ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.06.2020 Справа №607/7535/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000629 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, безробітного, раніше судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 та ч.1 ст.185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Так, в обвинуваченого ОСОБА_3 , коли він 24 лютого 2019 року перебував у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізовуючи який він тоді ж і там же, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та, що його дії не будуть поміченими сторонніми особами, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, із полички на кухні вказаної вище квартири викрав мобільний телефон марки «DG1 Orange Plus», після чого із викраденим майном з місця вчинення даного кримінального правопорушення втік, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 3 000 грн.

Крім цього, в обвинуваченого ОСОБА_3 , коли він 28 лютого 2019 року близько 01 год. перебував в приміщенні будинку, що по АДРЕСА_1 , на грунті особистих неприязних відносин, в ході словесного конфлікту із ОСОБА_7 , виник злочинний умисел, направлений на спричинення останній тілесних ушкоджень, реалізовуючи який він тоді ж і там же, зловив вказану потерпілу обома руками за плечі та поштовхнув, внаслідок чого вона впала та вдарилася спиною до підлоги, після чого, продовжуючи реалізуючи свої злочинні дії, об`єднанні одним злочинним умислом, умисно наніс ОСОБА_7 ще близько 5- ти ударів кулаками обох рук в ділянку кінцівок, а саме в ліве передпліччя та ліве стегно, внаслідок чого спричинив їй легкі тілесні ушкодження у виді обширного синця лівого передпліччя, слідів загоєння саден поперекової ділянки у вигляді ділянок зміни забарвлення шкіри, синців лівого стегна.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 своїми діями вчинив кримінальні правопорушення, передбачені: ч.2 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та ч.1 ст.125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.

10 березня 2020 року між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про примирення, згідно умов якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України за встановлених у обвинувальному акті обставин, істотних для даного кримінального провадження, ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 , а саме за ч.2 ст.185 із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. в дохід держави.

Крім цього, 28 червня 2020 року між потерпілою ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про примирення, згідно умов якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.125 КК України за встановлених у обвинувальному акті обставин, істотних для даного кримінального провадження, ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 , а саме за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн. в дохід держави.

В угодах передбачені наслідки укладання та затвердження угод про примирення, встановлені ст.473 КПК України та наслідки їх невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угод про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п.1 ст.468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим про примирення.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо, у тому числі, злочинів невеликої та середньої тяжкості.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачені ч.2 ст.185 та ч.1 ст.125 КК України, які згідно ст.12 КК України відносяться до злочинів середньої та невеликої тяжкості, відповідно.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє відмову від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угод судом.

Суд переконався, що укладення угод є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодами.

Також судом встановлено, що умови даних угод відповідають вимогам норм КПК України.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про можливість затвердження укладених 10 березня 2020 року між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 та 28 червня 2020 року між потерпілою ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 угод про примирення і призначення обвинуваченому узгоджених мір покарань, визначивши остаточне на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу зі стягненням в дохід держави.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 628, 04 грн., які підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 в користь держави з відповідним призначенням платежу.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 314, 370, 373, 374, 475, 476 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити укладені 10 березня 2020 року між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 та 28 червня 2020 року між потерпілою ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 угоди про примирення.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.1 ст.125 КК України та призначити йому за даними кримінальними правопорушеннями узгоджене покарання, а саме за:

-ч.2 ст.185 із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. в дохід держави;

-ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн. в дохід держави.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. в дохід держави.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь держави з відповідним призначенням платежу процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 628, 04 грн.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Копії вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1