Номер провадження: 11-сс/813/732/20
Номер справи місцевого суду: 947/8404/20 1-кс/947/4816/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 27.04.2020 р. про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження №0000155 від 08.03.2020 р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскарженою ухвалою слідчого судді в межах кримінального провадження №0000155 від 08.03.2020 р. за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК Українибуло задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, вилучене 22.04.2020 р. в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- 20 (двадцять) патронів травматичної дії з написами SARA 9mm RA;
- 100 доларів США серії 2L 77478102A; - 100 доларів США серії LK 58283217C; - 100 доларів США серії LF 34401359H; - 100 доларів США серії LE 13128901D; - 100 доларів США серії LB 76768162B; - 100 доларів США серії LB 30405545F; - 100 доларів США серії LD 42484248B; - 100 доларів США серії MK 19355050B; - 100 доларів США серії KB 76041374M; - 2 долара США серії I18101822A; - 200 гривен серії УВ 4396558; - 200 гривен серії ТЗ 7730758;- 200 гривен серії ЗВ 9250558; - 200 гривен серії ТВ 7798929; - 200 гривен серії ТА 8469359; - 200 гривен серії КМ 5358262; - 200 гривен серії АЗ 4923361; - 200 гривен серії ПЄ 2209891; - 100 гривен серії ТА 2877564; - 100 гривен серії СЖ 1804342; - 100 гривен серії ТА 9608557; - 100 гривен серії МД 0777142; - 100 гривен серії УА 5801254; - 100 гривен серії МД 4135564; - 100 гривен серії МВ 0429323; - 100 гривен серії СГ 0480458; - 100 гривен серії ЗФ 7288171; - 100 гривен серії МГ 6594199; - 100 гривен серії УЄ 9316210; - 500 гривен серії ХІ 5973266;
- зубну щітку «Colgate»; - мобільний телефон «iPhone» з надписом Model A1778 FCC ID: BCG E3091A IC: 579C НОМЕР_1 ;
- мобільний телефон «iPhone Х» чорного кольору без розпізнавальних знаків.
Обґрунтовуючи прийняте рішення про задоволення клопотання слідчого та накладаючи арешт на майно відповідно до переліку в резолютивній частині, слідчий суддя прийшов до переконання, що, враховуючи наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення в межах даного кримінального провадження кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187 та ч. 3 ст. 289 КК України,вилучені мобільні телефони та зубна щітка відповідають критеріям речових доказів, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України, зокрема, можуть містити відомості на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження, а накладення арешту на вилучені грошові кошти обумовлено необхідністю забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 не погодилась із оскаржуваною ухвалою, зазначивши, що вона є необґрунтованою та незаконною з огляду на наступні обставини:

- слідчий суддя залишив поза увагою те, що частково власницею вилученого майна є ОСОБА_10 , зокрема, грошові кошти є її особистою власністю та вилучена валюта в розмірі 1000 доларів США отримана нею в якості авансу за продаж належного їй автомобіля «Audi A4», д.н.з. НОМЕР_2 ; остання не має жодного процесуального статусу в зазначеному кримінальному провадженні;

- в поданому клопотанні слідчого не зазначено, всупереч вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, правових підстав, мети та відповідного обґрунтування необхідності арешту вказаного у ньому майна, в ньому висловлюється лише припущення про те, що підозрюваний ОСОБА_8 міг користуватись зазначеним вище автомобілем, натомість, не зазначено, чи є останній власником вилученого майна;

- матеріали провадження не містять прийнятого слідчим рішення про визнання вилученого майна речовим доказом.

Посилаючись на вищенаведені обставини, захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати частково та постановити нову ухвалою, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на грошові кошти у сумі 900 доларів США, 2 долари США, 3 200 грн., зубну щітку «Colgate», мобільні телефони «iPhone» Model A1778 FCC ID та «iPhone Х» чорного кольору, а в іншій частині клопотання задовольнити.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, яка підтримала доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про арешт майна, зазначених вимог закону дотримався в повному обсязі.

Як вбачається зі змісту клопотання слідчого про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження №0000155 від 08.03.2020 р. (а.с. 1-6), слідчий визначив метою накладення арешту на зазначене в ньому вилучене майно його збереження як речового доказу задля проведення слідчих дій.

Окрім того, з клопотання про накладення арешту на майно та витягу з ЄРДР у вищевказаному кримінальному провадженні (а.с. 7-9) вбачається, що ГУНП в Одеській обл. здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187 та ч. 3 ст. 289 КК Україниза заявою ОСОБА_11 про те, що 07.03.2020 р. о 17:10 год. невстановлені особи із застосуванням зброї позбавили волі останнього у транспортному засобі, шляхом погрози застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я, заволоділи транспортним засобом потерпілого марки «Мазда», н.з. НОМЕР_3 , а також здійснили відносно нього розбійний напад, в ході якого заволоділи його майном, а саме: телефоном марки «Самсунг А10», сумкою чорного кольору, а також посвідченням водія на його ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

В ході проведення 22.04.2020 р. обшуку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено 20 патронів травматичної дії, грошові кошти в розмірі 900 доларів США, 2 долари США, 3 200 грн., зубну щітку, мобільні телефони «i Phone» та «i Phone Х» (а.с. 15-19).
При цьому, відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, зазначене в ухвалі слідчого судді майно має ознаки речових доказів відповідно до ст. 98 КПК України, зокрема, вилучені патрони травматичної дії могли бути знаряддями вчинення розслідуваних злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187 та ч. 3 ст. 289 КК України, грошові кошти та мобільні телефони також можуть містити відомості на підтвердження фактів та обставин кримінального провадження, а також могли бути набуті кримінально протиправним шляхом.

Що стосується посилань захисника на те, що вилучені грошові кошти є власністю ОСОБА_12 та були отримані останньою в якості авансу за продаж належного їй транспортного засобу, колегія суддів звертає увагу, що такі твердження не є доведеними, в матеріалах провадження не має жодних доказів того, що вилучені за місцем проживання ОСОБА_8 грошові кошти є саме тими грошовими коштами, які були передані ОСОБА_12 в якості авансу гр. ОСОБА_13 (а.с. 34 та 35).

Окрім того, як вбачається із протоколу обшуку від 22.04.2020 р., гр. ОСОБА_12 була присутня при його проведенні, поставила особистий підпис в протоколі та жодних заперечень та зауважень в ході проведення обшуку не висловлювала (а.с. 18-19).

Апеляційний суд не приймає до уваги твердження сторони захисту про те, що вилучене майно в зазначеному провадженні не було визнано речовим доказом, оскільки такі доводи спростовуються матеріалами провадження, зокрема, відповідно до постанови ст. слідчого СУ ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 , вказане вилучене та арештоване майно було визнано речовими доказами (а.с. 10-12).

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Отже, враховуючи все вищевикладене у своїй сукупності, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , а також скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді немає.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 24, 98, 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.04.2020 року про накладення арешту на майно, відповідно до переліку в резолютивній частині ухвали, вилученого під час проведення обшуку, за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , в межах кримінального провадження №0000155 від 08.03.2020 р. за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4