Номер провадження: 11-сс/813/504/20
Номер справи місцевого суду: 519/264/20 1-кс/519/30/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Южного міського суду Одеської області від 13 березня 2020 року про продовження підозрюваному ОСОБА_8 строку тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000231 від 16 жовтня 2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Южного міського суду Одеської області від 13 березня 2020 року було задоволено клопотання слідчого СВ Южненського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, продовжений строк тримання під вартою до 12 травня 2020 року в межах строку досудового розслідування.

Крім того, в якості альтернативного запобіжного заходу визначена застава - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 168 160 грн. та у разі внесення застави на підозрюваного покладені обов`язків, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Цією ж ухвалою було відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про визнання протоколів обшуків від 14.12.2019 та 17.12.2019 року недопустимими доказами, а також відмовлено в задоволенні його клопотання про дослідження в судовому засіданні відеозаписів до протоколів обшуків.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив:

1)в порядку ст.87 КПК України визнати недопустимими доказами протоколи обшуків від 14.12.2019 та 17.12.2019 року;

2)скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволення клопотання слідчого про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що орган досудового розслідування та прокурор не надали слідчому судді докази, які б могли переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.307 КПК України.

Обшуки, були проведенні з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, а тому не можуть бути визнані допустимими доказами, які б обґрунтовували підозру ОСОБА_8 . Під час проведення обшуків було порушено право ОСОБА_8 на захист.

Крім того, у даному кримінальному провадженні відсутні ризики передбачені ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 має постійне місце проживання в м.Южне та у нього наявні міцні соціальні зв`язки.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст.176 цього Кодексу.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що підозра ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України є обґрунтованою.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що в невстановлені досудовим розслідуванням час, місце та спосіб, ОСОБА_8 , діючи умисно, за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, з метою незаконного збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабісу, у невстановленій кількості придбав речовину рослинного походження, зеленого кольору, котра є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, після чого, діючи умисно, став її незаконно зберігати за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою подальшого незаконного збуту.

Надалі, 14.12.2019 року, в період часу з 21 год. 31 хв. до 22 год. 31 хв., слідчим СВ Южненського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області, на підставі ухвали слідчого судді Южного міського суду Одеської області ОСОБА_1 , проведено обшук житла ОСОБА_8 , а саме житлової квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , під час проведення якого, в приміщенні балкону виявлено залишки речовини рослинного походження, котра є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, а в коридорі на дерев`яній шафі виявлено прозорий полімерний сейф-пакет, в якому знаходиться 3 згортка з полімерної липкої стрічки зеленого кольору, наповнені речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору, у висушеному та подрібненому стані, котра є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом. Маса канабісу у висушеному стані становить 5,59г, 7,07г, 5,69г та 0,168г, а загальна маса канабісу склала 18,518г.

Також, встановлено, що в невстановлені досудовим розслідуванням час, місце та спосіб, ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, з метою незаконного збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабісу, у невстановленій кількості придбав речовину рослинного походження, зеленого кольору, котра є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, після чого, діючи умисно, повторно, став її незаконно зберігати за місцем свого тимчасового мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , з метою подальшого незаконного збуту.

Надалі, 17.12.2019 року, в період часу з 17 год. 31 хв. до 18 год. 02 хв., слідчим СВ Южненського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області, на підставі ухвали слідчого судді Южного міського суду Одеської області ОСОБА_1 , проведено обшук житла ОСОБА_8 , а саме житлової квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , під час проведення якого, в приміщенні санвузла під металевою ванною виявлено один полімерний пакет синього кольору, наповнений речовиною рослинного походження, котра є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом та один полімерний пакет чорного кольору наповнений речовиною рослинного походження, котра є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом. Маса канабісу у висушеному стані становить 373,51г та 255,13г, а загальна маса канабісу у висушеному стані склала 628,64г, що, відповідно до Наказу Міністерства охорони здоров`я № 188 від 01.08.2000 року, є великим розміром.

13.03.2020 року ухвалою слідчого судді Южного міського суду Одеської області ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою до 12.05.2020 року, в межах строку досудового розслідування та визначено розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 168 160 грн.

Апеляційний суд вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, зокрема:

- протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_10 від 01.10.2019 року, з якого вбачається, вона протягом тривалого часу здійснювала збут наркотичного засобу- канабісу спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_11 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 21.10.2019 року, з якого вбачається, що його дружина - ОСОБА_10 протягом 1 року здійснювала збут наркотичного засобу - канабісу, який отримувала від ОСОБА_8 та ОСОБА_11 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 31.10.2019 року, з якого вбачається, що ОСОБА_13 та ОСОБА_14 пропонували йому займатися збутом наркотичних засобів, які їм надавали ОСОБА_8 та ОСОБА_11 ;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_13 від 15.12.2019 року, з якого вбачається, що він займався збутом наркотичних засобів спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 ;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_14 від 15.12.2019 року, з якого вбачається, що він займався збутом наркотичних засобів спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_15 від 15.12.2019 року, з якого вбачається, що він займався збутом наркотичних засобів спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 ;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 15.12.2019 року, з якого вбачається, що він не має ніякого відношення до збуту наркотичних засобів, але особисто вживає канабіс;

- протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_17 від 17.12.2019 року, з якого вбачається, що вона займалася збутом наркотичних засобів спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 17.12.2019 року, з якого вбачається, що ОСОБА_8 за усним договором винаймає житлову квартиру, яка належить ОСОБА_18 , розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ;

- протоколом обшуку від 14.12.2019 року, відповідно до якого, за місцем мешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено речовину рослинного походження у висушеному та подрібненому стані;

- протоколом обшуку від 17.12.2019 року, відповідно до якого, за місцем мешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 виявлено та вилучено 2 поліетиленових пакета з речовиною рослинного походження у висушеному стані, електронні ваги та 2300 прозорих полімерних сейф-пакетів;

- висновком експерта №264-Х від 12.02.2020 року, відповідно до якого надана на дослідження речовина є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, маса якого у висушеному стані становить 373,51 г та 255,13г.;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 02.03.2020 року, з якого вбачається, що 06.12.2019 року він зустрівся з раніше знайомим ОСОБА_8 , який пропонував йому збувати наркотичний засіб - канабіс на території м.Южного Одеської області, на що він не погодився. Того ж дня йому зателефонувала ОСОБА_11 та повторно пропонувала збувати наркотичні засоби, або знайти інших осіб, які погодяться збувати такі наркотичні засоби, - погрожуючи особою на ім`я ОСОБА_20 ;

-іншими матеріалами кримінального провадження.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення.

Між тим, апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про визнання, в порядку ст.87 КПК України, недопустимими доказами протоколів обшуку житлових квартир від 14.12.2019 року та 17.12.2019 року, оскільки на думку захисника, у проведенні обшуку безпідставно приймали участь оперуповноважені працівники Южненського ВП, які не були вказані в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку.

З матеріалів доданих до клопотання слідчого вбачається, що обшуки за адресою: АДРЕСА_1 та за адресою: АДРЕСА_2 здійснювалися на підставі ухвали слідчого судді.

Зі змісту протоколу обшуку від 14.12.2019 року вбачається, що він був проведений за участю прокурора ОСОБА_6 , начальника ССП Южненського ВП ОСОБА_21 та старшого оперуповноваженого Южненського ОСОБА_22 . Також були присутні двоє понятих: ОСОБА_23 та ОСОБА_24 .

Зі змісту протоколу обшуку від 17.12.2019 року вбачається, що він був проведений за участю спеціаліста кінолога старшого лейтенанта поліції ОСОБА_25 , прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_26 , начальника ССП Южненського ВП ОСОБА_21 , начальника СКП Южненського ВП ОСОБА_27 та оперуповноваженого СКП Южненського ВП ОСОБА_28 . Також були присутні двоє понятих: ОСОБА_29 та ОСОБА_24 .

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КПК України, прокурор під час проведення досудового розслідування здійснює нагляд за додержанням законів у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням.

Положеннями п.5) ч. 2 ст. 36 КПК України, прокурор має право доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам.

Зі змісту ст. ст. 41, 236 КПК України вбачається, що виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи може здійснюватися слідчим та/чи прокурором або працівниками оперативних підрозділів, які діють за їхнім дорученням.

Враховуючи, що у протоколах обшуків вказано про участь прокурора та слідчого під час проведення зазначених слідчих дій, апеляційний суд вважає, що підстави для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлені.

За таких обставин, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна.

Таким чином, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі доведеності його вини, існує ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінальної відповідальності.

Крім того, слідчим суддею зроблено правильний висновок про те, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , в тому числі, є запобігання спробам підозрюваного незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні.

Так, інші підозрювані у цьому кримінальному провадженні є близькими знайомими ОСОБА_8 , що дає підстави та розумні підозри вважати про можливість впливу ОСОБА_8 на інших підозрюваних, з метою змінити їх первинні показання, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що підтверджується характеристикою особи підозрюваного ОСОБА_8 , який, знаходячись в працездатному віці, офіційно не працевлаштований, не має джерела доходу, а тому обґрунтовано доведено наявність ризику вчинення в майбутньому ОСОБА_8 іншого корисливого злочину.

Апеляційний суд бере до уваги обставини, що відповідно до положень ст.178 КПК України слід враховувати при обранні запобіжного заходу, а саме те, що, ОСОБА_8 не має постійного місця проживання, не одружений, не має осіб, що перебувають на його утриманні, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування лише запобіжний захід у виді тримання під вартою буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 та зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на які слідчий посилається у своєму клопотанні.

За таких підстав, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що до теперішнього часу не відпали ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, та на підставі повного та всебічного дослідження всіх обставин провадження з урахуванням даних, що характеризують особу підозрюваного, дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя з урахуванням положень п.3) ч.5 ст.182 КПК України, обставин злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , особи підозрюваного, обґрунтовано визначив заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168 160 гривень, оскільки саме такий розмір застави, у разі його внесення, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти заявленим у клопотанні слідчого ризикам.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя під час розгляду питання про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою врахував практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про відсутність підстав для продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необґрунтованими, а слідчий суддя дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та не виявив перешкод для застосування такого запобіжного заходу, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, а визначений розмір застави є необхідним та достатнім для забезпечення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 197, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Южного міського суду Одеської області, якою ОСОБА_8 , підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, продовжений строк тримання під вартою до 12 травня 2020 року в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000231 від 16 жовтня 2019 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3