Дата документу 15.05.2020 Справа № 554/3978/20
Провадження № 1-кс/554/6523/2020
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2020 року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 ,
розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_2 , в рамках досудового розслідування, внесеного 18.02.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000054, за ч.3 ст. 369-2 КК України про арешт майна -
В С Т А Н О В И В:
Слідчий звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000054 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України.

Підставами для арешту майна слідчий вказує, що на початку лютого 2020 року, точної дати слідством не встановлено, біля супермаркету «Маркетопт», за адресою: м. Полтава, вул. Дмитра Коряка, 3, ОСОБА_4 за попередньою домовленістю зустрівся із депутатом Полтавської районної ради Полтавської області ОСОБА_5 , з метою отримання консультацій щодо земельних питань, а саме роз`яснення порядку отримання земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства. Під час зустрічі у ОСОБА_5 виник злочинний умисел. направлений на отримання неправомірної вигоди для себе та іншої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 під час розмови повідомив, що він разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , який у свою чергу є керівником ТОВ «Компанія ТЕРРА-МАКС» та займається виготовленням технічної документації на земельні ділянки, можуть вплинути на посадових осіб ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, щодо прийняття ними рішення про надання у власність земельних ділянок із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства поза межами населених пунктів на території Полтавської області.

У подальшому, копії паспортів та ідентифікаційних кодів вищевказаних громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_6 передали ОСОБА_7 , з метою підготовки клопотань та матеріалів від їх імені, які ОСОБА_7 на виконання спільного злочинного умислу щодо отримання неправомірної вигоди, подав до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області.

08.05.2020 відповідно до попередньої домовленості, ОСОБА_7 у приміщенні ГУ Держгеокадастру в Полтавській області отримав 10 наказів про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення 10 земельних ділянок, рішення про винесення яких посадовими особами ГУ Держгеокадастру в Полтавській області прийнято під впливом з боку ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Указані накази того ж дня ОСОБА_7 , відповідно до відведеної йому ролі у вчиненні злочину, передав ОСОБА_5 , який у свою чергу призначив зустріч ОСОБА_8 з метою отримання він нього всієї заздалегідь обумовленої суми неправомірної вигоди та надання йому в обмін на підтвердження виконання у подальшому взятих не себе зобов`язань щодо вирішення питання з посадовими особами ГУ Держгеокадастру в Полтавській про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо відведення решти земельних ділянок, вище вказаних 10 наказів.
08.05.2020 близько 15 години у парку біля Міського будинку культури за адресою: м. Полтава, вул. Майдан Незалежності 5, діючи з прямим умислом та корисливою метою, одержав від ОСОБА_8 неправомірну вигоду у вигляді грошей в сумі 160 000 доларів США, за вплив на посадових осіб ГУ Держгеокадастру у Полтавській області щодо прийняття рішення про надання безоплатно у власність земельних ділянок із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Полтавської області за межами населених пунктів вказаним громадянам.
Після отримання від ОСОБА_8 вказаної суми грошей, ОСОБА_5 затримано на місці та вилучено всю суму одержаної неправомірної вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 160 000 доларів США.
09.05.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.3 ст. 369-2 КК України.

08.05.2020 ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України о 15 год. 42 хв., про що складено відповідний протокол.

10.05.2020 застосовано відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до інформації з баз даних МВС України підозрюваний ОСОБА_5 має у власності: автомобіль марки VOLKSWAGEN COLF, днз НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 .

У відповідності до санкції ч.3 ст. 368 КК України, за злочин у якому підозрюється ОСОБА_5 передбачено конфіскацію майна.

У відповідності до санкції ч.3 ст. 368 КК України, за злочин у якому підозрюється ОСОБА_5 передбачено конфіскацію майна.

На підставі вищевикладеного слідчий просить накласти арешт на майно підозрюваного.

Зважаючи на положення ч.2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна, яке не було тимчасово вилучене, суд вважає за необхідне розглянути клопотання слідчого про арешт майна без повідомлення його власника.
В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Слідчий надав до суду заяву ро розгляд справи без його участі, в якій клопотання підтримав, просив задовольнити.

Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питання слідчим суддею у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.
Дослідивши надані докази приходить до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

09.05.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.3 ст. 369-2 КК України.

08.05.2020 ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України о 15 год. 42 хв., про що складено відповідний протокол.

10.05.2020 застосовано відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до інформації з баз даних МВС України підозрюваний ОСОБА_5 має у власності: автомобіль марки VOLKSWAGEN COLF, днз НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 .

Виходячи із аналізу положень пункту першого частини третьої статті 132 КПК України , статті 170 КПК України, слідчий, прокурор в ході розгляду клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні, в якому особі оголошено про підозру, має довести існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення.
Розглядаючи клопотання слідчого по суті, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Так, із змісту клопотання та матеріалів, які його обґрунтовують, вбачається, що зазначені обставини підозри, які інкримінуються ОСОБА_5 мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.
Відповідно до приписів п. 3 ч. 2 ст. 170 КК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
Санкція ч. .2 ст. 28 ч.3 ст. 369-2 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_5 передбачає конфіскацію майна.

З огляду на ч. 2 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
В рішенні «Раймондо проти Італії», скарга 12954/87, 22 лютого 1994 року ЄСПЛ зазначив: « п.27. …арешт, поза сумнівом, застосували як проміжковий захід, що має забезпечити - в разі - необхідності - подальшу конфіскацію майна, яке вважають імовірно результатом незаконної діяльності. Такий захід виправданий і не можна стверджувати, що накладення арешту на цій стадії провадження було непропорційне поставленій меті.
Суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та його задоволення.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, -
ухвалила:
Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_2 , в рамках досудового розслідування, внесеного 18.02.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000054, за ч.3 ст. 369-2 КК України про арешт майна задовольнити
Накласти арешт на майно - автомобіль марки VOLKSWAGEN COLF, днз НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонивши відчуження та розпорядження ним до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1