Справа № 461/3499/20
Провадження № 1-в/461/71/20
У Х В А Л А

22 травня 2020 року Галицький районний суд м.Львова

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3
представника установи
виконання покарань ОСОБА_4
та засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львів заяву - клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою - клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, покликаючись на те, що відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом, за злочин невеликої або середньої тяжкості.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заяву - клопотання заперечив та просив відмовити у задоволенні заяви - клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання.

Представник ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» ОСОБА_4 в судовому засіданні заяву клопотання заперечила, зокрема зазначила, що на даний час підстав для задоволення заяви клопотання засудженого ОСОБА_5 немає, оскільки останній не відбув встановленого ст.81 КК України, покарання.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні в режимі відеокоференції з ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» заяву - клопотання підтримав повністю, просив задовольнити.

Заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.537, п.1 ч.2 ст.539 Кримінального процесуального кодексу України, під час вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно п.6 ч.1 ст.152 Кримінально-виконавчого кодексу України, підставою звільнення від відбування покарання є умовно-дострокове звільнення.

Судом встановлено, що 19.12.2018 року ОСОБА_5 засуджений вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених за даним вироком та за злочин, передбачений за ч.2 ст.186 КК України, за який його засуджено вироком Ужгородського міськрайонного суду від 12.12.2017 року, шляхом часткового складання покарань, ОСОБА_5 остаточно призначено покарання у виді 4 років 6 місяці позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_5 встановлено рахувати з 09.08.2017 року до вступу вироку в законну силу із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 09.04.2020 року вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.12.2018 року залишено без змін.

Відповідно до ч.5 ст.12 Кримінального кодексу України вчинений засудженим злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, класифікується як тяжкий злочин.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:
1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин;
2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі;
3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
З наведеної норми закону випливає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим ОСОБА_5 не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що до ОСОБА_5 може бути застосовано умовно - дострокове звільнення, у разі якщо: засуджений на підставі ст.81 КК України відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також якщо засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Однак, як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_5 не менше двох третин строку покарання призначеного за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.12.2018 року не відбув, а також в матеріалах особової справи відсутні докази про те, що ОСОБА_5 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці доводить своє виправлення.

Відтак, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви - клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно - дострокове звільнення від відування покарання, слід відмовити.

Керуючись ст.81 КК України, суд ,-

у х в а л и в :

у задоволенні заяви - клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1