Справа № 343/535/20
Провадження № 11-кп/4808/265/20
Категорія ч.2 ст.125 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000523 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції прокурора Долинського відділу Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 28 квітня 2020 року, якою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Новоукраїнка, Скадовського району, Херсонської області та жительку АДРЕСА_1 ,

звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, -

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою суду задоволено клопотання обвинуваченої ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження і звільнення її від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України в зв`язку із закінченням строків давності.

Звільнено ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Закрито кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000523 від 25.08.2017 відносно ОСОБА_8 про обвинувачення у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до обвинувального акту, який надійшов на розгляд до Долинського районного суду Івано-Франківської області 31.03.2020, органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що вона умисно заподіяла легке тілесне ушкодження, яке спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілої ОСОБА_10 .

Як зазначено в обвинувальному акті, злочин вчинено за наступних обставин.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 22.08.2017 близько 21.30 год. перебувала на узбіччі дороги поруч із входом на територію її домогосподарства, що знаходиться з адресою: АДРЕСА_1 , де спалювала сухий щавник.

В цей час до неї підійшла її сусідка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_1 та вчинила з нею словесний конфлікт, в ході якого у останньої виник неправомірний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесного ушкодження, ОСОБА_8 22.08.2017 близько 21.30 год. на ґрунті неприязних відносин, діючи умисно, нанесла декілька ударів кулаками в область голови ОСОБА_10 , після чого штовхнула її в область грудної клітки, від чого потерпіла впала на землю, а ОСОБА_8 , продовжуючи своє протиправне діяння, нанесла їй декілька ударів ногами в область тулуба та ніг потерпілої, тим самим спричинивши ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, синців в тім`яні ділянці зліва, в ділянках обличчя, правого передпліччя, правого стегна, лівої гомілки, 1-го пальця правої стопи, які відповідно до висновку експерта №63/106/17/132/106-Д/17/37/106/17/132/106-Д/17-Д від 16 вересня 2019 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, прокурор Долинського відділу Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 28 квітня 2020 року у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних доводів вказує, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, за який передбачено покарання, зокрема, й обмеження волі на строк до двох років. Таким чином вказаний злочин є злочином невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі. А відповідно до ст. 49 КК України у разі вчинення такого злочину особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки. При цьому з часу вчинення злочину, інкримінованого ОСОБА_8 не минуло 3 роки.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити;

- обвинувачена ОСОБА_8 заперечила доводи апеляційної скарги прокурора, просила залишити ухвалу суду без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження в повній мірі не відповідає вказаним вимогам закону.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», при вирішенні цього питання суд повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину та особа винна в його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені нормами КК України. Тільки після цього можна постановити у визначеному КПК України порядку відповідне судове рішення.

Матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Санкція ч.2 ст. 125 КК України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправних робіт на строк до одного року, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Згідно ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі.

Отже, строк давності притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за злочин, передбачений ч.2 ст.125 КК України спливає тільки 22.08.2020 року.

Таким чином доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягав застосуванню, колегія суддів вважає обґрунтованими

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на, те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції не містить встановлених обставин кримінального правопорушення та правової кваліфікації дій обвинуваченої, а зазначено, що ОСОБА_8 ставиться у вину згідно з обвинувальним актом.

Проте, за приписами ст. 372 КПК України суд в мотивувальній частині ухвали зазначає: суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається ; встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів ; мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Без встановлення обставин вчинення особою кримінального правопорушення, його правової кваліфікації, в першу чергу неможливо визначити початковий момент перебігу строку давності, тривалість строків, які повинні сплинути залежно від тяжкості вчиненого.

Також колегія суддів зауважує, що відповідно до з ч. 3 ст. 284 КПК України підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Таким чином для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності при розгляді провадження в суді є наявність згоди обвинуваченого на закриття кримінального провадження за цією підставою.

Разом з тим, мотивувальна частина оскарженого рішення не містить висновків про те, що суд переконався у тому, що обвинувачена ОСОБА_8 після роз`яснення суті обвинувачення, розуміючи особливості та наслідки закриття кримінального провадження за такою підставою, не мала заперечень з цього приводу, надала свою згоду, з огляду на те, що ця підстава для закриття є нереабілітуючою. Крім того, із звукозапису судового засідання від 28.04.2020 року вбачається, що обвинувачена ОСОБА_8 , не заперечуючи проти закриття кримінального провадження і звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, одночасно своєї вини не визнала, тобто оспорювала обставину, яка є необхідною умовою для звільнення від кримінальної відповідальності. Вказане утворює істотну суперечність, яка не була усунута у межах судового провадження, а згода обвинуваченої на закриття кримінального провадження із зазначеної підстави не може вважатися належною та достатньою.

Колегія суддів вважає такі порушення істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції за таких обставин передчасно прийшов до висновку про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності та закрив кримінальне провадження, тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню, у зв`язку з істотним порушенням судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, та у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність відповідно до положень ст.ст. 412, 413 КПК України, та враховуючи те, що апеляційний суд за наведених вище обставин позбавлений можливості прийняти своє рішення в даному кримінальному провадженні, з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,409,412,415,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції прокурора Долинського відділу Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 28 квітня 2020 року, якою ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5