Справа № 143/926/17
провадження №1-кп/136/71/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Липовець обвинувальний акт та Угоду про визнання винуватості від 03.03.2020 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000055 від 02.03.2017, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, не одруженого, непрацюючого, раніше засудженого 12.09.2016 Погребищенським районним судом за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік та покладенням обов`язків згідно ст. 76 КК України; 27.09.2018 на підставі ухвали Погребищенського районного суду звільнений від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

зі сторони обвинувачення

прокурора ОСОБА_4 ,

зі сторони захисту

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ :
29.12.2016 о 18 год., ОСОБА_3 , перебуваючи в лісі с. Старостинці Погребищенського району Вінницької області помітив під деревом мішок всерединні якого знаходилися особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено та інші предмети. Достовірно знаючи про заборону зберігання наркотичних засобів та кримінальну відповідальність за вищевказане діяння ОСОБА_6 , даний мішок з наркотичними засобами переніс до підсобного приміщення ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 , чим умисно, незаконно придбав особливо небезпечні наркотичні засоби та в подальшому скориставшись відсутністю власника і тим, що ОСОБА_7 тимчасово у домоволодінні не поживає, умисно, незаконно зберігав, без мети збуту для власного вживання, без відома власника наркотичні засоби, а саме: особливо небезпечний наркотичний засіб макову соломку, обіг якої заборонено, загальною масою 274,87г. у перерахунку на суху речовину, та особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено концентрат макової соломки загальною масою 1,433 г., для власного вживання без мети збуту.
Такі умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно.
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та обвинувачений ОСОБА_3 , за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 , надали до суду Угоду про визнання винуватості укладену між ними 03.03.2020, згідно умов якої прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.309 КК України. Обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також сторони узгодили покарання, яке повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_3 а саме: у виді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців та покладенням обов`язків, визначених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому в присутності захисника.

Сторони кримінального провадження просили суд затвердити укладену між ними угоду про визнання винуватості.

Суд, розглядаючи в порядку ст.314 ч.3 п.1 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_3 є злочином середньої тяжкості, внаслідок якого шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст.474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.2 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.
Таким чином, приймаючи до уваги об`єктивно встановлені обставини, які підтверджені доказами, що оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд вважає, що діяння у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 мало місце, а саме: незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно, а отже його дії вірно кваліфіковані органами досудового розслідування за ч. 2 ст. 309 КК України.
Судом також враховано, що ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується посередньо.
Згідно із висновком амбулаторно судово-наркологічної експертизи №136 ОСОБА_3 виявляє розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіатів та алкоголю, однак примусового лікування не потребує.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Переконавшись, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність усіх правових підстав для затвердження укладеної між прокурором та обвинуваченою угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами цієї угоди виду та міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про речові докази та процесуальні витрати суд вирішує відповідно до ст.100, 124 КПК України.

У ході досудового розслідування заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.12, 65-67 КК України, ст.314, 368, 370, 374, 376, 394, 468, 469, 472-476 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 03.03.2020 між начальником Липовецького відділу Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000055 від 02.03.2017.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.309 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 03.03.2020 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в 1 (один) рік 6 (шість) місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 ч.1 п.1, 2 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази - макову соломку, загальною масою 274,87г. у перерахунку на суху речовину, та наркотичний засіб, концентрат макової соломки загальною масою 1,433 г. знищити, інші речові докази в даному кримінальному провадженні повернути ОСОБА_3 .
Стягнути з ОСОБА_3 витрати на залучення експерта у розмірі 5148, 16 грн.
Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1