ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/687/20 Справа № 202/2473/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської області на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільне, Новомосковського району, Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, адвоката, одруженого, маючого на утриманні двох дітей 2012 та 2006 року народження, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України у кримінальному провадженні № 0000391,
за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
встановила:
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляд домашнього арешту в нічний час, поклавши на нього такі обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора і суду за першою вимогою;
2) не залишати місце фактичного мешкання, а саме: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду в період часу з 20:00 год. до 07:00 год. наступного дня;
3) повідомляти слідчого прокурора або суду про зміну свого місця мешкання;
4) утримуватись від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженні;
5) здати на зберігання суду свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Встановлено строк дії ухвали до 25 червня 2020 року.
Своє рішення слідчий суддя обґрунтував наступним.
В провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000391 від 25 квітня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Згідно з матеріалами клопотання, ОСОБА_6 у невстановлені слідством час та місці, із невстановленого слідством джерела придбав предмети, які являються: 9 мм пістолетними патронами до пістолетів Макарова та Стечкина, конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом ручної, осколкової, оборонної гранати Ф-1, який відноситься до категорії вибухових речовин промислового походження та уніфікованим запалом ручної гранати модернізованого типу УЗРГМ-2, який відноситься до категорії вибухових пристроїв. Після чого ОСОБА_6 , без передбаченого законом дозволу, став зберігати при собі, і, пересуваючись по вулицях м. Дніпра на автомобілі доставив до будинку АДРЕСА_2 , де став зберігати вищевказані предмети до 25 квітня 2020 року.
25 квітня 2020 року в період часу з 14:20 год. по 16:24 год., під час особистого обшуку ОСОБА_6 , виявлено та вилучено 62 бойових припасів, які є 9 мм пістолетними патронами до пістолетів Макарова та ОСОБА_10 , придатних до стрільби, корпус ручної, осколкової, оборонної гранати Ф-1, що відноситься до категорії вибухових речовин промислового виготовлення, та уніфікований запал ручної гранати модернізованого типу УЗРГМ-2, який відноситься до категорії вибухових пристроїв промислового виготовлення, який він умисно, незаконно придбав, носив та зберігав при собі без передбаченого законом дозволу.
26 квітня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Умисні дії ОСОБА_6 виразились у придбані та зберіганні бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
Враховуючи, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , суспільну небезпеку інкримінованого ОСОБА_6 кримінально протиправного діяння, що підозрюваний раніше не має судимості, має постійне місце проживання, працевлаштований, має міцні соціальні зв`язки, має позитивну репутацію, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, зважаючи на тяжкість покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 263 КК України, та ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким підозрюваний може здійснювати на свідків тиск шляхом вмовляння або залякування, слідчий суддя прийшов до висновку, що вказаним ризикам можливо запобігти шляхом застосувати до останнього запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час за місцем його фактичного мешкання.
Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підозрюваного ОСОБА_6 взяти під варту в залі суду.
Посилається на те, що матеріали кримінального провадженні, на які послався прокурора у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою. Також вважає доведеними матеріалами клопотання наявність у справі ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Вказує, що підозрюваний ОСОБА_6 заперечував свою причетність до вчинення кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів. Тому, враховуючи викладене, тяжкість вчиненого злочину, його суспільну небезпеку, вік та стан здоров`я підозрюваного, його майновий стан, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування буде відповідати меті його застосування та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування більш м`яких запобіжних заходів, наразі є недостатнім.
Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив їх задовольнити.
Підозрюваний та його захисники заперечували проти задоволення апеляційних вимог сторони обвинувачення з мотивів, що ухвала місцевого суду є законною та обґрунтованою.
В судових дебатах учасники провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддюдоповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Як видно з матеріалів провадження, СУ ГУНП в Дніпропетровській області ведеться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000391, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 квітня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
26 квітня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.
27 квітня 2020 року прокурор Дніпропетровської області ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді у задоволенні клопотання слідчого було відмовлено та застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Так, у відповідності до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим, кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч. 4 ст. 194 КПК України).
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
В ході судового розгляду, проаналізувавши долучені стороною обвинувачення до клопотання матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КПК України.
Оцінюючи дані про наявність ризиків можливої неправомірної процесуальної поведінки ОСОБА_6 , на які послався прокурор у клопотанні та в судовому засіданні, слідчий суддя прийшов до висновку, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, у виді можливості підозрюваним вчинити спроби переховуватися від органів досудового розслідування або суду, зважаючи на тяжкість покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст. 263 КК України, та ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, і виді можливості підозрюваним здійснювати на свідків тиск шляхом вмовляння або залякування, однак вказаним ризикам можливо запобігти шляхом заборони залишати підозрюваному житло та покладення на нього відповідного контролю на органи поліції за місцем його фактичного мешкання.
Також слідчий суддя взяв до уваги дані про особу ОСОБА_6 , який раніше не судимий, офіційно працевлаштований, має постійне місце проживання, також має міцні соціальні зв`язки та позитивну репутацію.
Відповідно до ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду. Слідчий суддя (слідчі судді) у суді першої інстанції обирається зборами суддів зі складу суддів цього суду.
Частина 2 статті 194 КПК України визначає, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Частина 3 та 4 ст. 194 КПК України допускають застосування запобіжного заходу, але за обов`язкового доведення обставини, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність відмови в задоволенні клопотання прокурора про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. З урахуванням встановлених обставин та з метою запобігання наявності встановлених ризиків, до ОСОБА_6 слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час.
Твердження прокурора про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, дані про особу підозрюваного свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам, передбачених п. п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не заслуговують на увагу, оскільки доказів на підтвердження цього до клопотання прокурора надано не було.
Порушень вимог чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді або її зміни, не встановлено.
Отже, ухвала слідчого судді є законною, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 303, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
постановила:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської області - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4