Справа № 740/3439/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/103/20
Категорія - ч.1 ст.296 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 0000686 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 жовтня 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , розлучений, пенсіонер, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України;

засуджений за ч.1 ст.296 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з часу його фактичного затримання.

Питання щодо речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 10 червня 2018 року, близько 15.44 год., ОСОБА_8 , перебуваючи у торговому залі магазину «Едельвейс», розташованому по вул. Франка, 143, у м. Ніжин Чернігівської області, умисно, з мотивів явної неповаги до існуючих правил і норм поведінки у суспільстві, висловлюючись нецензурною лайкою, грубо порушив громадський порядок, вчинив сварку із продавцем магазину ОСОБА_10 , яка зробила зауваження ОСОБА_8 та намагалась його заспокоїти. Після чого ОСОБА_8 , діючи з особливою зухвалістю, наніс ОСОБА_10 три удари долонею правої руки по правій частині обличчя та волосяної частини голови останньої, а також розбив рукою скло у вхідних дверях магазину, в результаті чого була припинена робота торгівельного закладу, а власнику магазину «Едельвейс» ОСОБА_11 заподіяно матеріальної шкоду у розмірі 200 грн.

Не погодившись із рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок місцевого суду та закрити провадження щодо нього, посилаючись на невідповідність викладених у вироку висновків суду фактичним обставинам справи. В обґрунтування скарги вказав на недоведеність його вини у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України. Зазначив, що ОСОБА_10 не хотіла його обслуговувати, а потім сама вчинила сварку, лаяла його нецензурними словами та намагалася виштовхати з магазину. Його невинуватість підтверджується відеозаписом з камери спостереження магазину, який міститься в матеріалах кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених вище підстав; прокурора, котрий просив вирок місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку суду.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, та показав, що того дня зайшов до магазину купити ковбаси. Продавець ОСОБА_10 розмовляла по телефону і його не обслуговувала, хоча в магазині інших покупців не було. Це його розізлило, між ними виникла сварка та боротьба. Він потерпілу по голові не бив і скло у дверях магазину не розбивав. На даний час вони з ОСОБА_10 помирилися, він попросив у потерпілої вибачення.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, його вина знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, вона відображена низкою доказів, яким суд дав належну оцінку.

Так, допитана у місцевому суді потерпіла ОСОБА_10 пояснила, що працює продавцем магазину «Едельвейс». 10 червня 2018 року ОСОБА_8 зайшов у магазин і просив що-небудь продати. Коли вона уточнила, що він хоче купити, останній став нецензурно лаятися, а тому потерпіла попросила його вийти. У відповідь обвинувачений ударив її в обличчя, між ними виникла боротьба, після чого вона стала виштовхувати його із магазину. Коли ж ОСОБА_10 виштовхала ОСОБА_8 з приміщення, то він розбив скло у вхідних дверях магазину.

У судовому засіданні апеляційної інстанції був переглянутий відеозапис із камери відеоспостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 14 липня 2018 року, з якого убачається, що саме ОСОБА_8 у приміщенні магазину вчинив сварку з продавцем, у ході якої кілька разів вдарив потерпілу руками по голові. А коли ОСОБА_10 виштовхала його з торгівельного закладу, то обвинувачений розбив скло у дверях магазину.

Окрім показань потерпілої, вина обвинуваченого підтверджується:

- протоколом проведення слідчого експерименту та фототаблицею до нього від 14.07.2018 року, за участі потерпілої ОСОБА_10 , яка детально розповіла про обставини нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_8 та розбиття скла у дверях магазину (а.к.п.52-53);

- протоколом огляду предмету від 14 липня 2018 року, а саме: відеозапису з камери відеоспостереження магазину на диску, наданому 14.07.2018 року органу досудового розслідування власником магазину ОСОБА_11 , згідно якого ОСОБА_8 під час перебування у магазині вчиняє сварку із продавцем ОСОБА_10 і першим завдає їй ударів руками в область голови, подальша боротьба останнього із продавцем, його виштовхування продавцем із магазину та відразу після цього розбиття скла вхідних дверей магазину (а.к.п.83-87).

Отже, місцевий суд, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, з чим погоджується і колегія суддів.

Доводи ОСОБА_8 про відсутність доказів вчинення ним хуліганства спростовуються показаннями потерпілої, які є логічними, послідовними й узгоджуються з даними слідчого експерименту та записом з камери відеоспостереження магазину, яким підтверджується, що саме обвинувачений, перебуваючи у магазині, вчинив сварку із продавцем ОСОБА_10 і першим завдав останній ударів руками в область голови.

Відтак, позицію ОСОБА_8 щодо його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, колегія суддів вважає як захисну, з метою уникнення ним відповідальності за скоєне, так як вона повністю спростовується вищенаведеними доказами, у зв`язку з чим не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 міру покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, ставлення обвинуваченого до скоєного; дані про його особу, який в силу ст.89 КК України раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується формально позитивно; обставини, які пом`якшують покарання - хворобливий стан здоров`я та похилий вік; відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Проте, місцевий суд не в повній мірі урахував те, що ОСОБА_8 є пенсіонером, особою похилого віку, має ряд захворювань, потерпіла не має до нього жодних претензій матеріального та морального характеру.

Тому, колегія суддів вважає за можливе пом`якшити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, призначивши йому покарання у виді штрафу, в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією частини статті КК України, за якою він притягується до кримінальної відповідальності, що буде достатнім і необхідним для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів, оскільки його перевиховання можливе без тримання в умовах ізоляції.

Відтак, вирок місцевого суду підлягає зміні у частині призначеного ОСОБА_8 покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначеного йому покарання.

Призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст.296 КК України покарання у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4