Провадження № 11-сс/811/8/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 9 грудня 2019 року,

в с т а н о в и л а :

ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 9 грудня 2019 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_7 від 31 жовтня 2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000216 від 5.11.2018.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 9 грудня 2019 року ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати. Крім того, ОСОБА_6 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, пропущений ним з поважних причин.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_6 зазначає, що повний текст ухвали слідчого судді від 9 грудня 2019 року надійшов на його поштову адресу 20 грудня 2019 року, а апеляційну скаргу ним було скеровано 26 грудня 2019 року на адресу суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги щодо незаконності ухвали слідчого судді ОСОБА_6 зазначає, що вироком Тернопільського міськрайонного суду від 22 вересня 2011 року він визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 190, ч.3 ст. 364 КК України. Під час ретельного огляду копії вироку , яка надійшла на адресу Чортківської державної установи виконання покарань Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань і пробації МЮ України та яка була йому вручена, ним встановлено, що дана копія вироку є іншою, ніж та, яка була направлена судом у його адрес після проголошення вироку 22 вересня 2011 року, який оскаржувався його захисником в апеляційних та касаційних інстанціях. Вважає дані обставини щодо зміни текстів вироку у мотивувальній та резолютивній частинах не є технічними описками, а виготовленням судом іншого вироку після його проголошення та надання йому копії вироку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 на підтримання доводів апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали кримінального провадження та судової справи, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 395 КПК апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ухвала слідчого судді постановлена з викликом ОСОБА_6 в судове засідання на 9 грудня 2019 року.
Таким чином, відповідно до п.3 ч.2 ст. 395 КПК строк на апеляційне оскарження для нього ухвали слідчого судді обчислюється з дня оголошення вказаної ухвали.
Між тим, з матеріалів справи вбачається, що слідчий суддя, керуючись положеннями ч.2 ст. 376 КПК України, 9 грудня 2019 року оголосив лише резолютивну частину ухвали, натомість її повний текст було оголошено 11 грудня 2019 року та така 12 грудня 2019 року була скерована на адресу ОСОБА_6 та вручена йому 20 грудня 2019 року. З апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді ОСОБА_6 звернувся 26 грудня 2020 року.
Ураховуючи необізнаність ОСОБА_6 з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, зазначені ним причини (отримання ним копії ухвали слідчого судді 20 грудня 2019 року) колегія суддів визнає поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч.1 ст. 117 КПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону слідчим суддею при ухваленні оскаржуваної ухвали дотримані.

На переконання колегії суддів, при розгляді скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 31 жовтня 2019 року слідчим суддею було належним чином досліджено матеріали кримінального провадження та вірно встановлено відсутність обставин, які б викликали сумнів у повноті, всебічності та неупередженості дослідження обставин кримінального провадження, що стали підставою для винесення постанови про закриття кримінального провадження. Постанова слідчого відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а викладені у ній висновки ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Так, слідчим Першого слідчого відділу (Відділ з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_7 проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000216 від 5.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 375 КК України, відомості про яке було внесено до ЄРДР на виконання судового рішення за заявою ОСОБА_6 з приводу винесення суддею Тернопільського міськрайонного суду ОСОБА_8 завідомо неправосудного рішення.

Частина 2 ст. 375 КК України передбачає відповідальність за постановлення суддею (суддями) завідомо неправосудного вироку, рішення, ухвали або постанови, що спричинило тяжкі наслідки або вчинені з корисливих мотивів, в інших особистих інтересах чи з метою перешкоджання законній професійній діяльності журналіста.

Слідчий вірно встановив, що, аналізуючи матеріали кримінального провадження та оцінюючи отримані відомості у їх сукупності, прийнявши до уваги вичерпні можливості досудового слідства та відсутність суб`єктивних ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 375 КК України, а саме прямого умислу, а також сукупності об`єктивних, неупереджених і достатніх даних для доведення вини особи у суді, дійшов висновку, що в діях судді ОСОБА_8 при прийнятті судового рішення від 22 вересня 2011 року у справі № 1-259/2011 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 375 КК України.

Слідчий суддя, розглядаючи скаргу ОСОБА_6 на постанову слідчого Першого слідчого відділу (Відділ з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_7 від 31 жовтня 2019 року, прийшов до вірного висновку про законність та обгрунтованість постанови слідчого про закриття кримінального провадження, навівши відповідні мотиви прийнятого рішення, з якими погоджується і колегія суддів.

Так, відповідно до ч.5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
Вивчивши постанову слідчого та висновки ухвали слідчого судді, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про те, що постанова слідчого Першого слідчого відділу (Відділ з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_7 від 31 жовтня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000216 від 5.11.2018 року відповідає вищевказаним вимогам КПК України та викладені в ній висновки слідчого відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Зокрема, колегія суддів вважає, що зібрані слідчим докази були належним чином досліджені як на досудовому розслідування, так і слідчим суддею, який прийшов до правильного висновку про те, що органом досудового розслідування було проведено достатній обсяг слідчих та процесуальних дій для встановлення обставин в кримінальному провадженні.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого та слідчого судді про те, що ОСОБА_6 фактично висловлює незгоду з процесуальним рішенням судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_8 , а саме: вироком Тернопільського міськрайонного суду від 22 вересня 2011 року, яким визнано винним ОСОБА_6 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 190, ч.3 ст. 364 КК України. Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_6 змінено з підписки про невиїзд з постійного місця проживання на взяття під варту.
Даний вирок Тернопільського міськрайонного суду від 22 вересня 2011 року переглядався як в Апеляційному суді Тернопільської області, так і у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, та такий залишено без змін. Доводи апеляційної та касаційної скарг ОСОБА_6 , в тому числі щодо наявного в матеріалах справи вироку суду від 22 вересня 2011 року та аудіозапису судового процесу, які не відповідають копії вироку, який йому видали, були належним чином перевірені в судах апеляційної та касаційної інстанцій, такі спростовані та визнані необгрунтованими.
Крім того, доводи ОСОБА_6 щодо неправомірних, на його думку, дій судді ОСОБА_8 були предметом розгляду Вищою кваліфікаційною комісією суддів України та обставин, які б вказували на грубі порушення норм процесуального права не встановлено та зазначено про відсутність підстав для притягнення судді до дисциплінарної відповідальності.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 фактично зводяться до його незгоди з судовим рішенням прийнятим відносно нього, що жодним чином не підтверджує вчинення суддею ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 375 КК України, що за своїм змістом є позапроцесуальним способом оскарження та одним із протиправних намагань втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність суддів.
Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили слідчому судді повно та всебічно розглянути справу та винести законне та обґрунтоване рішення у такій не встановлено, доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, а тому колегія суддів визнає подану апеляційну скаргу необґрунтованою.

Ухвала слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 9 грудня 2019 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_7 від 31 жовтня 2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000216 від 5.11.2018, є законною та обгрунтованою, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 9 грудня 2019 року.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 9 грудня 2019 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_7 від 31 жовтня 2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000216 від 5.11.2018 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4