ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:
Головуючого, суддіОСОБА_1 ,
Суддів:ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засіданняОСОБА_4 ,
прокурораОСОБА_5 ,
обвинуваченого, в режимі відеоконференціїОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника прокурора Чернівецької області ОСОБА_7 на вирок Кельменецького районного суду Чернівецької області від 05 грудня 2019 року по кримінальному провадженню № 0000035 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ст. 122 ч.1 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком,
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Балин, Дунаївецького району, Хмельницької області, мешканець в АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з професійно-технічною освітою, непрацюючий, не одружений, раніше не судимий,-

засуджений за ч. 1 ст. 122 КК України на два роки обмеження волі.
Головуючий у І інст. ОСОБА_8 ; Єдиний унікальний номер 719/294/19; суддя-доповідач ОСОБА_1 ; провадження № 11-кп/822/103/20; катег.: ч. 1 ст. 122 КК України.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Зобов`язано ОСОБА_6 періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_6 не застосовувався.
Згідно з вироком, ОСОБА_6 визнаний винним в тому, що 04 квітня 2019 року, у другій половині дня, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 умисно наніс удари ногою та рукою по тулубу та голові потерпілій ОСОБА_9 заподіявши їй тілесні ушкодження у виді закритого перелому 8-9 ребер по лопаточній та задньо-пахвинній лініях із незначним зміщенням восьмого ребра, які відносяться до середньої тяжкості.
В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Чернівецької області ОСОБА_7 ставить питання про скасування вироку та ухвалення нового, внаслідок м`якості призначеного обвинуваченому покарання, посилаючись на те, що він вчинив умисний злочин середньої тяжкості, не працює.
Також в апеляційній скарзі зазначено, що ОСОБА_6 досягнув пенсійного віку, тому призначене йому судом покарання у виді обмеження волі суперечить ст. 61 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного рішення, доводи прокурора який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Апеляційним судом установлено, що ОСОБА_6 04 квітня 2019 року, у другій половині дня, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 умисно наніс удари ногою та рукою по тулубу та голові потерпілій ОСОБА_9 заподіявши їй тілесні ушкодження у виді закритого перелому 8-9 ребер по лопаточній та задньо-пахвинній лініях із незначним зміщенням восьмого ребра, які відносяться до середньої тяжкості.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 в умисному заподіянні потерпілій ОСОБА_9 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження за обставин зазначених у вироку, повністю встановлена дослідженими судом першої інстанції доказами, яким дана правильна юридична оцінка і не оспорюється в апеляційній скарзі.
Беручи до уваги, що в апеляційній скарзі прокурора ОСОБА_7 порушено питання про скасування вироку внаслідок м`якості призначеного обвинуваченому покарання, а обвинувачений ОСОБА_6 апеляційну скаргу не подавав, апеляційний суд керуючись ст. 404 КПК України та п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку» не наводить докази на підтвердження винуватості ОСОБА_6 , у вчиненні поставленого йому у вину злочину та його кваліфікації.
Що стосується призначення ОСОБА_6 покарання за ст. 122 ч. 1 КК України у виді обмеження волі, то вона призначена обвинуваченому ОСОБА_6 з порушенням вимог ст. ст. 61, 65, 66 КК України, і є явно несправедливою через м`якість.
У відповідності до ст. 65 КК України, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст. 12 КК України), а також особливості конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
Статтею 61 КК України передбачено, що обмеження волі не застосовується до осіб, що досягли пенсійного віку.
Ці вимоги закону, судом при призначені обвинуваченому ОСОБА_6 покарання порушені.
Так, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив умисний злочин середньої тяжкості у стані алкогольного сп`яніння, з місця вчинення злочину втік, проте як вбачається з вироку, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, суд ці обставини до уваги не взяв, внаслідок чого невірно призначив ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі.
Крім цього, це покарання до ОСОБА_6 не могло бути застосовано, оскільки у відповідності до ст. 61 КК України він досягнув пенсійного віку.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що вирок суду підлягає скасуванню в частині призначеного покарання через м`якість внаслідок невідповідності тяжкості вчиненого ним злочину та його особі, а також невірне застосування закону про кримінальну відповідальність.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 409, 414, 418, 420 ч.1 п.2 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу, першого заступника прокурора Чернівецької області ОСОБА_7 , - задовольнити.
Вирок Кельменецького районного суду Чернівецької області від 05 грудня 2019 року, щодо ОСОБА_6 , в частині призначеного покарання, - скасувати.
Призначити ОСОБА_6 за ст. 122 ч.1 КК України покарання у виді одного року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В решту частині вирок суду залишити без змін.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржений в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Головуючий, суддя [підпис]ОСОБА_1

Судді:[підпис]ОСОБА_2

[підпис]ОСОБА_3

Копія, згідно з оригіналом
Суддя
Чернівецького апеляційного суду _________________ ОСОБА_1
10.03.2020 М. П. (підпис)