Справа № 404/1538/19
Номер провадження 1-кп/404/106/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому кримінальне провадження №0000500 від 20.01.2019 року, по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Хмельове Маловисківського району Кіровоградської області, громадянина України, не одруженого, непрацюючого, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 15.03.2005 року Новомиргородським районним судом Кіровоградської області за ст.307 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,
- 08.09.2005 року Новомиргородським районним судом Кіровоградської області за ст.309 ч.2, ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі,
- 19.08.2010 року Маловисківським районним судом Кіровоградської області ст.185 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,
- 17.12.2012 року Маловисківським районним судом Кіровоградської області ст.187 ч.3, ст.71 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 08.08.2017 року звільнено по відбуттю строку покарання,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора: ОСОБА_4 ,
обвинуваченого: ОСОБА_3 , суд,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що він 19.01.2019 року приблизно с 17:20 год., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено разом із невстановленою слідством особою, перебуваючи біля «Дендропарку», по вулиці вул. Євгена Тельнова в м.Кропивницькому зустріли раніше невідомого їм чоловіка ОСОБА_5 , який йшов їм на зустріч.
В цей момент, у ОСОБА_3 виник умисел на вчинення відкритого викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, цілеспрямовано з корисливих спонукань, переслідуючи мету власної наживи, ОСОБА_3 підійшов до потерпілого ОСОБА_5 , який йшов на зустріч по тротуару біля «Дендропарку», що знаходиться по вул. Є. Тельнова в м. Кропивницький із застосування насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, наніс два удари рукою в область обличчя потерпілого та відкрите заволодів мобільним телефоном марки «Sоnу Хреrіа ХА 1 Ultra Dual», вартість якого згідно висновку експерта №170 від 19.02.2019 року становить 5360 гривень 33 копійки, картою пам`яті марки «SаnDаsk SDХС Сагd», клас 4, 64 Gb вартість якої згідно висновку експерта №170 від 19.02.2019 року становить 317 гривень 33 копійки та банківською карткою і пропуском, які для потерпілого матеріальної цінності не становить.
В подальшому, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду згідно висновку експерта №170 від 19.02.2019 року на загальну суму 5677 гривень 66 копійок.
Діяння ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ст.186 ч.2 КК України, як відкрите викрадене викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинена повторно.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та зазначив про наявність ризиків та неможливість їх запобігання шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Обвинувачений в судовому засіданні заперечував проти обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказав, що лікувався за місцем проживання його матері в селі Хмельове. Додав, що втратив мобільний телефон, а тому не міг повідомити суд про причини неявки. Докази на підтвердження доводів не надав.

Вирішуючи питання щодо наявності обґрунтованої підозри, суд зазначає, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі-ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Водночас, практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст.5 п.1 п.п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).
Відповідно до п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Установленою практикою Європейського суду з прав людини, визначено, що висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Під час розгляду клопотання, суд встановив наявність обґрунтованої підозри за ст.186 ч.2 КК України, та причетність ОСОБА_3 до неї, що підтверджується наданими суду матеріалами.

Крім того, під час розгляду клопотання, судом встановлено наявність ризиків передбачених:

- п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість обвинуваченим ухилятися від кримінальної відповідальності, через тяжкість пред`явленого обвинувачення, зібраних у справі доказів та можливе покарання у разі доведення його провини, останній може вчинити спроби направлені на ухилення від кримінальної відповідальності та суду;

- п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_3 , оскільки останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі за вчинення злочинів у сфері проти власності, що свідчить про небажання останнього стати на шлях виправлення.
Наявні ризики, свідчать, що їх запобігання не можливе шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а ніж тримання під вартою, оскільки, перебуваючи під домашнім арештом, особистому зобов`язанню, останній не буде обмежений в своїх діях, а тому ризик передбачений пунктом 5 не буде забезпечений, окрім того останній може з метою уникнення відповідальності вчинити спроби направлені на ухилення від суду.

Доводи обвинуваченого про його позитивну характеристику, постійне місце проживання, не є обставинами, що спростовують оголошену ОСОБА_3 підозру та встановлені ризики, оскільки останній ухилявся від явки до суду, а відтак судом щодо нього застосовувався неодноразово примусовий привід в призначені судові засідання.
Таким чином, враховуючи обставини провадження, суд вважає, що у провадженні наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, а тому клопотання прокурора підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст.183 ч.3 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим кодексом.
З урахуванням встановлених обставин кримінального правопорушення, відсутності у підозрюваного заробітку, особи обвинуваченого та положень ч.5 ст.182 КПК України, суд вважає можливим заставу визначити у розмірі 20 розмірів мінімальної заробітної плати.

Керуючись ст.ст.176-199, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000500 від 20.01.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, задовольнити.
Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на два місяці, а саме з 18.03.2020 року до 18.05.2020 року (включно), взявши його під варту в залі суду, негайно.

Визначити ОСОБА_3 двадцять (20) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в якості застави, що в грошовому еквіваленті становить 42040 гривень (сорок дві тисячі сорок), яка ним або заставодавцем може бути внесена на депозитний рахунок UA0002505, отримувач коштів ТУ ДСА України в Кіровоградській області , банк отримувача ДКСУ місто Київ; код банку отримувача МФО 820172, призначення платежу: «застава за ОСОБА_3 у справі №404/1538/19; 1-кс/404/106/19, Кіровський районний суд міста Кіровограда, із зазначенням анкетних даних особи, яка вносить заставу».
При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_3 з-під варти звільнити.
У разі внесення заставодавцем визначеної в ухвалі суми застави, зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 - прибувати за викликом до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками.
Попередити обвинуваченого ОСОБА_3 що в разі невиконання покладених на нього зобов`язань внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету.
У відповідності до Рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року №4-р/2019 ухвала в частині обрання/продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду, а в іншій частині оскарженню не підлягає.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і подання апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Суддя Кіровського районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_1