застосував до нього додаткове покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Таке покарання за своїм видом та розміром, на думку колегії суддів, є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, оскільки менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення обвинуваченого.

Підстав для пом`якшення покарання і зміну вироку в цій частині, як про це ставить питання апелянт, колегія суддів не знаходить.

Ті обставини, на які посилається захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, як такі, що, на її думку, є підставою для незастосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, зокрема, що ОСОБА_8 працює на посаді машиніста холодильних установок у ФОП ОСОБА_10 з 02.05.2019 року і керування транспортним засобом є необхідним для виконання функціональних обов`язків, що він є єдиним годувальником сім`ї, не може бути підставою для пом`якшення покарання, оскільки жодним чином не зменшують ступінь тяжкості вчиненого злочину та його наслідки. Менш суворий вид покарання, не пов`язаний з позбавленням права керувати транспортними засобами волі, не буде сприятиме меті покарання - виправленню засудженого, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Пом`якшуючі обставини та дані про особу обвинуваченого стали підставою для призначення йому покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.286 КК України із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на мінімальний строк.

Колегія суддів вважає, що характер і ступінь суспільної небезпеки цього злочину, недотримання ним таких правил безпеки руху та наслідки, що настали, свідчить про неможливість виправлення обвинуваченого без відбування реального додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України, є злочином публічного обвинувачення та законодавцем віднесено до злочинів проти безпеки руху.
Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які можуть бути підставами для зміни чи скасування вироку, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на доводи сторони захисту та заявлені нею вимоги, апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а вирок без зміни.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 407, 419 КПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 29 січня 2020 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2

Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4