Справа № 598/2073/19
провадження № 1-кп/598/301/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2019 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі кримінальне провадження № 0000188 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого,

за ч.1 ст.309 КК України,-

встановив:

Навесні 2019 року, ОСОБА_4 , всупереч вимогам ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», згідно якої заборонено незаконний обіг наркотичних засобів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер та значення своїх дій, за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , умисно вніс у ґрунт насіння до десяти рослин коноплі та почав їх вирощувати. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 при дозріванні вказаних рослин коноплі, умисно зірвав їх, частково подрібнив та вподальшому почав висушувати зірвані верхівки рослин коноплі, виготовши таким чином наркотичний засіб - канабіс (марихуану), і зберігати їх для власного використання без мети збуту, а саме з метою подальшого вживання шляхом викурювання.

Надалі, 13 вересня 2019 року працівниками Збаразького ВП Підволочиського ГУНП в Тернопільській області на підставі ухвали слідчого судді Збаразького районного суду від 12 вересня 2019 року проведено санкціонований обшук в господарстві, належному ОСОБА_6 , що розташоване по АДРЕСА_1 , де проживає та зареєстрований ОСОБА_4 , в ході якого виявлено речовини рослинного походження зеленого кольору, які мають ботанічні ознаки верхівкових частин рослин коноплі, містять каннабіноїди (канабінол, канабідіол), зокрема тетрагідроканабінол, і є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, масою в перерахунку на суху речовину становить 249,105грм, яку ОСОБА_4 незаконно зберігав без мети збуту для власного вживання.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 є винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, за ознаками незаконного виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
15 листопада 2019 року, між обвинуваченим та прокурором в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди, обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення. Також, сторони узгодили покарання, яке слід призначити ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 850 грн.. При цьому ОСОБА_4 погоджується з таким видом і мірою покарання. В даній угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, які роз`яснено обвинуваченому.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши вищевказану угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону, суд приходить до висновку, що вищевказана угода може бути затверджена з таких мотивів.

Відповідно до положень ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора, підозрюваного або обвинуваченого. Угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких завдана шкода лише державним чи суспільним інтересам.

Частиною 5 ст.469 КПК України передбачено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 передбачений ч.1 ст.309 КК України є злочином середньої тяжкості, правову кваліфікацію кримінального правопорушення органами досудового розслідування здійснено правильно, узгоджена сторонами міра покарання відповідає вимогам КК України, зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України, а її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, судом встановлено не було, що не заперечували в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник.

Умови даної угоди відповідають вимогам Кримінально-процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

З огляду на вказане суд приходить до висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для затвердження вищевказаної угоди про визнання винуватості і призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Стягнути з обвинуваченого судові витрати.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 94, 314, 369-371, 373-374, 471, 473-475 КПК України, суд,-

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 15 листопада 2019 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за № 0000188.

Визнати винуватим ОСОБА_4 у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.309 КК України, призначивши йому покарання у виді 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речові докази по справі, а саме:

Об`єкти для дослідження упаковані в сейф-пакети № 3339532, №2629198, №2629199, об`єкти для дослідження (взірці рослин зеленого кольору) упаковані в полімерний мішок із пломбою № 7647766, пристрій для куріння упакований в спец. пакет НДЕКЦ № 0109660, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Збаразького ВП Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави 1256,08 (одну тисячу двісті п`ятдесят шість гривень вісім копійок) вартості проведеної експертизи матеріалів, речовин та виробів № 2.1-654/19 від 23 вересня 2019 року.
На даний вирок може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Збаразький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1