Справа № 487/7424/19
Провадження № 1-кп/487/749/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2019 року.

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження №0003741 від 24.09.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Євпаторія АРК, є громадянином України, має повну середню освіту, перебуває у цивільному шлюбі, не має на утриманні неповнолітніх дітей, не працює, раніше не судимий в силу ст.. 89 КК України, фактично проживає за адресою : АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження та інших сторін судового провадження: прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

24.09.2019 року приблизно о 08:00 год. більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 знаходився за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час у нього виник злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме ноутбуку марки Samsung NP300V5Z-S03UA, який належить ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, з метою власного збагачення, з корисливих мотивів, скориставшись тимчасовою відсутністю уваги з боку потерпілої, ОСОБА_3 таємно викрав вищевказаний ноутбук. Після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Своїми умисними діями, ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 2199 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

30.09.2019 року в даному кримінальному провадженні між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Відповідно до даної угоди потерпіла ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_3 дійшли згоди, щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_3 .

Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України, а саме у виді громадських робіт на строк 80 годин.

В угоді про примирення зазначена дата її укладення та вона підписана сторонами.

Розглядаючи в порядку ч.2 ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного:

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до злочинів середньої тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вказав, що угода укладена ним добровільно, він цілком розуміє характер обвинувачення та повністю визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. Крім того зазначив, що розуміє надані законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом покарання, який буде застосований до нього в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затверджені угоди про примирення.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 зазначила, що угода укладена нею добровільно, їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду, до обвинуваченого претензій матеріального і морального характеру не має.

В судовому засіданні прокурор та захисник вважали можливим затвердити угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 , оскільки вона відповідає вимогам закону.

Отже, суд, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення від 30.09.2019 року між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 і призначення останньому узгодженої сторонами угоди міри покарання.

Керуючись ст. ст. 369-371, 374, 394, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити у кримінальному провадженні №0003741 від 24.09.2019 року угоду про примирення від 30.09.2019 року, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання громадські роботи на строк 80 (вісімдесят) годин.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження вироку визначені ч.1 ст. 473 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його оголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя : ОСОБА_1