Справа № 148/2092/18
Провадження №11-кп/801/261/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого: судді - доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000441 від 18.09.2018 року за апеляційною скаргою заступника прокурора Віннцької області ОСОБА_7 на вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 03.12.2019 року, яким

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

українця, громанянина України,

уродженця с. Комаргород, Томашпільського району,

жителя АДРЕСА_1 ,

освіта неповна середня, студент 3 курсу Комаргородського ВПУ,

раніше не судимого

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.1 КК України і призначено йому покарання у виді сплати штрафу в дохід держави в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в сумі 510 (п`ятсот десять) гривень.

На підставі ст. 105 КК України звільнено ОСОБА_8 від призначеного покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження та передано останнього під нагляд матері ОСОБА_9 строком на шість місяців і двадцять один день, до 24.06.2020 року, до досягнення повноліття.

Вирішено долю речових доказів.

Стягнуто з ОСОБА_8 понесенні судові витрати в дохід держави в сумі 286,00 (двісті вісімдесят шість) гривень за проведення експертизи.

в с т а н о в и в :

Згідно вироку суду, 16.09.2018 року близько 01:00 години, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час зупинки транспортного засобу ВАЗ 21115, під керуванням ОСОБА_10 , який він спільно рухався разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , на автодорозі сполученням с. Торків-смт. Шпиків, Тульчинського району, поблизу Торківського лісу отримав від ОСОБА_11 , яка була впевнена в тому, що належне їй майно буде повернуто, на тимчасове зберігання її мобільний телефон «Fly FS507», яким в подальшому вирішив незаконно, шляхом обману заволодіти.

Реалізовуючи свій злочинний умисел на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_8 діючи умисно, з умислом направленим на незаконне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вводячи ОСОБА_11 в обману, шляхом обману повідомив її про те, що він її телефону не брав і останній повернув, внаслідок чого шахрайським способом незаконно заволодів її мобільним телефоном марки «Fly FS507», ринкова вартість, якого згідно висновку судового експерта товарознавчої експертизи № 5227/18-21 від 11.10.2018 року становить 1271,30 гривень, з сім-картою оператора «Київстар» становить 15 гривень та чохлом вартістю згідно довідки №71 від 17.10.2018, виданою ФОП ОСОБА_13 становить 80 гривень, а всього шахрайськи способом заволодів майном ОСОБА_11 на загальну суму 1366, 30 гривень, чим спричинив потерпілій матеріального збитку на вказану суму.

Заступник прокурора Вінницької області ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 03.12.2019 року змінити, виключити з мотивувальної частини вироку вказівку про призначення ОСОБА_8 покарання у виді штрафу, а також виключити з резолютивної частини вироку вказівку на призначення ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 510 (п`ятсот десять) гривень.

На думку прокурора, суд ухвалюючи вирок, в порушення вимог КПК України, незаконно прийняв рішення про звільнення ОСОБА_8 на підставі п. 1 ч. 2 ст. 105 КК України із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді застереження та передачі останнього під нагляд матері ОСОБА_9 строком на шість місяців і двадцять один день, призначивши при цьому покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в сумі 510 (п`ятсот десять) гривень.

Інші учасники до суду не з`явились. Суд проводить судове засідання без іх участі, оскільки їх права порушені не будуть , питання про обтяження становища обвинувачених в апеляційній скарзі не ставиться.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_7 слід задовольнити, змінити вирок місцевого суду в частині призначення ОСОБА_8 покарання у виді штрафу.

Відповідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки місцевого суду щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, доведеності вини та кваліфікація дій обвинуваченого за 395 КК України ніким не оспорюється.

За правилами статті 373 КПК України якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи від його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього такий примусовий захід виховного характеру, зокрема, застереження.

Відповідно до роз`яснень п.п. 1,2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 «про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» визначено, що судам необхідно додержуватись вимог законодавства, що регулює застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітніх, котрі вчинили злочини у віці до 18 років. В кожному випадку вирішення питання про відповідальність неповнолітнього за злочин невеликої або середньої тяжкості необхідно обговорити можливість застосування до нього примусових заходів виховного характеру замість кримінального покарання.

Згідно з п.16 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.01.2017 року № 223-66/0/4-17 «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх» рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду.

При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання» (ч.ч.4 і 5 ст.74, ч.1 ст.105 КК), «звільнення від відбування покарання» (стст.75, 79, 104 КК), «звільнення від призначеного покарання» (ст.78 КК) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Іншими словами, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч.2 ст.373 КПК, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст.105 КК звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

З оскаржуваному вироку вбачається, що ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.190 КК України, який згідно ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, у неповнолітньому віці, до кримінальної відповідальності притягується вперше, у скоєному щиро розкаюється, добровільно відшкодував завдану шкоду, активно сприяв розкриттю злочину, на обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінетах не знаходиться, виховувався належним чином у повній сім`ї, нормальних соціально-побутових умовах, інвалідності немає, вад психічного розвитку та фізичного здоров`я не встановлено, по місцю проживання та навчання характеризується позитивно.

Відповідно до висновку органу пробації неповнолітній ОСОБА_8 може виправитися без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк.

За вказаних обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про звільнення ОСОБА_8 від покарання та застосування до нього примусових заходів виховного характеру, проте ухвалюючи вирок, безпідставно призначив неповнолітньому ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.190 КК України у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідність.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити, а вирок суду - змінити.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 03.12.2019 року відносно ОСОБА_8 - змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку вказівку про призначення ОСОБА_8 покарання у виді штрафу, а також виключити з резолютивної частини вироку вказівку на призначення ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 510 (п`ятсот десять) гривень.

В решті вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 03.12.2019 року відносно ОСОБА_8 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 ( трьох) місяців з дня проголошення.

Судді: