Справа № 645/5558/19
Провадження № 1-кп/645/550/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2020 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

встановив:

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.08.2019 року обрано відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06.10.2019 року.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.01.2020 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою на шістдесят днів, тобто до 08.03.2020 року.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, посилаючись на те, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, може переховуватися від органу досудового розслідування, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, може продовжити займатися злочинною діяльністю, незаконно впливати на свідків, експертів у даному кримінальному провадженні, все це свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечував проти продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 .

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.08.2019 року обрано відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06.10.2019 року.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.01.2020 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою на шістдесят днів, тобто до 08.03.2020 року з визначенням застави (у подальшому) у розмірі 135 520 грн.
Вбачається, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, з врахуванням вимог ст. 177 КПК України, виходив з наявності підстав для застосування вказаного запобіжного заходу, а саме наявності обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювані могли здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Метою продовження строку тримання обвинувачених під вартою є запобігання подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Прокурор обґрунтовує підозру ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, а саме за ч.3 ст. 185 КК України, за вчинення яких передбачено покарання в т.ч. у виді позбавлення волі, на строк до дванадцяти років позбавлення волі, зібраними під час досудового розслідування доказами. Відповідно обвинуваченому ОСОБА_6 прокурор обґрунтовує підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.307, ч.4 ст.321 КК України за вчинення яких передбачено покарання в т.ч. у виді позбавлення волі, на строк до шести років позбавлення волі, зібраними під час досудового розслідування доказами.
Суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, суспільної небезпеки злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_4 .
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Крім того ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
Судом вивчалась можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.
При вирішенні цього питання судом враховується, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, в минулому притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів та призначене покарання відбував в місцях позбавлення волі, а на теперішній час відповідно до декількох обвинувальних актів знов звинувачується у вчиненні тяжких корисливих злочинах. Зокрема, з матеріалів кримінальної справи встановлено, що в провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова перебувають кримінальні провадження № 0001354 від 26.06.2017 року та № 0000673 від 26.05.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_4 за ч. 3 ст.185 КК України та кримінальне провадження № 0002514 від 03.11.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.ч. 3, 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_8 за ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 за ч.ч. 3, 4 ст. 185 КК України. Вказані обставини свідчать про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме можливості з боку обвинуваченого вчинити інше кримінальне правопорушення.За таких обставин, суд вважає обґрунтованими доводи обвинувачення, що обвинувачений ОСОБА_4 перебуваючи на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватися від суду.

Враховуючи існування вище зазначених ризиків, а також оцінюючи сукупність обставин, а також враховуючи, що обвинувачений звинувачується у вчиненні умисних тяжких кримінальних правопорушень, вчинених з проти власності, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, на шлях виправлення та переховування не став, належних висновків для себе не зробив, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, при цьому завдана шкода не відшкодована, суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_4 на теперішній час є неможливим.

Наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, на які він посилається, хоча і заслуговують на увагу, проте суттєво ризики у кримінальному провадженні не зменшують.

Також суд погоджується з доводами прокурора щодо існування ризику впливу на потерпілих та свідків з боку обвинуваченого, оскільки справа перебуває в суді першої інстанції на стадії судового розгляду, свідки по справі не допитані, докази у справі не досліджені, а тому з метою отримати покази свідків на свою користь, обвинувачений може вдатися до дій пов`язаних з тиском на них.
З огляду на значимі для даного провадження обставини, суд вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим їхніх процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.
З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування обраного йому запобіжного заходу за клопотанням захисту.
Стосовно продовження строків виконання обов`язків, визначених ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова про застосування запобіжного заходу, а саме по заставі, передбачених пунктами 1-3 частини 5 статті 194 КПК України відноснообвинуваченого ОСОБА_4 , суд зазначає наступне.

Згідно ст.176 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути застосовані такі запобіжні заходи як особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою, при цьому їх наведено в порядку зростання ступеню суворості.

Відповідно до ч.4 ст.176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ухвали слідчого судді у випадку сплати застави на ОСОБА_4 покладені процесуальні обов`язки, передбачені пунктами 1-3 частини 5 статті 194 КПК України, а саме:
1) прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Суд вважає встановленим та доведеним прокурором існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість обвинуваченим: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Висновок суду щодо необхідності продовження строку дії покладених на обвинуваченого обов`язків до вказаного строку ґрунтується на вищевикладених обставинах, що свідчать про не зменшення заявлених ризиків та виправдовують його застосування, а наведені в клопотанні обставини перешкоджають розгляду кримінального провадження до закінчення дії ухвали про застосування до обвинувачених застави.При цьому, на підставі ч.6 ст. 194 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити покладені на обвинуваченого обов`язки, що визначені в ухвалі слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова, який не може перевищувати шістдесяти днів - до 23.04.2020 року.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 31, 177, 178, 183, 194, ч. 1 ст. 314-316, 331, 372 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строків тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на шістдесят днів, тобто до 23 квітня 2020 року.
Строк дії ухвали закінчується 23 квітня 2020 року.
Визначити суму застави у розмірі 135520 (сто тридцять п`ять тисяч п`ятсот двадцять гривень ) 00 коп., які необхідно внести на рахунок: одержувач ТУ ДСА України у Харківській області; банк отримувача ДКС України; код за ; МФО 820172, рахунок: 6674, до сплину терміну тримання під вартою.
При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 з-під варти - звільнити.
У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1) прибувати до суду за першою вимогою;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;
3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 7 днів, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий-суддя ОСОБА_1