Справа № 592/4766/20
Провадження № 1-кс/592/2367/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2020 року м.Суми Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника адвоката ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на повідомлення слідчого про підозру,
у с т а н о в и в:

Суть питання, що вирішується ухвалою.
14.04.2020 захисник ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 звернулася зі скаргою і просить:

- скасувати рішення слідчого Сумського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області капітана поліції ОСОБА_6 про повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 01.04.2020 ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000498 від 07.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України;

- зобов`язати уповноважену особу Сумського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей про вручення письмового повідомлення про підозру від 01.04.2020 та 07.02.2020 ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000498 від 07.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Скарга мотивована тим, що у провадженні слідчого відділу поліції ГУНП в Сумській області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000498 від 07.02.2020р. за ч. 2 ст. 194 КК України, у якому 07.02.2020, а в подальшому 01.04.2020 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні умисного знищення чужого майна, вчиненого шляхом підпалу.

06.04.2020 слідчим повідомлено про завершення досудового розслідування та відкриття сторонами матеріалів кримінального провадження. На даний час відбувається ознайомлення підозрюваного та його захисника із матеріалами кримінального провадження. Обвинувальний акт прокурором не вручався.

Із повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 01.04.2020 вбачається, що ОСОБА_4 , маючи намір на умисне знищення чужого майна ляхом підпалу, прибув на територію автомобільної стоянки, що розташована позаду будинку АДРЕСА_1 де, реалізовуючи свій злочинний умисел, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, діючи таємно, шляхом вільного доступу, дістав з салону автомобіля каністру з бензином та облив автомобіль марки Мазда д.н.з. НОМЕР_1 2008 року випуску, що на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , що спричинило його загорання. Внаслідок чого, вогнем повністю знищено легковий автомобіль марки Мазда д.н.з. НОМЕР_1 , завдавши ОСОБА_8 матеріального збитку на суму 172935,00 грн. Крім цього, внаслідок пожежі було пошкоджено автомобіль марки ДЕО Ланос д.н.з. НОМЕР_2 , який був припаркований до узбіччя поблизу автомобіля марки Мазда д.н.з. НОМЕР_1 , чим завдав матеріального збитку ОСОБА_9 на суму 56780,00 грн. В результаті вчинення неправомірних дій, ОСОБА_4 спричинив шкоду завданих у великих розмірах, що в 250 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Вказує, що у повідомленні про підозру не вірно кваліфіковані дії ОСОБА_4 , не вірно визначено коло потерпілих, та відсутні належні докази для підтвердження винуватості останнього, які б могли переконати в тому, що дійсно було вчинено кримінально-каране діяння.

За матеріалами кримінального провадження потерпілими від злочину є власник автомобіля ОСОБА_10 та власник автомобіля ДЕО ОСОБА_9 . З цим не погоджуються, оскільки за час перебування у шлюбі ОСОБА_4 та ОСОБА_8 набуто у спільну власність рухоме та нерухоме майно, зокрема і автомобіль марки Мазда д.н.з. НОМЕР_1 2008 року випуску, який спільно придбаний 18.12.2018. Предметом знищення чи пошкодження у злочині, передбаченому ст. 194, може бути тільки чуже майно. Знищення чи пошкодження власного майна, у т. ч. майна, яке є спільною власністю винного та інших осіб, не утворює складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

За своєю конструкцією склад злочину, передбачений ст. 194, є матеріальним. Обов`язковими ознаками його об`єктивної сторони є заподіяння цим діянням великої шкоди і причинний зв`язок між діянням та заподіяною шкодою. Враховуючи, що події відбули у 2020 році і розмір неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 01.01.2020 становить 1051 грн., то шкода буде такою, що завдана у великому розмірі, якщо такий розмір перевищує 262750,00 грн. (1051*250).

Із повідомлення про підозру вбачається, що розмір завданого збитку потерпілій ОСОБА_9 становить 56780,00 грн., що не є великим розміром і виключає можливість кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 194 КК України.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ДЕО Ланос д.н.з. НОМЕР_2 власником ТЗ значиться ОСОБА_11 і жодного доказу того, що ОСОБА_9 є власником майна, якому завдано шкоду не має, відсутня навіть довіреність. В свою чергу, ОСОБА_11 не має ніяких претензій до ОСОБА_4 так як ОСОБА_4 придбав у нього автомобіль ДЕО, який постраждав від вогню. Таким чином, власник автомобіля ДЕО розпорядився ним на власний розсуд шляхом продажу ОСОБА_12 , а доказів того, що шкода заподіяна саме ОСОБА_9 не має.

Виходячи із логіки органу досудового розслідування (визначення потерпілого по факту запису в свідоцтві про реєстрації ТЗ як про власника) незрозумілим є те, чому тоді не визначено потерпілими ОСОБА_11 .

Позиція сторін.
У судовому засіданні адвокат скаргу з наведених у ній підстав підтримала і просила задовольнити. Вказувала, що досудове розслідування містить безліч недоліків, і фактично скасування підозри є порятунком для сторони обвинувачення. Вказувала, що даною скаргою просять скасувати підозру ОСОБА_4 як від 07.02.2020, так і рішення слідчого про повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 01.04.2020, якою фактично лише у попередню внесено зміни у визначені розміру матеріальної шкоди. Уточнивши скаргу просила слідчого судді також скасувати саме письмове повідомлення про підозру від 07.02.2020.

Також разом з скасуванням підозри просила виключити з ЄРДР відомості про вручення письмового повідомлення про підозру від 01.04.2020 та 07.02.2020 ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 194 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 скаргу захисника підтримав повністю, вказував що автомобіль Мазда є спільною сумісною власністю подружжя, а автомобіль ДЕО Ланос придбано ним у власника ОСОБА_11 .

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 у задоволенні скарги просив відмовити. Посилався на те, що за фактичних підстав викладених у скарзі, ним винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження. Дії підозрюваного ОСОБА_4 у повідомлені про підозру кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 194 КК України на підставі зібраних під час досудового розслідування доказів. Стаття 194 КК України є злочином не лише з матеріальним складом.

Слідча ОСОБА_6 у судове засідання не прибула, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Встановлені слідчим суддею обставини.
Заслухавши захисника, підозрюваного та прокурора, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Слідчим суддею встановлено, що Сумський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області здійснює досудове розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000498, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.02.2020 за частиною 2 статті 194 КК України.

07.02.2020 слідчим Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_5 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченому частиною 2 статті 194 КК України, тобто в умисному знищенні чужого майна, вчиненого шляхом підпалу.

01.04.2020 слідчим Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_5 складено письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченому частиною 2 статті 194 КК України, тобто в умисному знищенні чужого майна, вчиненого шляхом підпалу.

Наразі у кримінальному провадженні повідомлено підозрюваному, його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.
Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Пунктом 10 частини 1 статті 303 Кримінального процесуального кодексу України ( далі КПК України) передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Згідно з вимогами частини 1 статті 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до положень статті 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором, а також визначено вимоги, яким це повідомлення має відповідати.

Згідно приписів частини 1 статті 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадках неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 279 КПК України у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу.

Таким чином, на процедуру зміни раніше повідомленої підозри поширюються положення, які регулюють складення та здійснення повідомлення про підозру особі вперше, і процесуальні дії та рішення, які здійснюються у зв`язку з повідомленням про підозру, у тому числі і її зміні можуть бути оскаржені до слідчого судді.

Письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 194 КК України складено 01.04.2020, а тому визначений кримінальним процесуальним законом строк два місяці з дня цього повідомлення наразі не сплив.
Відтак, з урахуванням приписів пункту 10 частини 1 статті 303 КПК України адвокатом в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 передчасно оскаржено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 01.04.2020, а тому не може бути предметом судового контролю слідчого судді.

За наведених підстав у скасуванні повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 01.04.2020 ОСОБА_4 слід відмовити.

Оскаржуючи повідомлення про підозру, як і повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри захисник ОСОБА_3 посилається на недотримання пункту 3 частини 1 статті 279 КПК України - відсутність достатніх доказів для підозри ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 194 КК України.
На думку сторони захисту, підозра спростовується доказами щодо перебування автомобіля Мазда у спільній власності ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_4 , що не утворює склад злочину, передбаченого частиною 2 статті 194 КПК України; розмір шкоди спричиненої власнику автомобіля ДЕО ОСОБА_11 - 56780,00 грн. не є великим, відшкодований ОСОБА_4 , шляхом продажу останньому, а доказів того, що шкода заподіяна ОСОБА_9 у матеріалах не має.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка застосовується відповідно до частини 5 статті 9 КПК України, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, як вказано у рішенні Європейського суду з прав людини, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Повідомлення про підозру від 07.02.2020 містить зміст підозри та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Посилання на відсутність у діянні ОСОБА_4 складу інкримінованого йому злочину за частиною 2 статті 194 КК України на даному етапі провадження не вирішується.

Зазначені стороною захисту обставини, які на їх думку спростовують обґрунтованість підозри, повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до статті 89 КПК України визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду, а тому сукупність інших зібраних органом досудового розслідування доказів будуть перевірятися, оцінюватися в ході судового розгляду, що не дає підстав для скасування підозри.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що за наведених у скарзі обставин відсутні підстави для скасування письмового повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 07.02.2020 за частиною 2 статті 194 КК України.

Щодо вимог скарги в частині зобов`язання уповноваженої особи вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей про вручення письмового повідомлення про підозру, слідчий суддя зазначає наступне.

Питання реєстрації кримінальних правопорушень, осіб, які їх учинили, обліку прийнятих під час досудового розслідування рішень та результатів судового провадження регулюються Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР, Реєстр), затвердженим наказом Генерального прокурора України 6 квітня 2016 року № 139 (далі - Положення № 139), що набрало чинності 21 червня 2016 року.

Відповідно до норм чинного КПК України та Положення офіційним джерелом інформації щодо зареєстрованих злочинів, осіб, підозрюваних (обвинувачених) у їх вчиненні, та руху кримінальних справ (кримінальних проваджень) є ЄРДР.

Згідно з пунктом 2 глави 1 розділу І Положення № 139 Реєстр - це створена за допомогою автоматизованої системи електронна база даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у пункті першому глави 2 цього розділу, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до Реєстру з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства та законодавства, яким врегульовано питання захисту персональних даних та доступу до інформації з обмеженим доступом.

Як передбачає пункт 3 глави 1 розділу І Положення № 139, Реєстр утворений та ведеться відповідно до вимог КПК України з метою забезпечення :

Реєстрації кримінальних правопорушень (проваджень) та обліку прийнятих під час досудового розслідування рішень, осіб, які їх учинили, та результатів судового провадження;

Оперативного контролю за додержанням законів під час проведення досудового розслідування;

Аналізу стану та структури кримінальних правопорушень, вчинених у державі;

Інформаційно-аналітичного забезпечення правоохоронних органів.

Облік кримінальних проваджень відповідно до пункту 1 глави 3 розділу І Положення № 139 здійснюється шляхом внесення до ЄРДР відомостей щодо руху таких проваджень, у тому числі про закінчення досудового розслідування.

Реєстратори у межах повноважень, визначених КПК України, на підставі пункту 1 глави 4 розділу ІІ Положення № 139 «Облік наслідків досудового розслідування кримінальних правопорушень, результатів відшкодування матеріальних збитків та вилучення предметів злочинної діяльності» вносять до Реєстру відомості про наслідки досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Зазначені відомості є підставою для відображення у звітності даних про прийняття одного з передбачених кримінальним процесуальним законом рішень.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що діяльність уповноважених службових осіб поліції щодо інформаційного наповнення ЄРДР полягає в офіційному фіксуванні здійснених у кримінальному провадженні процесуальних дій та прийнятих процесуальних рішень і є похідною від них. Внесення до Реєстру відомостей про закінчення досудового розслідування в одній з установлених КПК України форм, саме по собі не впливає на юридичне становище особи, не змінює характеру й обсягу її прав та обов`язків та існуючого стану правовідносин, а також не містить ознак управління діяльністю інших суб`єктів.

Виключення з Реєстру інформації, якою лише констатується факт здійснення процесуальної діяльності органів досудового розслідування та її результати, чинне законодавство не передбачає.

Із дій, бездіяльності слідчого, прокурора, пов`язаних з фіксацією інформації в ЄРДР, пунктом першим частини першої статті 303 КПК України передбачена можливість оскаржити до слідчого судді лише бездіяльність, що полягає у невнесенні до Реєстру відомостей про кримінальне правопорушення після отримання заяви чи повідомлення про нього.

Наведений у частині першій цієї статті перелік рішень, дій або бездіяльності, що можуть бути предметом судового оскарження, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У частині другій статті 303 КПК України закріплена пряма заборона окремого оскарження інших рішень, дій або бездіяльності слідчого, прокурора.

Зазначене свідчить про відсутність правових підстав для розгляду судом кримінальної юрисдикції вимог особи до органу досудового розслідування про виключення відомостей з ЄРДР.

Наведеного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.03.2019 по справі № 807/1456/17, провадження № 11-1460апп18.

Оскільки провадження за скаргою за цією вимогою відкрито, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні скарги в частині цих вимог з вищенаведених підстав.

Зважаючи на встановлені слідчим суддею обставини слід дійти висновку, що скарга захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 в межах її доводів є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 303, 306, 307 309, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про скасування рішення слідчого Сумського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області капітана поліції ОСОБА_6 про повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 01.04.2020 та письмового повідомлення про підозру від 07.02.2020 ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000498 від 07.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України; зобов`язання уповноваженої особи Сумського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей про вручення письмового повідомлення про підозру від 01.04.2020 та 07.02.2020 ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000498 від 07.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали 13 година 22.04.2020.

Слідчий суддя ОСОБА_1