УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2020 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя об`єднане кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя розглядається вказане кримінальне провадження, у якому стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, термін дії якого спливає 12.04.2020 року.
Проте, завершити судовий розгляд до вказаного часу об`єктивно неможливо, а тому на обговорення учасників судового розгляду винесено питання, передбачені ч. 3 ст. 331 КПК України.
Заслухавши прокурорів, які просили суд продовжити термін дії запобіжного заходу обвинуваченому, ОСОБА_5 та його адвоката, які просили змінити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, суд приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Так, у справі «Воляник проти України» від 02.10.2014 року, ЄСПЛ вказав, що допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину.
Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати 60 днів, при цьому враховує, що в разі продовження тримання під вартою попередня ухвала втрачає свою силу.
З матеріалів об`єднаних обвинувальних актів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні корисливих злочинів проти власності, які відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості та за які одним із видів покарання є позбавлення волі на строк до п`яти років.
У обвинуваченого відсутні сталі соціальні і виробничі зв`язки.
Водночас, ОСОБА_5 хоч і вважається таким, що не має судимості, однак наявні відомості про ряд інших кримінальних проваджень відносно нього, обвинувальні акти по яких скеровані на розгляд до судів м. Запоріжжя, а тому вищеперелічені обставини дають достатні підстави вважати суду про наявність обґрунтованого ризику того, що ОСОБА_5 , у разі зміни їм раніше застосованого запобіжного заходу на інший більш м`який, може вчинити спроби направлені на переховування від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення в яких обвинувачується ОСОБА_5 .
Обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала, судом не встановлено.
Стороною захисту не надано доказів того, що підстави та ризики, якими обґрунтовувалось обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перестали існувати.
Крім того, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості подальшого перебування обвинуваченого під вартою або на підтвердження міцних сімейних, соціальних зв`язків в місці їх постійного проживання, наявності родини й утриманців, наявності місця роботи чи навчання суду також не надано.
Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи матеріали об`єднаного кримінального провадження, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченому під час розгляду кримінального провадження, суд приходить до обґрунтованого висновку, що обвинуваченому слід продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу на два місяці.
Керуючись ст.ст. 331, ч. 2 ст. 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, продовжити строком на 60 (шістдесят) днів, до 07.06.2020 року включно.
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про зміну обвинуваченому міри запобіжного заходу - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.
Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та оголошені у судовому засіданні 09.04.2020 року.
Повний текст виготовлений 09.04.2020 року.

Суддя ОСОБА_1