Справа № 191/1000/19
Провадження № 1-кп/191/97/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000203 від 03 лютого 2019 року відносно ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого і зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 11.10.1996 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст..81-3, ч.2 ст.140, ч.1 ст.89, ст.42 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 04.07.2001 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.81, ст.208, ст.42 КК України до 3 років 6 міс. позбавлення волі з конфіскацією частини майна;
- 02.12.2004 року Залізнодорожним районним судом м. Сімферополя за ч. 3 ст. 187 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 29.09.2005 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 385, ч.3 ст.358, ч.4 ст.70 КК України до 9 років позбавлення волі;
- 12.01.2006 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч.4 ст.70 КК України до 9 років позбавлення волі;
- 06.06.2014 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.2 ст.199, ст.395 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 17.06.2014 року Васильківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185,71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнився 08.05.2018 року з Дніпропетровської ВК-89 по відбуттю строку покарання;
- 12.02.2020 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі;
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.3 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

30 січня 2019 року приблизно о 20 годині 50 хвилин ОСОБА_4 , вступивши в попередню змову з раніше знайомою особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, направлену на таємне, повторне, викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням в інше приміщення, прибули до приміщення Міського територіального центру соціального обслуговування населення, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.Ягідна, буд.21, та впевнившись в тому, що за їхніми протиправними діями ніхто не спостерігає, руками відігнули металеву решітку та розбивши скло вікна, проникли в середину приміщення Міського територіального центру соціального обслуговування населення. Після чого, перебуваючи в середині вказаного приміщення, таємно викрали безперебійник «HOSTEK 600», вартість якого згідно висновку експерта №571/19 від 15.02.2019 становить 500,00 грн., аудіо колонки «RHOMBUS RН-100», вартість яких згідно висновку експерта №571/19 від 15 02.2019 становить 1100,00 грн., флеш- накопичувач «арасег» об`ємом 4Gb, вартість якого згідно висновку експерта №571/19 від 15.02.2019 становить 101,00 грн„ флеш-накопичувач «Transcend» об`ємом 2Gb, вартість якого згідно висновку експерта №571/19 від 15.02.2019 становить 86,00 грн., які належать завідувачу Міського територіального центру соціального обслуговування населення ОСОБА_5 , чим завдали потерпілій матеріальний збиток на загальну суму 1787,00 грн. З викраденим майном ОСОБА_4 разом з особою, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, з місця скоєння злочину зникли, викраденим майном розпорядилися за власним розсудом.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в інше приміщення, вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Крім того, 06 лютого 2019 року приблизно о 15 години 50 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 поблизу території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_7 та яким фактично користується ОСОБА_8 , маючи раптово злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до житла, реалізуючи свій злочинний умисел, повідомив ОСОБА_6 про те, що у будинку вказаного домоволодіння проживає його знайомий та запропонував останньому прослідувати у будинок, на що ОСОБА_6 надав свою добровільну згоду. В цей же день (06.02.2019 року) приблизно о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 , який не усвідомлював, що вчиняє кримінальне правопорушення, оскільки був впевненій, що разом з ОСОБА_4 діє з дозволу господаря, реалізуючи свій прямий, злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до житла, знаходячись біля вказаного домоволодіння, діючи умисно, порушуючи Конституційні гарантії кожної особи на недоторканість житла, передбачені ст. 30 Конституції України, через паркан, протиправно, таємно проник на територію володіння особи, всупереч чинному законодавству, чим вчинив дії, що порушують недоторканість житла громадян, а саме: через вхідні двері, проник до житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яким фактично користується ОСОБА_8 .
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.162 КК України, тобто незаконне проникнення до житла особи.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення злочину так, як вони викладені вище.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого кримінального правопорушення та не заперечували проти скороченого судового розгляду, суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За таких обставин суд прийняв рішення про проведення скороченого судового розгляду. Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене вище, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю, дії обвинуваченого кваліфіковано вірно за ч.3 ст.185 , ч.1 ст.162 КК України .

Призначаючи покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість кримінальних правопорушень, які згідно з ст.12 КК України відносяться до категорії невеликої тяжкості та тяжкого, особу винного, який раніше неодноразово судимий, судимості не зняті та не погашені в установленому законом порядку, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, у вчиненому розкаюється.

Обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, є його щире каяття у вчинені кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, також враховуючи, що при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд вважає за необхідне для виправлення обвинуваченого призначити йому покарання, яке буде достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, а саме у вигляді обмеження волі за ч.1 ст.162 КК України та позбавлення волі за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням вимог ч.1 ст.70 КК України.

Також на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання за даним вироком і покарання за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2020 року суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі.

Цивільного позову по кримінальному провадженню не заявлено.

Процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого на користь судового експерта.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.162 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі;

- за ч.3 ст.185 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворимпризначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Керуючись ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання за даним вироком і покарання за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2020 року призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 26 жовтня 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у м.Синельникове Дніпропетровської області, на користь експерта ОСОБА_9 (номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , розрахунковий рахунок: НОМЕР_2 ) процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи №571/19 від 15.02.2019 в розмірі 300 (триста) грн. 00 коп.

Речові докази по справі аудіо колонки «RHOMBUS RН-100» - залишити у володінні потерпілої ОСОБА_5 .

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1