Справа № 459/1803/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1472/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у кримінальному провадженіпро обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, щодо:
ОСОБА_6 : ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
з участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,
апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_9 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 18 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 18 жовтня 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі строком у 2 (два) роки.
Початок строку відбування покарання рахувати з дня прибуття і постановки засудженого ОСОБА_6 на облік у виправному центрі.
Згідно з вироком ОСОБА_6 , 10.05.2019 року, близько 12 години 00 хвилин, перебуваючи на території Червоноградського дитячого містечка, неподалік будинку №25 на вул. Шептицького у м.Червонограді, Львівської області, під час розпиття спиртних напоїв, виявив падіння на землю з рук ОСОБА_10 мобільного телефону марки «Hammer Titan 2», IMEI НОМЕР_1 та IMEI НОМЕР_2 вартістю 2600 гривень, в якому знаходилася сім-карта мобільного оператора «Лайфселл» № НОМЕР_3 вартістю 50 гривень на балансі якої перебували грошові кошти у сумі 100 гривень та сім-картку мобільного оператора «Play» № НОМЕР_4 вартістю 100 гривень, на балансі якої грошові кошти були відсутні та маючи прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу викрав даний мобільний телефон, з яким з місця скоєння кримінального правопорушення зник. Своїми злочинними діями ОСОБА_6 завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 2850 гривень 00 копійок.
На вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 та його захисника адвокат ОСОБА_9 подали апеляційні скарги.
Обвинувачений ОСОБА_6 не оспорюючи фактичних обставин справи, просить змінити вищенаведений вирок у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання та призначити покарання у виді 1 року обмеження волі та із застосуванням ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.
В обґрунтування покликається на те, що не погоджується із вироком суду та вважає його незаконним та необґрунтованим, так як призначене покарання є занадто суворе. Апелянт вважає, що суд першої інстанції не правильно врахував пом`якшуючі обставини та особу обвинуваченого, який є суспільно-небезпечною особою, яка може виправитись без ізоляції від суспільства, враховуючи висновок служби пробації та те, що обвинувачений хворіє на тяжкі хвороби. Крім цього, вказує, що потерпілий просив не позбавляти обвинуваченого волі, так як шкода йому відшкодована.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_9 просить змінити даний вирок у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання та призначити покарання у виді 1 року обмеження волі та із застосуванням ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.
Мотивує свою апеляційну скаргу тим, що призначене судом першої інстанції покарання є занадто суворим, а тому не погоджується із вироком суду та вважає його незаконним та необґрунтованим. Вважає, що судом першої інстанції належним чином не вмотивовано призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, так як останнім не правильно враховано пом`якшуючі обставини та особу обвинуваченого, який є суспільно-небезпечною особою, яка може виправитись без ізоляції від суспільства, враховуючи висновок служби пробації та те, що обвинувачений хворіє на тяжкі хвороби. Звертає увагу, що потерпілий просив не позбавляти обвинуваченого волі, так як шкода йому відшкодована.
Заслухавши виступобвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_9 на підтримання доводів поданих ними апеляційних скарг, думку прокурора на заперечення доводів апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.
Вимогами ч.1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку суду кримінальних правопорушень, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.
Наведеним у вироку доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України.
Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, суд не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.
Що стосується доводів апеляційної скаргистосовно призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , то відповідно до ст. 65 КК України суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, за яких вчинений злочин, в тому числі і ті обставини, які пом`якшують покарання. Дотримання цих вимог з приводу загальних засад призначення покарання необхідне, оскільки саме за допомогою них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до ст. 75 звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням може бути застосовано в тому разі, коли суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення без відбування покарання.
Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Обираючи обвинуваченому покарання, суд виходить не тільки із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, а й з надання можливості засудженому виправитись та запобігти вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який є людиною молодого віку, неодружений, не працює, на диспансерному обліку у лікарів психіатра чи нарколога не знаходиться та неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття у вчиненні злочину та активне сприяння у його розкритті, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Крім цього, суд першої інстанції взяв до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив тотожний злочин після відбуття покарання у виді арешту, а тому дійшов висновку, що необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів ОСОБА_6 слід призначити покарання у виді обмеження волі.
На переконання колегії суддів, встановлені судом обставини не свідчать про істотне зниження ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення й можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без відбування покарання у виді позбавлення волі або шляхом відбування менш суворого покарання, а отже колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування ст. 75 КК України.
Суд апеляційної інстанції вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_6 визначено відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, та відповідає вимогам статті 65 КК України. Підстав вважати призначене ОСОБА_6 покарання явно несправедливим через його суворість чи м`якість, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які є підставою для скасування вироку, при апеляційному розгляді не встановлено.
Враховуючи вищенаведене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржуваний вирок є законним та обґрунтованим, відтак апеляційні вимоги обвинуваченого та його захисника не підлягають до задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 18 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4