Справа № 145/2259/18
Провадження №1-кп/145/48/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2019 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Тиврівського районного суду Вінницької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 07.06.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000139, відносно вчинення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , громадянином України, уродженцем м.Гнівань Тиврівського району Вінницької області, жителем АДРЕСА_1 , непрацюючим, раніше судимим 02.03.2018 за ч.2, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненим від відбування покарання на 2 роки із покладанням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України,

кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

встановив:
02.03.2018 ОСОБА_5 , будучи засудженим Тиврівським районним судом за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців покарання у виді позбавлення волі на строк, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки, не ставши на шлях виправлення, 06.06.2018 р. близько 12:00 години, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, перебуваючи на території лікувально-оздоровчого спортивного комплексу «Маяк», що розташований за адресою: с.Селище Тиврівського району Вінницької області, вул. Лісовій, 1, виявивши на одній з лавок жіночу сумку, оглянув її, після чого шляхом відкриття здійснив крадіжку виявленого в сумці мобільного телефону марки «LG X роwег», вартість якого згідно висновку експерта №752 від 23.11.2018 складає 3316,33 грн., що перебував у користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та належить ОСОБА_4 .

Після вчиненого ОСОБА_5 залишив місце злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 3316,33 грн.

У судовому засіданні обвинувачений винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.2 ст.185 КК України визнав, розкаявся у вчиненому, підтвердив обставини, зазначені в обвинувальному акті.

ОСОБА_5 дав показання, що вдень 06 червня 2018 року він був на території спортивного комплексу «Маяк», в с.Селище Тиврівського району. Побачив на лавці жіночу сумку та викрав з неї мобільний телефон. У вчиненому щиро кається.

У зв`язку з визнанням вини обвинуваченим, суд, врахувавши думку учасників судового провадження, вважає недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин провадження, які ніким не оспорюються і вважає за можливе обмежити дослідження доказів у справі допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних.

Відповідно до ст.349 КПК України, суд встановив, чи правильно зрозумів обвинувачений зазначені обставини, добровільність його позиції та роз`яснив йому, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 повинен нести відповідальність за ч.2 ст.185 КК України, оскільки вчинив крадіжку, кваліфікуючою ознакою якої є повторність.

Призначаючи покарання за вчинене, суд враховує характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного ОСОБА_5 (раніше судимий, характеризується позитивно за місцем проживання), обставини, що пом`якшують покарання, до яких суд відносить визнання винуватості за вчинене суспільнонебезпечне діяння, обставин, які обтяжують його відповідальність, в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до досудової доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні, складеної Тиврівським районним відділом філії Державної установи "Центр пробації" у Вінницькій області, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченому оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства. Застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на його поведінку з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Згідно положень ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

На основі засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, керуючись ст.ст.50, 65 КК України, суд приходить до висновку, що виправлення і перевиховання ОСОБА_5 неможливо досягти без ізоляції від суспільства, і призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.

Оскільки злочин ОСОБА_5 вчинено в період іспитового строку, суд на підставі ст.71 КК України частково приєднує невідбуте покарання за вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 02.03.2018 року.

Стягнути з обвинуваченого витрати за проведення експертизи.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст.349, 368, 371, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити покарання - 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України приєднати частково невідбуте покарання за вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 02.03.2018 р. і остаточно призначити ОСОБА_5 покарання - 3 (три) роки 4 (чотири) місяці позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишити обвинуваченому ОСОБА_5 домашній арешт.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_5 в строк відбування покарання строк попереднього увязнення з 07.12.2018 по 24.01.2019 р., з розрахунку день попереднього увязнення за день позбавлення волі.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши його під варту з зали суду.
Строк відбуття покарання..... рахувати з з часу звернення вироку до виконання
моменту затримання - з 26.02.2019 року.,
Скасувати арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: мобільний телефон «LG X роwег», накладений ухвалою слідчого судді Тиврівського районного суду від 21.11.2018 р.

Речові докази: мобільний телефон «LG X роwег», який знаходиться ... повернути , залишити власнику.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 715 (сімсот п`ятнадцять) гривень за проведення судово-товаризнавчої експертизи.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Тиврівський районний суд Вінницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги, судове рішення набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_8