Справа № 991/2715/19
Провадження1-кс/991/3317/19
У Х В А Л А
іменем України

17 грудня 2019 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , розглянувшизвернення ОСОБА_2 на незаконні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб Національного антикорупційного бюро України,

ВСТАНОВИЛА:
До Вищого антикорупційного суду 16.12.2019 надійшло звернення ОСОБА_2 з назвою «Оскарження незаконних рішень, дій чи бездіяльності посадових або службових осіб Національного антикорупційного бюро України, а так само рішень, дій чи бездіяльності Національного антикорупційного бюро України, що здійснює оперативно розшукову діяльність, як орган досудового розслідування; заява про вчинення злочину шляхом зловживання службовим становищем».

В поданому зверненні описуються обставини, які на думку ОСОБА_2 , свідчать про незаконність діяльності Ради суддів України та вказується, що особи, які в ній працюють, вчиняють злочин, передбачений статтями 194, 357, 206-2, 209, 210, 211, 364, 365-2, 366-1, 368, 368-2, 368-4, 369, 369-2 КК України. ОСОБА_2 стверджує, що він неодноразово звертався до Національного антикорупційного бюро України, Державного бюро розслідувань та Служби безпеки України з цим питанням, але «внаслідок узаконеної бездіяльності цих установ, заяви не розглядаються та не відкриваються по ним кримінальні провадження». В поданому зверненні ОСОБА_2 просить «зобов`язати Національне антикорупційне бюро України відкрити кримінальне провадження проти осіб, які працювали чи працюють в так званій Раді суддів України та притягнути третіх осіб (ДБР і СБУ) до розслідування цього кримінального провадження у межах їх компетенцій».
Розглянувши це звернення та долучені до нього матеріали, слідчий суддя дійшла таких висновків.
Відповідно до ст. 1, 2 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Завданнями кримінального провадження є, серед іншого, те, щоб до кожного учасника була застосована належна правова процедура.
КПК України визначає такі процесуальні форми звернень до слідчого судді, як заяви, скарги, клопотання. Зі змісту поданого ОСОБА_2 звернення неможливо встановити, яку саме процесуальну форму обрав останній під час звернення до слідчого судді Вищого антикорупційного суду та якими процесуальними нормами КПК України він при цьому керувався. Однак зважаючи на те, що в назві документу ОСОБА_2 зазначає про «оскарження рішень, дій чи бездіяльності», слідчий суддя доходить висновку, що він міг мати на увазі оскарження рішень, дій і бездіяльності під час досудового розслідування у порядку, визначеному ст. 303 КПК України. А тому слідчий суддя досліджує обставини і підстави, встановлені КПК України для розгляду відповідних скарг.
Згідно з ч. 2 ст. 33-1 КПК України слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду. Інші суди, визначені цим Кодексом, не можуть розглядати кримінальні провадження щодо злочинів, які віднесені до підсудності Вищого антикорупційного суду (крім випадку, передбаченого абзацом сьомим частини першої статті 34 цього Кодексу). (ч. 2, 3 ст. 33-1 КПК України).
Підсудність Вищого антикорупційного суду визначається положеннями ст. 33-1 КПК України з урахуванням пп. 1, 2 п. 20-2 розділу ХІ «Перехідні положення» цього Кодексу. Зазначеною нормою встановлено, що підсудність Вищого антикорупційного суду, передбачена цим Кодексом для слідчих суддів, поширюється на кримінальні провадження, відомості за якими про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань:
1) з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо початку роботи Вищого антикорупційного суду";
2) до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо початку роботи Вищого антикорупційного суду", якщо досудове розслідування здійснюється або здійснювалося Національним антикорупційним бюро України та закінчено прокурорами Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.
З урахуванням зазначених вище вимог закону щодо підсудності, слідчим суддям Вищого антикорупційного суду підсудні скарги, подані в порядку ст. 303 КПК України на дії або бездіяльність детективів Національного антикорупційного бюро України або їх процесуальних керівників (прокурорів).
Подана ОСОБА_2 скарга не містить даних, які б свідчили про її підсудність Вищому антикорупційному суду. В тексті скарги зазначається, що з визначеним у скарзі питанням ОСОБА_2 звертався не лише до НАБУ, а й до Державного бюро розслідувань і до Служби безпеки України, що може свідчити про невизначеність самого скаржника у питанні підслідності.

Матеріали ж скарги містять заяву про вчинення злочину, який несе загрозу національній безпеці від 04.12.2019, адресовану Службі безпеки України, яка була отримана останньою 05.12.2019. Однак, Вищому антикорупційному суду не підсудні кримінальні провадження, які розслідуються СБУ.

Також до скарги додана копія заяви ОСОБА_2 про вчинення злочину шляхом зловживання службовим становищем, яка направлена на електронну адресу Вищого антикорупційного суду 30.11.2019, яка не містить підпису заявника. Однак КПК України не визначає повноважень Вищого антикорупційного суду вирішувати питання щодо розгляду заяв про вчинення злочину, а відповідні обов`язки в цій частині покладені на орган досудового розслідування.
Відповідно до ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

В поданій скарзі йдеться про вчинення НАБУ «бездіяльності у відкритті кримінального провадження». Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування визначений главою 26 КПК України. Так, ч.1 ст.303 КПК України визначений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Зокрема, у відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі види бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає:
- у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення,
- у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу,
- у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Проаналізувавши зміст поданої ОСОБА_2 скарги, слідчий суддя встановила, що ним не зазначається жодний із визначених у ч. 1 ст. 303 КПК України видів бездіяльності слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені слідчому судді під час досудового розслідування. Так, в скарзі зазначається, що заявник неодноразово звертався до НАБУ, але внаслідок «узаконеної бездіяльності» його заяви не розглядаються та не відкривається по ним кримінальні провадження.
У відповідності до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення … зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. За змістом цієї норми бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає їх невнесення впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Водночас скаржник не зазначає, у чому саме полягає бездіяльність НАБУ, не вказує який саме процесуальний обов`язок не виконаний, не зазначає про факти подання ним конкретних заяв (чи заяви) про кримінальне правопорушення, відомості за яким не були внесені уповноваженими особами НАБУ. Так, ОСОБА_2 не додає до скарги жодної заяви про вчинення злочину, яка б ним подавалася до НАБУ з доказами її направлення та отримання. З наданої до скарги копії електронної відповіді НАБУ № 11-225/4330 від 09.12.2019 неможливо зробити висновок, про яке електронне звернення ОСОБА_2 йдеться, та в якому порядку подавалося таке звернення і чи містило воно повідомлення про кримінальне правопорушення. Копії такого звернення заявник також не надає. Отже, слідчий суддя доходить висновку, що заявником не надано доказів подання заяви, повідомлення про вчинення злочину в порядку ст. 214 КПК України. А отже відсутні дані (та відповідні докази) вчинення уповноваженими особами НАБУ бездіяльності, яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, яка б могла бути оскаржена відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.
У прохальній частині скарги ОСОБА_2 просить «зобов`язати Національне антикорупційне бюро України відкрити кримінальне провадження проти осіб, які працювали чи працюють в так званій Раді суддів України та притягнути третіх осіб (ДБР і СБУ) до розслідування цього кримінального провадження у межах їх компетенцій». Однак КПК України не передбачає таких процесуальних дій, як «відкриття кримінального провадження» та «притягнення третіх осіб до розслідування». Ст. 214 КПК України встановлює обов`язок органу досудового розслідування внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування, а також визначає, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР. Тому слідчий суддя не наділений повноваженнями зобов`язувати уповноважених осіб НАБУ відкрити кримінальне провадження та залучити дол. розслідування ДБР і СБУ, оскільки це не передбачено КПК України.
Водночас ст. 303 КПК України не передбачає можливості оскарження бездіяльності слідчого щодо відкриття кримінального провадження, як про це просить ОСОБА_2 у скарзі. А матеріали скарги при цьому не містять даних, що свідчили б про бездіяльність НАБУ, яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР на підставі поданої ОСОБА_2 заяви та яка (бездіяльність) могла б бути предметом оскарження згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.
За таких умов та за відсутності доданих до скарги доказів чи зазначення відомостей про суть вчиненої, на думку скаржника, НАБУ бездіяльності, слідчий суддя доходить висновку, що скарга подана на бездіяльність НАБУ щодо не відкриття кримінального провадження (як дослівно вказано у тексті звернення). Однак, ч. 1 ст. 303 КПК України, такий вид бездіяльності не визначений. Отже, скарга подана на бездіяльність, яка не підлягає оскарженню.
У відповідності до ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.
Частиною 4 ст. 304 КПК України визначено, що у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження. Копія ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надсилається особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами (ч. 5 ст. 304 КПК України).
Зважаючи на викладене, у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 1,2, 26, 303-304, 309 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИЛА:
У відкритті провадження за зверненням (скаргою) ОСОБА_2 на незаконні рішення, дії чи бездіяльність Національного антикорупційного бюро України відмовити.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
На ухвалу слідчого судді, постановленої без виклику особи, може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1