КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 15.10.2019 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.10.2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, повернуто прокурору для усунення виявлених судом недоліків та виконання вимог КПК України.
Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України. Зокрема, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 липня 2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 було повернуто прокурору. Проте, ухвала суду не була виконана. Так, при формулюванні ОСОБА_6 обвинувачення не визначено час виникнення та розмір податкового зобов`язання, зарахованого в рахунок податкового кредиту, формування якого сторона обвинувачення вважає неправомірним, та коли саме воно було зараховано в рахунок податкового кредиту.

Також, обвинувальний акт не містить об`єктивної сторони правопорушення, оскільки не містить фактичного розміру ненадходження до державного бюджету саме податкового зобов`язання, що є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони і підлягає з`ясуванню під час судового провадження.

Крім того, при формулюванні обвинувачення та викладені фактичних обставин зазначено, що ОСОБА_6 2014-2017 роках підписав своїм електронним цифровим ключем і скріпив печаткою підприємства та засобами Інтернет зв`язку подав в електронному вигляді податкові декларації з податку на додану вартість. В той же час, відсутні відомості про те хто, коли та де складав ці декларації, не вказані їх суми.
Також не вказані суми грошових коштів при перерахуванні податкових накладних, а саме грошові кошти, що підлягали сплаті до державного бюджету, як податкові зобов`язання, - є предметом кримінального правопорушення.

Крім того, податкове зобов`язання є неузгодженим в силу скасування податкових повідомлень-рішень, на підставі яких воно було встановлено.

Крім того, обвинувальний акт в частині правової кваліфікації не містить посилання на нормативно-правові акти, які були порушені умисними діями ОСОБА_6 .
Крім того, в обвинувальному акті не в повній мірі зазначені дані про особу обвинуваченого, зокрема відомості про освіту, місце роботи, сімейний стан, відомості щодо наявності або відсутності на утриманні осіб, пільги, тощо, - які є важливими при вирішенні питання про призначення покарання, у випадку доведеності його вини.

Вищенаведені порушення вимог кримінального процесуального законодавства позбавляють сторону захисту належним чином здійснювати свій захист під час судового розгляду.

Таким чином, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті відносно ОСОБА_6 є нечітким та незрозумілим, не викладена об`єктивна і суб`єктивна сторона злочину.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону України. Зокрема прокурор вказує, що обвинувальний акт повністю відповідає положенням ст. 291 КПК України. Так, у обвинувальному акті зазначено час виникнення та розмір податкового зобов`язання, зарахованого в рахунок податкового кредиту, формування якого сторона обвинувачення вважає неправомірним (а.с. 27-28); фактичний розмір ненадходження до державного бюджету саме податкового зобов`язання (а.с. 28); відомості про те хто, коли та де складав декларації, суми ухилення від сплати податку на додану вартість по кожній декларації з податку окремо (а.с. 28); в частині правової кваліфікації зазначено посилання на нормативно-правові акти, які були порушені умисними діями ОСОБА_6 (а.с. 14-16, 28). Дані про особу обвинуваченого вказані відповідно до вимог п.2 ч.2 ст. 291 КПК України. Посилання суду на відсутність сум грошових коштів при перерахуванні податкових накладних, а також на неузгодженість податкового зобов`язання виходить за межі повноважень суду у підготовчому судовому засіданні, передбачених главою 27 КПК України.

Захисник ОСОБА_7 подала заперечення, в яких просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 13.09.2019 року без змін, посилаючись на законність та обґрунтованість прийнятого судового рішення.
Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК Україниу підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Вимоги до обвинувального акту у кримінальному провадженні визначені ст. 291 КПК України.
Зокрема, відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
З матеріалів провадження вбачається, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 відповідає положенням ст. 291 КПК України, містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Усі вказані прокурором в апеляційній скарзі доводи щодо безпідставності повернення обвинувального акту знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.
Отже, висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст.291 КПК України є необґрунтованими.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору є необґрунтованим, а апеляція прокурора такою, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 418 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 15.10.2019 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, повернуто прокурору для усунення виявлених судом недоліків та виконання вимог КПК України, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3