ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2020 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська
у складі:
Головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
з участю:
потерпілого ОСОБА_4
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001651, відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Байкальськ, Ангарського району Іркутської області Російської Федерації, громадянина України, з середньо-технічною освітою, розлученого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28 ч.1 ст. 125 КК України,-
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28 ч.1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
23.06.2018 року приблизно о 17.40 год. ОСОБА_5 разом із сином ОСОБА_6 , знаходячись на перехресті вул. Тітова та пр. Б. Хмельницького у м. Дніпро, підійшов до раніше незнайомого ОСОБА_4 , з яким на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_5 , реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс потерпілому ОСОБА_4 не менш двох ударів рукою стисненою у кулак в область обличчя, та продовжуючи злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень ОСОБА_5 повалив потерпілого спиною на капот автомобіля, розташованого поблизу.
В цей час ОСОБА_6 , діючи у групі, без попередньої змови, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, діючи умисно, наніс потерпілому ОСОБА_4 не менш трьох ударів кулаками рук в область обличчя.
Таким чином, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , діючи групою осіб, без попередньої змови заподіяли потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: шести синців в лобній частині праворуч, в лобно-скроневій області праворуч, з переходом на волосисту частину голови, на верхній та нижній повіці правого ока з переходом у виличну область праворуч, на лівій щоці, у завушній області ліворуч, на верхній та нижній повіці лівого ока в проекції внутрішнього кута, субкон`юктивного крововиливу у проекції зовнішнього кута правого ока; внітрушньо-шкіряного крововиливу у проекції внутрішнього кута правої брові; двох саден по лівій бічній поверхні шиї у верхній третині, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
Умисні дії обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожного окремо, які виразилися в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень, групою осіб без попередньої змови, кваліфіковані за ч.1 ст. 28 ч. 1 ст.125 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у скоєнні кримінального правопорушення визнав частково та пояснив, що ОСОБА_6 його син. 23.06.2018 року близько 17.00 год. його син ОСОБА_6 зателефонував йому і повідомив, що він потрапив у ДТП. Коли він підійшов на місце ДТП, на перехрестя вул. Тітова та пр. Б. Хмельницького у м. Дніпро, то побачив раніше незнайомого ОСОБА_4 , який після того як він почав обурюватися з приводу манери керування автомобілями, почав його ображати. Він просив ОСОБА_4 заспокоїтися і оскільки той продовжував його ображати, у тому числі чіпляючи його чоловічу гордість, оскільки висловлювався нецензурною лайкою, він його вдарив, після чого між ними почалася обоюдна бійка та до нього на допомогу прийшов його син, який також вдарив потерпілого. Коли приїхали працівники поліції, вони відмовилися писати заяви. Також він підходив до ОСОБА_4 з приводу примирення, однак останній відмовився. Вину визнає частково, оскільки він вважає, що мав право вдарити ОСОБА_4 , так як він його ображав та принижував словесно його чоловічу гідність, тому він мав право таким чином захищати свою гідність.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину у скоєнні кримінального правопорушення визнав та відмовився від надання показань.
Незважаючи на позицію обвинувачених, суд вважає доведеним вищевикладене обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду, а саме:

Показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який у суді пояснив, що 23.06.2018 року близько 17.00 год. йому зателефонував його друг ОСОБА_8 , який повідомив йому, що він потрапив у ДТП на перехресті вул. Тітова та пр. Б. Хмельницького у м. Дніпро та попросив приїхати. Після чого він приїхав на вказане місце, де побачив розбиті автомобіль «БМВ», який належить ОСОБА_9 , та автомобіль «Ауді». На місці ДТП знаходилося багато людей і коли він підійшов до автомобіля ОСОБА_10 , йому розповіли, що водій автомобіля «Ауді» після ДТП побив ОСОБА_10 і останнього через деякий час забрала швидка допомога. Він залишився на місці ДТП чекати поліцію та страхового агента, якого викликав ОСОБА_11 цей час до нього підійшов раніше незнайомий ОСОБА_5 , який почав висловлюватися на його адресу нецензурною лайкою та вимагати відшкодування матеріальної шкоди за розбитий автомобіль. Із розмови він зрозумів, що ОСОБА_5 є батьком раніше незнайомого ОСОБА_6 , який знаходився за кермом автомобіля «Ауді». Він намагався пояснити ОСОБА_5 , що він не причетний до події ДТП, однак ОСОБА_5 нічого не хотів слухати, а продовжив ображати його нецензурною лайкою, на що він не стримався і також відповів йому нецензурною лайкою. Після чого ОСОБА_5 замахнувся на нього та наніс йому удар в область обличчя рукою. Після чого до бійки підключився ОСОБА_6 і вони удвох почали наносити йому удари в обличчя та в шию. Він намагався їм протистояти, однак не зміг, вони його завалили на капот автомобіля. Бійка закінчилася тим, що їх розняли люди. Наступного дня він пройшов медичне обстеження та у нього були встановлені легкі тілесні ушкодження.
Показаннями свідка ОСОБА_12 , яка у суді пояснила, що 23.06.2018 року близько 17.00 год., коли вона вийшла з магазину «Ельдорадо», розташованого по пр. Б.Хмельницького, 31-д у м. Дніпро, де працювала, то побачила, як на перехресті вул. Тітова та пр. Б. Хмельницького у м. Дніпро між автомобілем «БМВ» та автомобілем «Ауді» сталося ДТП. Після чого вона побачила, як з автомобіля «Ауді» вийшов молодий хлопець, раніше незнайомий ОСОБА_6 , який підбіг до водія автомобіля «БМВ» та витягнувши його з салону автомобіля, почав його бити. Потім до ОСОБА_6 підійшов якійсь хлопець і ОСОБА_6 припинив бійку. Через деякий час під`їхала машина швидкої допомоги і водія автомобіля «БМВ» увезли, а на місці ДТП, як вона зрозуміла, залишився знайомий водія «БМВ». Цей хлопець почав ходити біля автомобілів, розглядаючи пошкодження. Через деякий час до цього хлопця підійшов чоловік, раніше незнайомий ОСОБА_5 , який почав кричати на хлопця, думаючи, що він водій автомобіля «БМВ». Хлопець також почав щось кричати на адресу ОСОБА_5 , після чого ОСОБА_5 наніс хлопцю декілька ударів кулаками в область обличчя, повалив його на капот автомобіля «БМВ» і між ними почалася боротьба. Після чого до них підбіг водій автомобіля «Ауді» ОСОБА_6 і також почав наносити удари хлопцю по обличчю. Бійка закінчилася, коли до них підійшли люди та почали робити зауваження.
Показаннями свідка ОСОБА_13 , який у суді пояснив, що він раніше ні обвинувачених, ні потерпілого не знав. 23.06.2018 року, коли він йшов по своїм справам по пр. Б. Хмельницького у м. Дніпро, він побачив ДТП, яке сталося між автомобілем «БМВ» та автомобілем «Ауді». Після ДТП водій автомобіля «Ауді» раніше незнайомий ОСОБА_6 вдарив водія автомобіля «БМВ», почалася сварка. Оскільки водію «БМВ» стало погано, він викликав швидку допомогу і останнього забрали до лікарні. Потім на місце ДТП приїхав друг водія автомобіля «БМВ», а до водія автомобіля «Ауді» ОСОБА_6 його батько ОСОБА_5 , між останніми почалася сварка. ОСОБА_5 перший вдарив по обличчю хлопця, потім удари в область голови став наносити і ОСОБА_6 , і під час бійки хлопець впав на капот автомобіля. Після цього він викликав поліцію.
А також письмовими доказами по справі, дослідженими у судовому засіданні, а саме:
-протоколом огляду від 06.08.2018 року, згідно якого був оглянутий наданий потерпілим ОСОБА_4 . CD-R диск з відеозаписом конфлікту від 23.06.2018 року, який мав місце 23.06.2018 року. ( т.1 а.с. 19);
-протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 від 28.08.2018 року, згідно якого ОСОБА_4 розказав та показав механізм нанесення йому ударів та спричинення тілесних ушкоджень. ( т.1 а.с. 28-33);
-висновком судово-медичної експертизи № 2603-е від 30.08.2018 року, згідно якого у потерпілого ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: шести синців в лобній частині праворуч, в лобно-скроневій області праворуч, з переходом на волосисту частину голови, на верхній та нижній повіці правого ока з переходом у виличну область праворуч, на лівій щоці, у завушній області ліворуч, на верхній та нижній повіці лівого ока в проекції внутрішнього кута, субкон`юктивного крововиливу у проекції зовнішнього кута правого ока; внітрушньо-шкіряного крововиливу у проекції внутрішнього кута правої брови; двох саден по лівій бічній поверхні шиї у верхній третині, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Враховуючи характер, локалізацію та ступень ознак загоєння виявлених тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони могли утворитися в термін 1,5-3 доби до моменту огляду, тобто в строк, на який вказав потерпілий та слідчий у клопотанні. Виявлені тілесні ушкодження не відображають на собі характерологічні особливості травмуючого предмету, можливо лише вказати, що вони могли утворитися від дії тупого твердого предмету (предметів), частина яких з обмеженою контактуючою поверхнею. Виявлені у нього тілесні ушкодження спричинені в короткий проміжок часу, встановити послідовність їх нанесення не представляється можливим. Враховуючи характер, локалізацію та кількість виявлених тілесних ушкоджень, можливо вказати, що йому було спричинено не менш як п`яти механічних дій тупого твердого предмету (предметів), частина яких з обмеженою контактуючою поверхнею. Локалізація та характер виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 не суперечить механізму їх утворення, на який вказав останній в ході проведення слідчого експерименту за його участю. ( т.1 а.с. 37-40);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 25.09.2018 року за участю потерпілого ОСОБА_4 , згідно якого ОСОБА_4 , серед представлених для впізнання осіб, впевнено впізнав ОСОБА_5 як особу, яка спричинила йому тілесні ушкодження. ( т.1 а.с.62-65);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 25.09.2018 року за участю потерпілого ОСОБА_4 , згідно якого ОСОБА_4 , серед представлених для впізнання осіб, впевнено впізнав ОСОБА_6 як особу, яка спричинила йому тілесні ушкодження. ( т.1 а.с. 66-69);
-протоколом огляду від 25.09.2018 року за участю ОСОБА_4 , згідно якого був переглянутий CD-R диск з відеозаписом від 23.06.2018 року, з якого вбачається, як між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відбувається розмова на підвищених тонах, після чого ОСОБА_5 різко розвертається, робить замах рукою у бік ОСОБА_4 , потім хапає ОСОБА_4 останнього за футболку та завалює ОСОБА_4 на капот автомобіля «БМВ», в цьому йому допомагає ОСОБА_6 . Під час перегляду вказаного відеозапису ОСОБА_4 пояснив, що після того, як ОСОБА_5 на нього замахнувся, він наніс йому удар, а потім повалив на капот автомобіля і після чого разом із ОСОБА_6 почали наносити йому удари. ( т.1 а.с. 70-71);
-речовим доказом - CD-R диском з відеозаписом конфлікту від 23.06.2018 року, який знаходиться на зберіганні у матеріалах кримінального провадження, який був переглянутий у судовому засіданні і під час перегляду, якого було встановлено, що він має відеозапис на якому видно, як між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 відбувається розмова на підвищених тонах, після чого ОСОБА_5 різко розвертається, робить замах рукою у бік ОСОБА_4 , наносить йому удар в обличчя, потім хапає останнього за футболку та завалює ОСОБА_4 на капот автомобіля «БМВ», в цьому йому допомагає ОСОБА_6 і вони при цьому наносять удари ОСОБА_4 ( т.1 а.с. 20-21).

Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про доведеність пред`явленого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 обвинувачення, оскільки досліджені вищезазначені докази отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, вони мають значення для кримінального провадження та відповідають фактичним обставинам справи.

Суд не може прийняти, як доказ невинуватості пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , щодо спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 у стані необхідної оборони, при захисті своєї чоловічої гордості та честі та вважає, що вони дані з метою ухилення від відповідальності за скоєне, оскільки вони спростовуються поясненнями потерпілого ОСОБА_4 , який як у ході досудового слідства, в тому числі при проведенні слідчого експерименту так і в суді пояснював, що після словесного конфлікту його почав бити ОСОБА_5 , до якого потім приєднався ОСОБА_6 . Показання потерпілого об`єктивно підтверджуються відеозаписом з камер з місця події 23.06.2018 року, поясненнями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_12 . Яквстановлено у суді, потерпілий ОСОБА_4 , свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_12 раніше з обвинуваченими не знайомі, між ними не має неприязних стосунків, а тому у останніх не має приводів оговорювати обвинувачених.

Відповідно до кримінального законодавства України необхідною обороною, яка виключає злочинність діяння, визнаються дії вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається від суспільно небезпечного посягання( тобто злочину) шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної та достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Як встановлено в суді спричиненню тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_14 дійсно передував словесний конфлікт між обвинуваченими та потерпілим з висловами у тому числі нецензурною лайкою обох сторін сварки, що свідчить про наявність протиправної поведінки сторін конфлікту щодо кожного з них, однак не містить ознак злочину (суспільно небезпечного посягання) в контексті КК України та виключає кримінальну відповідальність, що свідчить про відсутність необхідної оборони в діях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .
Про наявність умислу у ОСОБА_5 , ОСОБА_6 саме на умисне спричинення тілесних пошкоджень ОСОБА_4 свідчить виникнення конфлікту між потерпілим та обвинуваченими з нікчемного приводу, поведінка кожного з учасників конфлікту та наявність реальної можливості обвинувачених залишити місце події, викликати поліцейських з приводу конфлікту.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що провина у вчиненні інкримінованих обвинуваченим злочину доведена повністю та знайшла своє підтвердження дослідженими у судовому засіданні вищезазначеними доказами у їх сукупності.

З врахуванням наведеного, суд визнає обвинувачених винними у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а умисні дії обвинуваченого ОСОБА_5 , які виразилися в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень, групою осіб без попередньої змови, правильно кваліфікованими за ч.1 ст. 28 ч. 1 ст.125 КК України.
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_6 , які виразилися в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень, групою осіб без попередньої змови, правильно кваліфікованими за ч.1 ст. 28 ч. 1 ст.125 КК України
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, враховуючи тяжкість скоєного; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, задовільно характеризується за місцем проживання, офіційно не працевлаштований, і вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 повинно бути призначене покарання у вигляді громадських робіт у межах строку, визначеного санкцією статті Кримінального кодексу України, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, враховуючи тяжкість скоєного; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, задовільно характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштований, і вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 можливо бути призначене покарання у вигляді громадських робіт у межах строку, визначеного санкцією статті Кримінального кодексу України, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
У відповідності до ст. 100 КПК України, речовий доказ по справі диск з відеозаписом, суд вважає необхідним зберігати у матеріалах кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 371,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ
Визнати винним ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28 ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді ста двадцяти годин громадських робіт.
Визнати винним ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28 ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді ста двадцяти годин громадських робіт.
Речовий доказ CD-R диск з відеозаписом конфлікту від 23.06.2018 року, який знаходиться на зберіганні у матеріалах кримінального провадження, зберігати у матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1