Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-сс/4809/10/20 Слідчий суддя ОСОБА_1
Доповідач в суді ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2020 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника володільця майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє і інтересах володільця майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 28 грудня 2019 року, якою по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР 21.12.2019 року за №0009441 по ч. 1 ст. 286 КК України, накладено арешт та заборонено: відчуження, користування і розпорядження автомобілем «Рено Дастер», державний номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_9 , фактичним володільцем якого є ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Кропивницького відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області звернувся до слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням, про накладення арешту на транспортний засіб «Рено Дастер», державний номерний знак НОМЕР_1 , із забороною володіння, відчуження та розпорядження вказаним майном, фактичним володільцем якого є ОСОБА_7 , посилаючись на те, що автомобіль є тимчасово вилученим майном, визнаний речовим доказом (ст.ст. 98,100 КПК України), на ньому збереглись сліди механічної взаємодії.

Вказане майно стане предметом проведення спеціальних досліджень, тобто автомобіль відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України. Підставою ініціювання клопотання, стала наявність на транспортному засобі трасологічної інформації.

Мета звернення - забезпечення належних умов зберігання речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 28 грудня 2019 року задоволено клопотання слідчого та по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР 21.12.2019 року за №0009441 по ч. 1 ст. 286 КК України, накладено арешт та заборонено: відчуження, користування і розпорядження автомобілем «Рено Дастер», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_9 , фактичним володільцем якого є ОСОБА_7 .
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчий надав достатні дані, що зафіксовані в протоколі огляду місця події; протоколі огляду транспортного засобу, схемі дорожньо-транспортної пригоди, попередньому діагнозі потерпілої ОСОБА_10 , на підставі яких доводиться обґрунтована підозра щодо вчинення самої події, яка має ознаки кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування арешту майна. (п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України).

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. (ч.11 ст. 170 КПК України)
Зазначений в клопотанні про арешт автомобіль, має механічні пошкодження.
Слідчий суддя вважає, що необхідно в майбутньому забезпечити проведення автотехнічної та транспортно-трасологічної експертиз, предметом спеціальних досліджень буде речовий доказ автомобіль.
Вказує, що Транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, його володільцем є особа, яка перебувала за кермом під час дорожньо-транспортної пригоди, тому є ризик відчуження/ремонту авто, а відтак і нагальна потреба у забезпеченні належного зберігання речового доказу у кримінальному провадженні, необхідності проведення експертиз і відкриття матеріалів учасникам кримінального провадження ( ст. 290 КПК України), тобто безперешкодного доступу сторін і учасників кримінального провадження до зазначеного транспортного засобу.
При розгляді поданого клопотання, з наданих матеріалів встановлено, що дії слідчого відповідають вимогам закону. Орган досудового розслідування довів існування ризику умисного знищення автомобіля чи зміни номерних вузлів та агрегатів, що призведе до втрати значення речового доказу, як такого. Авто зберігає на собі унікальну трасологічну інформацію.
Слідчий суддя зазначає, що майно, що було тимчасово вилучено слідчим під час огляду місця події та підлягає арешту, оскільки для проведення ефективного досудового розслідування є потреба у збереженні цього майна у такому незмінному стані до встановлення фактичних обставин вчинення злочину. А тому, підлягає задоволенню і вимога слідчого про необхідність застосування заборони в користуванні та розпорядженні арештованим майном.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах володільця майна ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна. Повернути його підзахисному незаконно вилучений транспортний засіб, що належить на праві приватної власності ОСОБА_9 з державним номерним знаком НОМЕР_1 марки «Рено Дастер» білого кольору.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що 20.12.2019 о 20 год. 40 хв. на автошляху М-12 біля об`їзної м. Кропивницький, особа, якої персональні дані встановлюються слідчим, в рамках кримінального провадження №0009441, створила своїми діями аварійну ситуацію і завдала значної матеріальної шкоди у вигляді механічного пошкодження крила, бампера, капоту, лівого крила, решітки радіатора, лівого дзеркала заднього виду, лакофарбового покриття та механічного пошкодження металу кузова автомобіля, та одержала травми - тілесні ушкодження від механічного зіткнення з автомобілем з державним номерним знаком НОМЕР_1 марки RENAULT DUSTER, білого кольору під керуванням ОСОБА_7 , належного на праві приватної власності ОСОБА_9 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 02.06.2016.
При цьому слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СВ ГУНП в Кіровоградській області не взяв до уваги обставини, які підлягають дослідженню, а саме, не встановив кому саме належить т транспортний засіб на праві власності.
Під час здійснення судового розгляду оскаржуваної ухвали за клопотанням відведеного слідчого представництво його інтересів, здійснювала інша службова особа, в повноваженнях якої, відсутні права представництва інших посадових осіб.
Тому, право представляти інтереси та підтримувати клопотання суді під час розгляду справи не звернув увагу на відсутність владних повноважень посадової особи слідчого ОСОБА_11 та не перевірив її повноваження щодо представництва інших посадових осіб.
Транспортний засіб був вилучений поза межами порушеного кримінального провадження, а саме у період відсутності внесення відомостей де Єдиного реєстру досудового розслідування. Станом на день вилучення 20.12.19 кримінальне правопорушення не було зареєстроване, а отже вилученні до початку порушення кримінального провадження є не є допустимим, оскільки внесення до ЄРДР відбулось лише 21.12.2019.

Вважає, що висновок суду про те, що наявні в кримінальному провадженні докази належні та допустимі, є передчасним, прийнятим без ретельного та всебічного їх дослідження й оцінки відповідно до ст.94 КПК України. Ухвала Суду не відповідає вимогам ст. ст. 370, 374, 420 цього кодексу, а тому і підлягає скасуванню на підставі істотного порушення судом вимог кримінального процесуального закону.

До моменту судового розгляду клопотання про арешт майна його підзахисний 26.12.2019 звертався до слідчого з проханням про повернення майна, у зв`язку з тим що, транспортний засіб зберігається на відкритому спеціальному майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, за адресою АДРЕСА_1 та постійно піддається негативним впливам кліматичних чинників, крім того, постійне перебування в нерухомому стані негативно впливає на його стан та призводить до втрати експлуатаційних властивостей.

Вина його підзахисного спростовується наявними доказами у кримінальному провадженні, численними порушення права на захист слідчим ОСОБА_12 , порушенням вимог КПК під час складання протоколу огляду місця події, яке полягає у фіксуванні відомостей фото фіксації на власний мобільний телефон останнього. Складання адміністративних документів при огляді та тимчасовому затриманні

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах володільця майна ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали клопотання слідчого про накладення арешту на майно, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з таких підстав.

В ході апеляційного розгляду, жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею вищевказаного рішення, колегія суддів в матеріалах клопотання про накладення арешту на майно не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання слідчого, є обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги захисника є такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ч.2 ст. 171 КПК України, відповідно до якої, у ньому має бути зазначено правові (законні) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, а також перелік та види майна, що належить арештувати, документи що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим третіми особами таким майном.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, згідно якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами у кримінальному провадженні є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Арешт майна з підстав передбачених ч.2 ст.170 КПК України по суті є формою забезпечення доказів та самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні та не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, відповідно до ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
В даному випадку слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог ст.ст. 170-173 КПК України, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а саме правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні тощо.

Колегією суддів під час апеляційного розгляду встановлено, що 20.12.2019 близько 20.40 год. водій автомобіля «Renault Duster» реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись по вул. Мурманській, неподалік будинку №11 в м. Кропивницькому, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 . В результаті ДТП пішохід отримав тілесні ушкодження та був доставлений до лікарні.
Під час огляду місця події 20.12.2019 встановлено, що автомобіль «Renault Duster» реєстраційний номер НОМЕР_3 , має пошкодження передньої частини кузову - капоту, передньої лівої блок фари, переднього лівого крила, лівого дзеркала заднього виду.
Отже, колегія суддів приходить до висновку про те, що вилучений автомобіля «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_3 , є речовим доказом, а також те, що дана річ, зберегла на собі сліди та інші відомості, які можуть бути використані як доказ, потрібні для проведення необхідних слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні, зокрема експертиз та встановлення або спростування вини особи, яка вчинила дорожньо-транспортну пригоду внаслідок якої пішохід отримав тілесні ушкодження.
Тобто, вилучений автомобіль «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_3 , є безпосереднім предметом злочину, дана річ, зберегла на собі сліди та інші відомості, які можуть бути використані як доказ та потрібні для проведення необхідних слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні, зокрема для проведення комплексної авто технічної, трасологічної експертиз та встановлення вини особи, яка вчинила дорожньо-транспортну пригоду наслідком якої настала смерть людини.

Таким чином, на думку колегії суддів наявні підстави стверджувати про те, що існують обґрунтовані підозри вважати про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та в ході досудового розслідування необхідно буде провести ряд авто технічну та транспортно-трасологічну експертизи з метою встановлення обставин вчинення можливого кримінального правопорушення.
А тому, колегія суддів погоджується з мотивацією слідчого судді про те, що вилучений автомобіль «Renault Duster» реєстраційний номер НОМЕР_3 , є речовим доказом та з метою унеможливлення подальшого приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення та відчуження тимчасово вилученого майна, необхідно накласти арешт.
Вимоги апелянта стосовно слідчий ОСОБА_11 не мав права брати участь у вирішенні клопотання про накладення арешту на майно є такими, що не знайшли свої підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки постановою заступника начальника слідчого управління від 20.12.2019 року (а.с. 27) слідчий ОСОБА_11 входить в склад групи слідчих по кримінальному провадженню.

Що стосується доводів апеляції захисника стосовно того, що транспортний засіб вилучався поза межами кримінального провадження, Необхідно зазначити наступне.
Як вбачається з витягу з ЄРДР (а.с. 3) 20.12.2019 надійшла усна заява про вчинення кримінального правопорушення та 21.12.2019 була внесена до реєстру.
При цьому необхідно зазначити про те, що вимоги КПК України (ст.ст. 214, 237) передбачають як можливість проведення огляд місця події у невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань так і можливість вилучення речей при проведенні огляду.
Таким чином враховуючи наведене колегія суддів залишає без задоволення доводи захисника стосовно того, що транспортний засіб вилучався поза межами кримінального провадження.

Також не можуть бути задоволено доводи захисника стосовно того, що районний суд передчасно зробив оцінку доказів, оскільки на даному етапі досудового розслідування ставилося лише питання стосовно накладення арешту на транспортний засіб з метою в майбутньому забезпечити проведення автотехнічної та транспортно-трасологічної експертиз.
При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що КПК Укравїни не вимагає, щоб на момент розгляду клопотання про арешт майна у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Адже на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а тому слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив про доцільність накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на майно, зазначене в клопотанні, з метою забезпечення збереження речових доказів фактичним володільцем яких є особа, якає учасником дорожньо-транспортної пригоди.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На переконання колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права власності з потребами кримінального провадження. Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, апелянтами не надано та колегією суддів не встановлено

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, невідповідності висновків суду фактичним обставинам, які б давали підстави для скасування вказаної ухвали слідчого судді та прийняття рішення про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна колегія суддів не вбачає.

Натомість вказане рішення слідчого судді не перешкоджає власнику майна в подальшому, в разі недотримання розумних строків проведення розслідування, порушувати перед органами досудового слідства, слідчим суддею клопотання про скасування арешту.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись статтями 170, 173, 376, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє і інтересах володільця майна ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 28 грудня 2019 року, якою по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР 21.12.2019 року за №0009441 по ч. 1 ст. 286 КК України, накладено арешт та заборонено: відчуження, користування і розпорядження автомобілем «Рено Дастер», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , зареєстрованим за ОСОБА_9 та фактичним володільцем якого є ОСОБА_7 , залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4