В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.02.2020 Справа №607/12407/16-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002698 від 5 серпня 2016 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, працюючого інженером енергетиком ПАТ «ВФ Україна», жителя АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

за участю: прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИВ:

Так, 5 серпня 2016 року близько 00 год. 50 хв. в обвинуваченого ОСОБА_3 , який перебував поблизу 1-ого під`їзду у дворі будинку АДРЕСА_2 , під час конфлікту із ОСОБА_6 , на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли раптово, виник злочинний умисел, направлений на спричинення наведеному потерпілому тілесних ушкоджень, реалізовуючи який, він тоді ж і там же, умисно наніс ОСОБА_6 один удар кулаком правої руки в його праву ділянку обличчя, унаслідок чого спричинив останньому середньої тяжкості тілесні ушкодження у виді закритих переломів кісток лицевого скелета справа виличної кістки, верхньощелепної в ділянці однойменного синуса та зовнішньої стінки очниці із розходженням лобно-виличного шва і крововиливом у порожнину верхньощелепного синуса, крововиливи у білкову оболонку та синець повік правого ока, синець правої щічної ділянки, травматичний злам коронкової частини 2-го верхнього зуба.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вини у скоєнні інкримінованого йому злочину не визнав.

По суті провадження повідомив, що в ніч з 4 на 5 серпня 2016 року біля першого під`їзду по АДРЕСА_2 , близько 12 год. ночі прийшла компанія з чотирьох людей: ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Близько години вони розпивали спиртні напої під вікнами квартири, кричали. В певний момент ОСОБА_6 пішов під вікна їхньої кухні справляти природні потреби. На зауваження матері виражався нецензурно, а ОСОБА_9 сказав, що зробить те саме, якщо вона не припинить. В цей момент спав в кімнаті, вікна були відчинені, оскільки було жарко, а проживають з батьками на першому поверсі, тому чули, що відбувалося на вулиці. Матір не витримала такої поведінки і вирішила вибігти на вулицю, у зв`язку з цим вибігли разом з батьком за нею. При цьому батько вибіг другим, а він третім. В коридорі під`їзду розминулися з ОСОБА_11 , яка забігала до під`їзду. Вибігши на вулицю, побачив, що ОСОБА_9 , сидів на лавці п`яний, ОСОБА_10 сиділа п`яна навпроти нього на бордюрі, під кущами. ОСОБА_6 виходив з- під вікна кухні, намагався нанести удар матері кулаком правої руки в обличчя, на що відштовхнув його правою рукою в ліве плече, від чого останній впав правою стороною обличчя до кущів, бо був п`яний, у нього була порушена координація рухів та порушена мова. Територія, на яку падав потерпілий добре освітлювалася. Чи були на потерпілому тілесні ушкодження не бачив, оскільки забрав батька і матір та пішли додому. Потерпілий намагався встати, проте йому не вдавалося це зробити, бо він був п`яний.

Також повідомив про те, що жодних конфліктів з ОСОБА_6 раніше у нього не було. Відстань від дверей під`їзду до вікна квартири близько трьох метрів. Чи викликав хтось тої ночі працівників поліції і швидку не знає, працівники поліції приходили до них наступного дня. Жодного словесного конфлікту у них з ОСОБА_6 не було, таким чином намагався захистити свою матір. Події відбувалися миттєво.

Йому відомо, що батьки оплатили ОСОБА_6 близько 9 тис. грн., з власної ініціативи, був проти цього.

Не дивлячись на невизнання ОСОБА_3 своєї вини суд вважає, що його винуватість у скоєнні кримінального правопорушення повністю доводиться дослідженими під час судового розгляду доказами, зокрема:

- показаннями допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6 , який повідомив, що до моменту вчинення злочину конфліктні ситуації з обвинуваченим не виникали. Знайомими раніше не були.

В ніч з 4 на 5 серпня 2016 року близько півночі, проводили з ОСОБА_9 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до під`їзду №1 по АДРЕСА_2 , де вирішити посидіти на лавці. У зв`язку з тим, що надійшов дзвінок на мобільний телефон, відійшов поговорити. З квартири на першому поверсі почув скандальні розмови, проте не звернув на це уваги. По завершенні розмови по телефону, побачив, що в під`їзді відкрилися двері, звідки вибіг обвинувачений і наніс йому удар кулаком правої руки в праву ділянку обличчя, від чого він впав на кущі та втратив свідомість. Оскільки світло було за спиною обвинуваченого, не бачив, що було в його руці, чи ключі, чи кастет, чи залізна трубка. Внаслідок удару отримав перелом, злам зуба, синець. За обвинуваченим з під`їзду вибігли батьки останнього. В момент удару вони перебували на відстані 3-4 м. та мали змогу бачити нанесення удару. Прийшовши до тями, побачив, що батьки обвинуваченого стримають обвинуваченого, оскільки останній мав намір продовжити нанесення тілесних ушкоджень. Батьки обвинуваченого забрали його додому. Друзі допомогли підвестися. Після цих подій разом з ОСОБА_10 пішли до її квартири, вона промила йому обличчя, оскільки був злам зуба, та викликала швидку. ОСОБА_9 викликав поліцію. Поліцейські пішли до Літинських, проте вони вимкнули світло і не відчиняли двері. Що відбувалося далі не бачив, бо його забрала швидка.

Того дня ні обвинувачений, ні його батьки жодних зауважень йому та його друзям не робили. Нанесення удару обвинуваченим було спонтанним, причин своєї поведінки не пояснював. Того дня вживав спиртні напої в обідню пору доби. Словесної розмови з матір`ю обвинуваченого у нього не було. Громадського порядку того дня не порушував.

В лікарню до нього приходили батьки обвинуваченого, від них отримував близько 8300 грн. інших спроб відшкодування шкоди зі сторони обвинуваченого не було. Жодних природних потреб під вікна квартири обвинуваченого не справляв. На його думку, обвинувачений того вечора перебував в стані алкогольного сп`яніння. Першу медичну допомогу йому надавала ОСОБА_10 .

Протоколу огляду місця події того дня не підписував;

- показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що що є сусідкою обвинуваченого та на даний час дружиною потерпілого.

До моменту нападу між обвинуваченим та потерпілим конфліктів не було.

Події мали місце 5 серпня 2016 року. Того вечора близько 23.00 год. з ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та потерпілим прийшли до під`їзду по АДРЕСА_2 , де розмовляли. Потерпілий при цьому відійшов від них, щоб поговорити по телефону, вікна на першому поверсі були відчинені. З вікна першого поверху почала кричати жінка, проте потерпілий на неї не реагував, а продовжував розмову по телефону. З під`їзду раптово вибіг обвинувачений, за ним вибігли його батько і матір. Обвинувачений наніс потерпілому удар правою рукою по діагоналі в праву сторону, від чого потерпілий впав на кущ. Момент нанесення удару бачили також ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . Побачила на обличчі потерпілого кров, велику гематому і що випав зуб. ОСОБА_9 викликав поліцію. Батько обвинуваченого намагався забрати його, бо він мав намір продовжити наносити удари. В момент нанесення удару в руці обвинуваченого було щось металеве. Після цих подій разом з потерпілим піднялася в свою квартиру, вмила йому обличчя. Коли піднімалися в кватиру, він втрачав свідомість. У зв`язку з цим викликала швидку. По приїзду поліції, працівники поліції намагалися достукатися до обвинуваченого, стояли на вулиці, а обвинувачений та його батьки дверей не відчинили, тому сіли в швидку і поїхали в лікарню.

На наступний день приїхала поліція, надавали їм покази. До моменту нанесення удару між обвинуваченим та потерпілим розмови не було. На момент вказаних подій потерпілий перебував в тверезому стані;

- показаннями свідка ОСОБА_9 , який у судовому засіданні повідомив, що події відбувалися в серпні 2016 року близько 01:00 год. Перебував по АДРЕСА_2 з потерпілим, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , сиділи на лавках одні навпроти одних. Чув сварку з квартири на першому поверсі, проте не чув, щоб вона була в їхню сторону. Раптово вибіг обвинувачений та наніс потерпілому, який перебував навпроти нього, удар правою рукою в обличчя, потерпілий від цього впав спиною чи боком на кущі, на його обличчі була кров. Будь яких тілесних ушкоджень в потерпілого до нанесення удару не бачив. За обвинуваченим вибігли його батьки і забрали його додому. Обвинувачений також погрожував йому. Конфлікт тривав 10-15 хв., викликав поліцію, а хтось з дівчат викликав швидку. Працівникам поліції повідомив про те, з якої квартири хто виходив, і вони туди стукали, але світло вимкнулось і двері ніхто не відчиняв. Спиртних напоїв того дня ніхто не вживав;

- показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, подія мала місце в період з 4 на 5 серпня 2016 року близько 12 год. ночі, біля першого під`їзду по АДРЕСА_2 . В той час разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 сиділи на другій лавочці біля під`їзду. В ОСОБА_6 задзвонив телефон, він відійшов до самого під`їзду, до дверей, щоб поговорити по телефону, що на невеликій відстані від вікон квартири ОСОБА_12 . З вікон квартири ОСОБА_12 було чути голос матері обвинуваченого, але неможливо було розчути, що вона говорить. З під`їзду раптово вибіг обвинувачений, за ним вибігли його батьки. Обвинувачений раптово наніс удар кулаком в обличчя потерпілому, від чого він впав на кущі, а батьки обвинуваченого почали його стримувати. В цей момент перебували на відстані чотирьох метрів, бачила нанесення удару. Будь яких зауважень від обвинуваченого і його батьків перед конфліктом не чули. Потерпілий не замахувався, щоб нанести удар комусь з батьків обвинуваченого. Після нанесення удару обвинуваченим потерпілому, на обличчі потерпілого була кров. До моменту нанесення удару потерпілому, на його обличчі ушкоджень не було. Жодних природних потреб потерпілий під вікнами квартири обвинуваченого не справляв, оскільки постійно перебував в полі її зору та розмовляв по телефону. Конфлікт відбувся дуже швидко, від 5 до 10 хв. У зв`язку з подіями, які відбувалися після нанесення удару, були крики, пішла додому. Того дня алкогольних напоїв не вживали і ніхто не перебував в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_9 викликав поліцію, а ОСОБА_10 - швидку. Словесного конфлікту між обвинуваченим та потерпілим не було;

- протоколом прийняття усної заяви про вчинення кримінального правопорушення від 5 серпня 2016 року, відповідно до якого заявник ОСОБА_6 тоді повідомив працівникам поліції про те, що 5 серпня 2016 року близько 00 год. 50 хв. невстановлена особа, перебуваючи біля під`їзду №1 по вул.Вербицького, 5, в м.Тернополі, нанесла удар рукою в область його обличчя, в результаті чого спричинила останньому тілесні ушкодження;

- протоколом огляду місця події із таблицею ілюстрації від 5 серпня 2016 року, за яким було оглянуто прибудинкову територію, а саме територію біля входу в під`їзд АДРЕСА_3 , зафіксовано там обстановку, зроблено змиви речовини бурого кольору;

- протоколом проведення слідчого експерименту разом із додатком до нього від 17 вересня 2016 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_6 відтворив те, яким чином ОСОБА_3 05 серпня 2016 року близько 01 год., перебуваючи біля під`їзду №1 по вул.Вербицького, 5, в м.Тернополі, наніс удар кулаком правої руки в праву ділянку обличчя потерпілого, від чого останній впав на спину на прилягаючу поверхню;

- протоколом проведення слідчого експерименту разом із додатком до нього від 16 вересня 2016 року, за яким свідок ОСОБА_10 відтворила те, яким чином ОСОБА_3 05 серпня 2016 року близько 01 год., перебуваючи біля під`їзду №1 по вул.Вербицького, 5, в м.Тернополі, наніс удар кулаком правої руки в ділянку обличчя ОСОБА_6 , від чого останній впав на прилягаючу поверхню;

- висновком судово-медичної експертизи №1421 від 29 вересня 2016 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_6 були виявлені наступні ушкодження: закриті переломи кісток лицевого скелета справа - виличної кістки, верхньощелепної в ділянці однойменного синуса та зовнішньої стінки очниці із розходженням лобно-виличного шва і крововиливом у порожнину верхньощелепного синуса; крововиливи у білкову оболонку та синець повік правого ока, синець правої щічної ділянки, травматичний злам коронкової частини 2-го верхнього правого зуба. Травма правої половини обличчя супроводжувалась нейропатією (розлади функції) другої гілки трійчастого нерва. З приводу вказаних вище переломів кісток лицевого скелета справа ОСОБА_6 12 серпня 2016 було проведено оперативне втручання - металоостеосинтез вилично-орбітального комплексу. Відмічені у ОСОБА_6 ушкодження, зважаючи на їх вид, розташування, відсутність ознак консолідації (зрощення) переломів та відомості про проведення оперативного втручання, а також забарвлення синців і властивості країв зламу зуба, утворилися від дії тупого предмета з обмеженою травмуючою поверхнею незадовго до його поступлення у лікувальний заклад. Встановлені у ОСОБА_6 травматичні зміни за ознакою тривалого (більш 21 доби) розладу здоров`я належать до середньої тяжкості. Утворення відмічених у ОСОБА_6 ушкоджень за повідомлених ним при експертизі обставин (05 серпня 2016 року близько 01 год. біля під`їзду АДРЕСА_3 , незнайомий наніс удар в праву половину обличчя. Від нанесеного удару впав спиною на кущі.) - не виключається;

- висновком судово-медичної експертизи №1770 від 28 жовтня 2016 року, згідно якого встановлено, що ОСОБА_6 дією тупого предмета з обмеженою травмуючою поверхнею спричинена травма правої половини лицевої частини голови у виді закритих переломів кісток лицевого черепа - виличної, верхньощелепної в ділянці однойменного синуса, зовнішньої стінки очниці із розходженням лобно-виличного шва та крововиливом у порожнину верхньощелепного синуса, а також крововиливу у білкову оболонку правого ока, синця його повік і синця правої щічної ділянки, травматичного зламу коронкової частини 2-го верхнього правого зуба. Вказана вище травма правої половини обличчя не властива для ушкоджень, що виникають при падінні з висоти власного зросту на тверду поверхню (падінні на площині). У наданих матеріалах кримінального провадження не виявлено задокументованих даних щодо його падіння і контактування з "бордюром, камінням, дерев`яним предметом чи іншою твердою конструкцію". У протоколах слідчого експерименту від 11 жовтня 2016 року за участю підозрюваного ОСОБА_3 та свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 (у тексті та фототаблицях) відсутні конкретні відомості щодо можливого механізму травмування ОСОБА_6 . Із показів підозрюваного ОСОБА_3 вбачається, що він "відштовхнув ОСОБА_6 ... після чого ОСОБА_6 впав правою частиною тіла на прилягаючу поверхню (кущі та бордюр). ...вказати яким чином ОСОБА_6 перебував на прилягаючій поверхні після падіння не можу, так як не бачив цього". Свідок ОСОБА_13 "відтворила механізм спричинення поштовху ОСОБА_6 , а саме правою рукою приклала до лівої ділянки обличчя і після чого відштовхнула ОСОБА_6 . Яким чином ОСОБА_6 впав на прилягаючу поверхню не відомо". Свідок ОСОБА_14 показав, "що після поштовху ОСОБА_6 впав правою частиною тіла в напрямку бордюру та кущів";

- висновком судово-медичної експертизи №472 від 09 вересня 2016 року, з якого вбачається, що кров ОСОБА_6 належить до групи А (ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0;

- висновком судово-медичної експертизи №474 від 28 вересня 2016 року, згідно якого в сліді на марлевому тампоні зі змивом (об. №1), вилученому в ході проведення огляду місця події, знайдено кров людини, яка може походити від особи (осіб), для крові якої властивий виявлений антиген А, що не виключає можливості належати крові ОСОБА_6 .

Крім цього, в судовому засіданні були допитані в якості свідків наступні особи:

- ОСОБА_13 , яка в судовому засіданні повідомила, що є матір`ю обвинуваченого і проживає за адресою АДРЕСА_1 . Події відбувалися в період з 4 на 5 серпня 2016 року по вул. Вербицького, 5, близько 22.30 год. почула шум, під вікнами п`яна компанія випивала, реготала, не давала спати. У зв`язку з чим підійшла до вікна і побачила невідому особу, яка мала намір справити природні потреби під вікнами її квартири, на що зробила зауваження, щоб він цього не робив, а він в свою чергу почав ображати її нецензурними словами. Не витримала такої поведінки і вибігла на вулицю, де побачила ще одного чоловіка, який висловлювався некоректно. Там також перебували двоє дівчат, одна з них перебувала в стані алкогольного сп`яніння, а інша відразу втекла в під`їзд. Хлопець, до якого вона вийшла, замахнувся на неї рукою, мав намір штовхнути, проте син і чоловік вибігли за нею і син вчасно зреагував, випередив його удар, відштовхнув його правою рукою в ліве плече, у зв`язку з тим, що потерпілий був п`яний, він впав на праву сторону, а інший хлопець, який там перебував відбіг до бетонної стіни. Жодних тілесних ушкоджень у потерпілого не бачила, не приглядалася до нього. Перед нанесенням удару стояла перед потерпілим на відстані витягнутої руки. Поліцію в той час не викликали, бо ОСОБА_10 , яка разом з потерпілим сиділа п`яна на бордюрі вибачилася, і сказала, що все прибере. Вважали, що конфлікт вичерпано, тому пішли з сином та чоловіком додому. Про те, що після цих подій приїжджала поліція не знали, до них ніхто не приходив, а наступного дня ввечері працівники поліції відбирали у них пояснення та повідомили, що проти сина буде порушено кримінальну справу. В суботу з чоловіком пішли до потерпілого в лікарню, при цьому він повідомив про те, що йому необхідно оплатити моральну шкоду. Переконана в тому, що оскільки в момент, коли вона вибігала з під`їзду, зіткнулася з ОСОБА_11 , то вона не була очевидицею конфлікту. Словесної перепалки між обвинуваченим та потерпілим не було. Обвинувачений не наносив потерпілому жодних ударів в обличчя. Потерпілому оплатили спершу 8 тис. грн.., згодом ще 1 тис. грн. за ліки, згодом ще 500 грн. за страховий поліс. Він ще вимагав оплатити кошти лікарю за операцію. 8 чи 9 серпня 2016 року зверталися в правоохоронні органи з заявами щодо ОСОБА_6 , оскільки він вимагав в них кошти, шантажував чоловіка;

- ОСОБА_14 в судовому засіданні повідомив про те, що є батьком обвинуваченого, а події мали місце в період з 4 на 5 серпня 2016 року близько 12 год. ночі. Тоді прокинулися від того, що на вулиці почули шум, на лавочці сиділи двоє осіб чоловічої статі та двоє осіб жіночої статі, розпивали спиртні напої. Ця лавка розташована біля входу в під`їзд. Дружина, перебуваючи на кухні, зробила їм зауваження, при цьому вони з сином перебували в кімнаті. Дружина вибігла з квартири, і він з сином також вибіг за нею. Коли вибігли на вулицю, побачили, що з лівої сторони від входу стояв ОСОБА_6 , біля нього присіла ОСОБА_10 , а ОСОБА_11 забігла в під`їзд, інший хлопець, який був з ними відбіг за смітники. ОСОБА_15 говорив до дружини і намагався замахнутися на неї, нанести удар їй в голову, а син встиг його рукою відштовхнути в ліве плече, від чого потерпілий повернувся і впав на бордюр правою стороною та вдарився до бордюру. В тому місці був бордюр та бруківка, також камінці. Оскільки потерпілий був п`яний, впав і відразу присів, біля нього сиділа ОСОБА_10 , яка в свою чергу вибачилась перед дружиною, і сказала що все прибере. На цьому спілкування завершилося, тому разом з дружиною та сином повернулися до квартири. Чи були в потерпілого тілесні ушкодження не бачив. В момент конфлікту син перебував в тверезому стані. Конфлікт тривав близько хвилини. Між обвинуваченим та потерпілим не було словесної перепалки. Після конфлікту в п`ятницю до них прийшли працівники поліції і повідомили, що розшукують сина, бо він звинувачується у побитті та нанесенні травм ОСОБА_6 . Ходили до потерпілого в лікарню, він вимагав відшкодування коштів. Разом з дружиною оплатили йому за пластину, однак він вимагав ще грошей. В загальному надали йому близько 9 тис. грн. Зверталися в правоохоронні органи, писали декілька заяв, проте в їх задоволенні відмовляли.

Вищенаведені показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 співвідносяться із обставинами, про які повідомляли наведені свідки під час проведення із ними слідчих експериментів, протоколи з таблицями ілюстрацій до яких від 11 жовтня 2016 року були дослідженими під час судового розгляду.

Наведені показання суд оцінює критично з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_3 і свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 є сім`єю. При цьому суд враховує також той факт, що вказані свідки одразу після події частково відшкодували потерпілому шкоду, що ніким із сторін кримінального провадження не оспорюється.

Окрім того, матеріалами судового провадження спростовується можливість отримання ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесних ушкоджень унаслідок, як вказує обвинувачений, а також, що слідує із показань свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , падіння останнього на бордюр від отриманого поштовху, завданого ОСОБА_3 .

Вищенаведене спростовується, а фактичні обставини отримання умисних середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_6 , що встановлені судом, об`єктивно стверджуються показаннями потерпілого ОСОБА_6 , які повністю узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 та підтверджуються висновками судово-медичних експертиз №1421 від 29 вересня 2016 року та №1770 від 28 жовтня 2016 року.

Крім цього, обставини нанесення саме умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження обвинуваченим ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 , що встановлені судом в обвинуваченні, яке визнано доведеним, також підтверджуються першочерговим документом, а саме протоколом прийняття усної заяви про вчинення кримінального правопорушення від 05 серпня 2016 року, де потерпілий вказав на механізм спричинення йому тілесних ушкоджень, що в результаті знайшло своє підтвердження під час судового розгляду на підставі інших досліджених доказів, оцінку яким суд дав вище.

При цьому, що стосується позиції ОСОБА_3 про існування обстановки необхідної оборони, то суд виходить з того, що згідно положень ст.36 КК України право на необхідну оборону виникає лише за певних умов, зокрема, оборона може здійснюватися від суспільно-небезпечного діяння, ознаки якого передбачені кримінальним кодексом, і це посягання має бути реальним, а не уявним.

Відповідно до ч.3 ст.36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. У зв`язку з цим кримінальна відповідальність за такі дії настає лише у випадках, спеціально передбачених ст.ст. 118 та 124 КК України.

З аналізованих доказів та матеріалів судового провадження вбачається, що ні обвинувачений, ні його родичі жодних тілесних ушкоджень у результаті конфлікту із ОСОБА_6 не отримали, маючи об`єктивну можливість уникнути даного конфлікту, обвинувачений відповідних дій не вживав, місце події не покидав, хоча мав реальну можливість це зробити, а наніс умисний удар кулаком правої руки в праву ділянку обличчя потерпілого, унаслідок чого спричинив останньому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Зважаючи на наведене, а також враховуючи те, що в процесі судового розгляду обставин, які б свідчили про наявність обстановки необхідної оборони чи перевищення її меж, що б змушувало ОСОБА_3 вчиняти дії по захисту від суспільно-небезпечного посягання, чи завдання ОСОБА_6 тяжкої шкоди, яка явно не відповідала небезпечності посягання або обстановці захисту, з врахуванням стану здоров`я обвинуваченого, а також потерпілого, обстановки, що передувала конфлікту, суд вважає, що наявності необхідної оборони чи перевищення її меж в умисних діях ОСОБА_3 не було.

Таким чином суд, проаналізувавши та оцінивши зібрані докази у кримінальному провадженні, критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_3 , які він давав в процесі провадження судового розгляду щодо, як на його думку, наявності у його діях необхідної оборони, вважає їх неправдивими.

Водночас, суд приймає до уваги показання потерпілого ОСОБА_6 , вважає їх правдивими, такими що повністю узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні, в тому числі показаннями свідків, аналіз яким суд дав вище.

Зважаючи на наведене, суд, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд в даному випадку випадку вважає за необхідне відзначити наступне.

Відповідно до ч.2 ст.416 КПК України при новому розгляді в суді першої інстанції допускається посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку із необхідністю посилення покарання.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 24 квітня 2019 року вирок стосовно ОСОБА_3 від 21 листопада 2018 року у даному кримінальному провадженні було скасовано через процесуальні порушення, а не у зв`язку із необхідністю посилення покарання.

Отже, суд не вправі призначити покарання ОСОБА_3 більш суворе, ніж те, що було призначено вироком Тернопільського міськрайонного суду від 21 листопада 2018 року.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, фактичні обставини кримінального провадження, особу винуватого, його молодий вік, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання та роботи, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить часткове відшкодування заподіяної злочином шкоди.

Таким чином, суд вважає, що обвинуваченому, з урахуванням думки потерпілого, слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення, а саме у виді обмеження волі.

Водночас, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутності обтяжуючих його покарання обставин, позитивних даних про особу, суд вважає за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити даного обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України обов`язків, що буде необхідним та достатнім для виправлення даного обвинуваченого та попередження нових злочинів, оскільки за вищенаведеного виправлення та перевиховання вказаного обвинуваченого можливе без реального відбування останнім призначеного йому судом покарання.

У кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення з останнього матеріальної та моральної шкоди, завданої унаслідок кримінального правопорушення на суми зокрема: матеріальної 16 576, 35 грн. та моральної 100 000 грн., вирішити які слід наступним чином.

За ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Встановлено, що в процесі досудового розслідування потерпілому ОСОБА_6 від сторони ОСОБА_3 було в добровільному порядку відшкодовано грошові кошти, як компенсація матеріальної шкоди, на загальну суму 8 200 грн., 7200 грн. з яких не включено в позовні вимоги потерпілим.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що цивільний позов потерпілого у частині відшкодування решти суми матеріальної шкоди, є обґрунтованим, підтвердженим відповідними документальними доказами та таким, що підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 15 546, 35 грн. на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди, відмовивши у задоволенні решти позовних вимог.

Крім цього, відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, у тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності і справедливості, а також приймає до уваги те, що внаслідок умисних злочинних дій ОСОБА_3 потерпілому було спричинено моральні страждання та душевні хвилювання, які виразились у перенесенні ним сильного нервового стресу унаслідок кримінального правопорушення, необхідності перебувати на лікуванні тривалий час, переносити складні оперативні втручання, що створювало нервозність, змушувало докладати додаткових зусиль до нормалізації свого життя, а тому, з урахуванням наведеного та глибини перенесених страждань потерпілим, суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_3 слід стягнути на користь потерпілого ОСОБА_6 40 000 грн. на відшкодування завданої унаслідок кримінального правопорушення моральної шкоди, частково задовольнивши таким чином цивільний позов останнього в цій його частині, відмовивши у задоволенні решти позовних вимог.

Крім цього, у кримінальному провадженні прокурором в інтересах держави в особі Департаменту фінансів ТОДА заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 витрат на лікування потерпілого від злочину, який слід вирішити наступним чином.

Згідно ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Таким чином, суд вважає, що цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Департаменту фінансів ТОДА, з урахуванням підтверджуючих документів, підлягає до задоволення шляхом стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь обласного бюджету для перерахування Департаменту фінансів ТОДА 6 600 грн. витрат на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_6 .

Також, у кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_6 здійснено процесуальні витрати на правову допомогу на загальну суму 10 000 грн., про що зазначено у цивільному позові, які, з урахуванням наявних підтверджуючих документів у матеріалах судового провадження, слід стягнути із обвинуваченого ОСОБА_3 на користь наведеного вище потерпілого, зважаючи на наступні обставини.

Згідно ч.2 ст.120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

За ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку терміном 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково та стягнути із ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 15 546, 35 грн. на відшкодування матеріальної, а також 40 000 грн. моральної шкоди, завданих унаслідок кримінального правопорушення, відмовивши у задоволенні решти позовних вимог.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 процесуальні витрати на правову допомогу на загальну суму 10 000 грн.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Департаменту фінансів ТОДА про стягнення з ОСОБА_3 витрат на лікування потерпілого від злочину задовольнити та стягнути з ОСОБА_3 на користь обласного бюджету для перерахування Департаменту фінансів ТОДА 6600 грн.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1