ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №323/1634/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/1624/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за поданням начальника державної установи «Оріхівська виправна колонія (№88)» начальника арештного дому ОСОБА_6 про вирішення питання щодо застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з ДУ «Софіївська виправна колонія (№55)»,
захисника-адвоката ОСОБА_9 в режимі відеоконференції з ДУ Оріхівським районним судом Запорізької області.

Захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 02 вересня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а відтак і не довів своє право бути умовно-достроково звільненим від відбування подальшого покарання.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, задовольнити подання та звільнити засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування покарання.

Вважає, що розглянувши подання начальника ДУ «Оріхівська виправна колонія (№88)», суд першої інстанції допустив невідповідність висновків фактичним обставинам кримінального провадження. Так, суд не врахував те, що засуджений хоча і допустив 11 порушень встановленого режиму тримання, проте відповідні стягнення були зняті та погашені у встановленому законом порядку. При цьому, він має 12 заохочень, працевлаштований згідно із цивільно-правовою угодою та постійно залучається до робіт з благоустрою установи та поліпшення житлово-побутових умов для засуджених, сумлінно ставиться до праці. У зв`язку з наведеним, просить задовольнити подання та застосувати до засудженого умовно-дострокове звільнення.

Згідно з ухвалою, до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшло подання начальника державної установи «Оріхівська виправна колонія (№88)» начальника арештного дому ОСОБА_6 про вирішення питання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відносно ОСОБА_7 , засудженого вироком Апеляційного суд АР Крим за ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років, з конфіскацією всього особистого майна. Подання мотивовано зняттям та погашенням накладених на засудженого раніше 14 стягнень, наявністю 12 заохочень, працевлаштуванням згідно із цивільно-правовою угодою, залученням до робіт з благоустрою установи та поліпшення житлово-побутових умов для засуджених, сумлінним ставленням до праці. Враховуючи те, що на думу суду, засуджений не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а відтак і не довів своє право бути умовно-достроково звільненим від подальшого покарання, у задоволенні подання було відмовлено.
У судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_9 просили скасувати ухвалу суду першої інстанції, задовольнити подання та звільнити засудженого умовно - достроково від відбування покарання.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та зазначив, що засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення.

Заслухавши доповідь судді; адвоката ОСОБА_9 та засудженого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника засудженого і вважав ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Висновок щодо виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та ставлення до праці за весь період знаходження у виправній установі, а не час, що безпосередньо передує розгляду клопотання.

При цьому висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися також й на аналізі даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Відповідно до положень КВК України, основним засобом виправлення і ресоціалізації засуджених є, зокрема, суспільно-корисна праця.

Суд першої інстанції дотримався зазначених вимог закону та рекомендацій, викладених в постанові Пленуму Верхового Суду України, детально проаналізував дані про особу засудженого ОСОБА_7 і його поведінку за весь час відбування покарання та дійшов обґрунтованого висновку про те, що засуджений не довів своє виправлення.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, відбуває покарання за вироком Апеляційного суду АР Крим від 17 серпня 2007 року, яким його засуджено за вчинення особливо тяжких злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років, з конфіскацією всього особистого майна. Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 27 січня 2016 року зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 20 квітня 2007 року по 21 вересня 2007 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. На час розгляду подання ОСОБА_7 відбув більшу частину покарання 12 років 6 місяців 11 днів (більш ніж строку покарання).

Відповідно до характеристики, що мається в матеріалах провадження, засуджений ОСОБА_7 під час тримання у Сімферопольському слідчому ізоляторі з 07 травня 2007 року допустив 1 порушення встановленого режиму тримання, заохочень не мав; з 09 листопада 2007 року відбував покарання в Ладижинській виправній колонії (№39) та допустив 4 порушення встановленого режиму тримання, заохочень не мав. З 17 липня 2009 року відбуває покарання в Оріхівській виправній колонії (№88), за час відбування покарання характеризується таким чином. Допустив 11 порушень встановленого режиму тримання, стягнення зняті та погашені у встановленому законом порядку; має 12 заохочень, оголошених правами начальника установи за сумлінну поведінку та ставлення до праці, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та ПВР установи, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці. Працевлаштований згідно з цивільно-правовою угодою та постійно залучається до робіт з благоустрою установи та поліпшення житлово-побутових умов для засуджених, ставлення до праці сумлінне. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою, ставлення до праці добре. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Відповідно до ст.123 КВК України, бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення». Відповідно до ст.126 КВК України, прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, постійно займається самоосвітою, цікавиться літературою. Відповідно до ст.127 КВК України бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи. Відповідно до статті 59 КВК України, підтримує зв`язки з рідними шляхом листування та побачень, отримує посилки. Відповідно до ст.65 КВК України, приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Провину в скоєних злочинах визнає, у вчиненому розкаюється.
Згідно з довідкою начальника ДУ «Оріхівська ВК №88», ОСОБА_7 з липня 2009 року по травень 2019 року залучався до робіт по благоустрою установи та поліпшення житлово-побутових умов засуджених відповідно до ст.154 КВК України, а саме, до проведення ремонтних робіт відділення СПС №3,4,5,6,7,8, дахів від СПС№ 3,4,5,6,7,8, клубу установи, банно - прального комбінату, молитовної кімнати, кімнати молодших інспекторів житлової зони, ДПК та арештного дому.
Поряд із цим, з наданих матеріалів вбачається, що на виробництві ОСОБА_7 не працевлаштований, хоча праця засудженого і сумлінне ставлення до неї, відповідно до ч.2 ст.81 КК України, є обов`язковою умовою для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Дослідивши всі обставини у сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що залучення засудженого ОСОБА_7 до робіт з благоустрою колонії не може бути розцінено як його сумлінне ставлення до праці, оскільки відповідно до положень ч.3 ст.107 КВК України, виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню та благоустрою колонії є обов`язком засуджених.

Доводи захисника в апеляційній скарзі щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, є безпідставними.

Посилання апелянта на 12 заохочень засудженого та його залучення до робіт з благоустрою установи та поліпшення житлово-побутових умов, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

З урахуванням того, що поведінка засудженого враховується за весь час відбування покарання, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, суд правильно врахував відсутність працевлаштування засудженого на виробництві та накладення на нього протягом відбування покарання 14 стягнень (хоча і знятих та погашених на даний час), та прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вищевказаної ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 02 вересня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні подання начальника державної установи «Оріхівська виправна колонія (№88)» начальника арештного дому ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу 24.12.2019 Справа № 323/1634/19