24.06.2020
Ленінський районний суд м.Харкова
УХВАЛА
Іменем України
23 червня 2020р. Справа №642/687/18-к Провадження 1-кп/642/143/20

Суд у складі: Головуючого судді: ОСОБА_1

Секретаря: ОСОБА_2

За участі: Прокурора ОСОБА_3 .

Захисник ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 121 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

26 червня 2020 р. захисником ОСОБА_6 під час судового розгляду кримінального провадження було заявлено відвід головуючому у справі судді ОСОБА_1 з підстав упередженості при розгляді справі, а саме:
Суддя ОСОБА_7 протягом всього часу судового розгляду справи за обвинуваченням ОСОБА_5 за власного ініціативою продовжував строк запобіжного заходу, без наявності клопотань з боку прокуратури. Ймовірно, що це є наслідком упередженого ставлення судді до обвинуваченого та сторони захисту.
У червні 2019 року адвокатом Орестом Шевчуком, було подано до Національної поліції України заяву про вчинене кримінальне правопорушення. Разом з тим, стороною обвинувачення вже більш ніж пів року не може бути забезпечено свідка, а саме ОСОБА_8 . Згідно показань та заяви ОСОБА_5 саме ОСОБА_8 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_9 , а також самому ОСОБА_5 . За заявою ОСОБА_5 про кримінальне правопорушення внесено відомості до ЄРДР за № 0000162 та розпочато досудове розслідування. Свідок по справі відносно ОСОБА_5 та одночасно ймовірний правопорушник ОСОБА_8 від прокуратури та поліції переховується, до суду не прибуває, місце його перебування наразі невідоме.
Тобто, вже більше одного року суддя ОСОБА_7 разом з представниками прокуратури інсценує перед стороною захисту видимість виклику свідка ОСОБА_8 . Однак насправді суддя ОСОБА_7 розглядав справу № 642/1571/18, по якій ОСОБА_10 був потерпілим. Принаймні така інформація міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень та на сайті судової влади. Тобто, самого Спудуліса (Ступіна) Ю.В суддя ОСОБА_7 повинен знати, але постійно робить вигляд що нічого не відомо про вказану особу.
Крім того, в ЄДСР міститься інформація про розгляд Ленінським районним судом м. Харкова справи про розірвання шлюбу між гр. ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , справа № 642/839/19. З судового рішення по даній справі відомо, що станом на момент її розгляду прізвище свідка ОСОБА_13 було змінено на ОСОБА_14 . Крім того, рішенням від 10.04.2019р. по справі № 642/839/19 встановлено, що відповідач, тобто ОСОБА_12 виїхав з будинку де мешкав разом з дружиною, та на квітень 2019 року його місце перебування невідоме. Рішення набрало законну силу.
Під час розгляду справи за обвинуваченням ОСОБА_5 суддя ОСОБА_7 та прокурор імітують розшук особи, про яку відомо що вона вибула з місця свого проживання зі своєю колишньою дружиною, ще з лютого 2019 року, а може і раніше. Цим самим суддя ОСОБА_7 за домовленістю з прокурором, або шляхом мовчазної згоди, вводять сторону захисту в оману стосовно свідка.
З розмов між прокурором ОСОБА_15 та суддею , які звучали в судовому засіданні і поза ними, в приміщенні суду в присутності, захиснику відомо про ще одну справу за участю свідка ОСОБА_8 , яка стосується визнання недієздатним ОСОБА_12 , або з іншим предметом судового розгляду, але цієї справи немає в реєстрі судових рішень, ймовірно через необхідність збереження чутливих медичних даних. Перевірити цю інформацію можна лише шляхом проведення додаткової перевірки, яку сторона захисту провести самостійно не має можливості.
Все це свідчить, що суддя ОСОБА_7 неодноразово розглядав справи за участю свідка ОСОБА_8 , в тому числі як потерпілого, а можливо і в якості особи питання про недієздатність якої вирішувалось питання. За таких обставин суддя не може об`єктивно розглядати справу за обвинуваченням ОСОБА_5 . Тим більше після того, як суддя, знаючи про яку саме особу йде мова, почав створювати враження перед стороною захисту про його заінтересованість у допиті даного свідка, і водночас вчиняючи всі дії для неможливості проведення такого допиту, що свідчить в свою чергу про наявність інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Вказаний відвід підтримав обвинувачений ОСОБА_5 .
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти заявленого відводу та вказала, що відвід безпідставний.
З урахуванням правової позиції сторін , суд вважає:
Вимогами статті 75 КПК України визначено: 1. Слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Як свідчить заява про відвід, підставами відводу є постановлення головуючим у відповідно до вимог ст.331 КПК України про доцільність продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою.
Статтею 331 КПК України визначено:

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказана заява захисником подана не до початку судового розгляду, а під час судового засідання та обговорення вищевказаного питання щодо продовження запобіжного заходу, після висловлення позиції прокурора, що в свою чергу суперечить вимогам ч.4 ст.80 КПК України: Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.
Як свідчать матеріали справи ухвалою суду від 16 травня 2018р., 21 травня 2018р. захиснику ОСОБА_16 було відмовлено у заявленому відводі з підстав упередженості головуючого судді ОСОБА_1 .
Крім того, ухвалою суду від 29 травня 2018р., обвинуваченому ОСОБА_5 було відмовлено у заявленому відводі з підстав упередженості головуючого судді ОСОБА_1 .
Також, 21 листопада 2019 року ухвалою суду захиснику ОСОБА_17 було відмовлено у заявленому відводі головуючому судді ОСОБА_1 , який було заявлено на підставі упередженості головуючого.
Таким чином, захисники та обвинувачений, неоднарозово заявляли відвід з підстав упередженості головуючого у справі.
Як визначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України», наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі необхідно вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.
Що ж стосується суб`єктивного критерію, то особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного.
Отже, повторно заявлений захисником ОСОБА_17 відвід головуючому у справі судді ОСОБА_1 з підстав упередженності головуючого є зловживання правом на відвід, що тягне за собою затягування кримінального провадження.
Вимогами ч.4 статті 81 КПК України визначено: Якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду.
Керуючись ст. 75, 81 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Заявлений відвід захисником ОСОБА_18 залишити без розгляду.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1