ВИРОК

Іменем України

Дата документу 25.06.2020

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілих - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
спеціаліста - ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9
захисників - ОСОБА_10 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Вороньки, Чорнухинського району Полтавської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в :

І. ДОВЕДЕНЕ ОБВИНУВАЧЕННЯ

ОСОБА_9 19 квітня 2014 року приблизно о 20.08 годин, керуючи власним автомобілем «Audi А6» д. н. НОМЕР_2 , всупереч вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, в стані сильного алкогольного сп`яніння, під час руху проїзною частиною вулиці Європейської (раніше Фрунзе), 255 у напрямку центру міста Полтави, в умовах недостатньої видимості внаслідок темної пори доби та дощу, а також вологого стану дорожнього покриття, діяв необережно.
При цьому, порушуючи правила безпеки дорожнього руху, а саме вимоги пунктів 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку та перед перестроюванням у крайню ліву смугу та виборі швидкості руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. При виникненні небезпеки та перешкоди у вигляді пішохода ОСОБА_11 , яка переходила проїжджу частину та яку ОСОБА_9 об`єктивно був спроможний виявити, останній негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди та допустив наїзд на вказаного пішохода, спричинивши її смерть на місці події.

ІІ. КВАЛІФІКАЦІЯ КРИМІНАЛЬНОГО ПРАВОПОРУШЕННЯ

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 кваліфікуються за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої.

ІІІ. ДОКАЗИ НА ПІДТВЕРДЖЕННЯ ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ОБСТАВИН

Обвинувачений ОСОБА_9 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та показав, що 09.04.2014 року приблизно о 18 годині на своєму автомобілі «Audi А6» д. н. з. НОМЕР_2 він привіз своїх колег по роботі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за місто Полтава, де вони відпочивали та вживали спиртне, зокрема, випили пляшку горілки та пляшку коньяку. Згодом стемніло, пішов дощ. Від коньяку йому стало зле і з цього моменту він частково втратив пам`ять.Чи передавав кому-небудь ключі від автомобіля і документи не пам`ятає. Хто саме був за водійським сидінням не пам`ятає. Прийшов у себе та пам`ятає обставини вже після дорожньо-транспортної пригоди. Згадав, що тоді мав пошкодження голови, звідки текла кров. Біля нього стояв ОСОБА_12 , який повідомив що він ( ОСОБА_9 ) втрапив у ДТП при швидкості 60 км/год на зелене світло світлофора. Потім він дав ОСОБА_12 своє службове посвідчення і той пішов. Посередині проїзної частини лежала людина, неподалік був інший пошкоджений автомобіль. По прибуттю поліції він сідав до свого автомобіля на передні сидіння та шукав там ключі від свого автомобіля і документи водія, був у шоковому стані. В автомобілі був безлад. Далі його возили в наркологічний диспансер, де констатували тяжкий стан сп`яніння, який він не оспорює. Пізніше відвезли до райвідділу поліції, де отримували пояснення. Працівникам ДАІ та військовому прокурору підтверджував, що саме він допустив дорожньо-транспортну пригоду. Також не заперечував, що на запитання батька потерпілої, чи дійсно він вбив його дитину, відповідав : «Ну і що мені тепер застрелитись», вказуючи відповідний жест. Підтвердив, що повністю відшкодував заподіяну шкоду водію іншого автомобіля, а його батьки надали матеріальну допомогу батькам потерпілої.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї провини, що розцінюється судом обраною ним позицією захисту з метою уникнення покарання, його провина у повному обсязі поза розумним сумнівом підтверджується сукупністю зібраних у справі належних, допустимих, достовірних та взаємоузгоджених доказів.

Так, за даними карти виклику швидкої допомоги № 28357 від 09.04.2014 року, цього дня за викликом про наїзд на людину, прийнятим о 20.22 год., на вулицю Фрунзе ( наразі - Європейську) м. Полтави неподалік автосалону Ніссан, о 20.28 год. прибула швидка допомога. На місці події ОСОБА_9 мав забійну рану надбрівної дуги справа та стан алкогольного сп`яніння, від госпіталізації відмовився та залишився в своєму автомобілі в присутності працівників ДПС. Останній скарг не пред`являв, травму отримав внаслідок ДТП на вулиці Фрунзе, управляючи автомобілем Ауді НОМЕР_2 , на проїзній частині збив людину та зіткнувся з автомобілем Мазда ВІ 8228 (т. 3 а.с. 55-56).

Відповідно до протоколу огляду місця пригоди від 9 квітня 2014 року місцем дорожньо-транспортної пригоди являється горизонтальна, асфальтобетонна ділянка проїжджої частини поблизу будівлі № 150 по вул. Фрунзе в м. Полтаві. Стан покриття мокрий. Число смуг для руху в напрямку огляду - 3, їх ширина 4.3, 3.7 та 3.6 м відповідно. Число смуг для руху назустріч напрямку огляду також - 3, їх ширина 3.6, 3.7 та 4.1 м відповідно. На проїжджій частині нанесені лінії повздовжньої розмітки для розділення зустрічних потоків транспорту, розділення проїзної частини дороги на смуги руху. До проїжджої частини примикають: праворуч територія стоянки транспортних засобів поблизу будівлі № 155, ліворуч прилегла територія автосалонів. Ділянка проїжджої частини в момент огляду освітлена ліхтарями міського електроосвітлення. Загальний стан видимості дороги на початку огляду - 100 м із ввімкненим світлом фар. Сліди шин і гальмування відсутні. При огляді встановлено зовнішнє пошкодження передніх частин автомобілів «Аudi А6» д. н. з. НОМЕР_2 та Мазда -3 д.н.з. НОМЕР_3 . Пошкоджені передня частина автомобіля, її більш права сторона, передній бампер, решітка радіатора, радіатор, права передня фара, капот та кришка капоту, пошкоджене лобове скло автомобіля, маються сліди крові на його правій стороні. На автомобілі «Аudi А6» виявлено волосся в правій частині лобового скла та правих передніх дверей. Труп ОСОБА_11 на момент огляду перебував в кареті швидкої допомоги (т. 2 а. с. 109-116).

З довідки Полтавського обласного центру гідрометеорології від 17.04.2014 року № 33-03-08/172 убачається, що у м. Полтаві 09.04.2014 року з 18.40 год. по 21.35 год. відмічався дощ (т. 4 а.с. 124).

Виходячи з відомостей Полтавської гравіметричної обсерваторії інституту геофізики ім. Субботіна С.І. від 22.04.2014 року № 76/82, у місті Полтава 09.04.2014 року о 19.26 був захід Сонця, а о 20.01 год. почалися сутінки, тобто темна пора доби. О 20.10 год. цього дня було хмарно, йшов дощ ( т. 4 а.с. 125).

Під час огляду від 10 квітня 2014 року з`ясовано, що на автомобілі «Аudi А6» д. н. з. НОМЕР_2 маються механічні пошкодження, які локалізовані в його передній частині. На автомобілі відсутні його передні права та ліва блокфари, бампер, пошкоджений передній капот в передній правій частині, пошкоджене лобове скло справа та до середньої частини. Всі деталі ходової частини знаходяться на своїх місцях, надійно закріплені та зафіксовані, підтікання рідини з амортизаторів не виявлено, ходова, рульова та гальмівна системи знаходяться в працездатному стані (т. 2 а. с. 131-168).

У ході додаткового огляду автомобіля «Аudi А6» д. н. з. НОМЕР_2 11 квітня 2014 року, на зовнішній поверхні вказаного автомобіля справа зі сторони пасажирського сидіння в області дефекта лобового скла біля передньої стійки виявлено жмуток довгих мікрочастин, схожих на волосся. Аналогічні мікрочастини виявлені також в області правих передніх дверей та правої середньої стійки. На обох передніх та задньому сидінні в салоні автомобіля «Аudi А6» виявлено жмуток довгих мікрочастин, схожих на волосся. На внутрішній поверхні лобового скла вказаного автомобіля перед пасажирським сидінням, в проекції дефекту скла, ділянка якого була вирізана в ході огляду, між його скалками, виявлено ділянку нашарувань речовини бурого кольору, схожого на кров, часток, схожих на шкіру, та дрібних мікрооб`єктів, схожих на волосся. На передньому пасажирському сидінні та його спинці було виявлено нашарування речовини бурого кольору, схожого на кров, у вигляді крапель та бризок різного розміру, а також жмуток коротких мікрооб`єктів, схожих на волосся. Навколо сидіння водія, на лобовому склі перед ним, на рульовому колесі, на декоративній накладці між передніми сидіннями та на порозі дверей водія виявлено нашарування блискучої речовини червоно-бурого кольору, схожої на кров, у вигляді крапель, бризок та дрібних помарок (т. 2 а. с. 169-186).

Згідно висновку експертизи технічного стану транспортних засобів № 176 від 10 червня 2014 року, на момент огляду рульове керування автомобіля «Аudi А6» д. н. з. НОМЕР_2 , його ходова та гальмівна системи знаходилися в працездатному стані (т. 3 а. с. 73-79).

Під час обшуку 11.04.2014 року в ПП «Рента Сервіс» по вул. Фрунзе (наразі- Європейська), 225 м. Полтави вилучено відеозаписи з камер відеоспостереження за вказаною адресою ( т.2 а.с. 125-130).

За даними висновку комплексної автотехнічної, фототехнічної експертизи та експертизи матеріалів та засобів відео-, звукозапису № 6329/6330/6331/6332 від 3 вересня 2014 року, з вилученого відеозапису з камер спостереження, спрямованих на місце пригоди, убачається, що 09.04.2014 року, з 20 год. 08 хв. 00 сек. до 20 год. 08 хв. 20 сек. людина (пішохід) рухалась до проїзної частини та по ній у напрямку зліва направо. Починаючи з 20 год. 08 хв. 20 сек. до 20 год. 08 хв. 39 сек. відеозаписом фіксується 6 автомобілів, які рухаються у напрямку справа наліво відносно об`єктиву, та 6 автомобілів, які рухаються у зустрічному їм напрямку. Візуально сприймаються невеликі опади у вигляді «дрібного» дощу, які посилюються (т. 1 а. с. 80-95).

Додатковою комплексною автотехнічною, фототехнічною експертизою та експертизою матеріалів та засобів відео-, звукозапису № 13262/13263/13264 від 19 грудня 2014 року, підтверджено, що з 20:08:11 год.09.04.2014 року з`являється пішохід, який рухається до проїзної частини у напрямку зліва направо, виходить на неї та, продовжуючи рухатись по ній, в 20:08:16 зникає з поля зору об`єктиву відеокамери, тобто людина (пішохід) йде до проїзної частини та по ній у напрямку зліва направо відносно об`єктиву відеокамери у темпі кроку, не перебігаючи проїзну частину (т. 3 а. с. 103-109).

Експерт ОСОБА_14 в судовому засіданні повністю підтвердив висновки указаної експертизи, в проведенні якої він брав безпосередню участь, також підтвердив, що за його участю відповідно до встановлених методичних рекомендацій під час слідчого експерименту відбирались експериментальні зразки темпу руху пішохода. Експерт також вказав, що напрямок сили щодо автомобіля впливає на переміщення водія та пасажирів у салоні.

Суд приймає до уваги вказані відеозаписи та проведені за ними експертизи в якості належних та допустимих доказів, оскільки отримані в установленому законом порядку під час обшуку та стосуються місця і часу розглядуваної дорожньо-транспортної пригоди. При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 19.05.2020 року у справі № 490/10025/17, згідно якої електронний документ, яким у цьому випадку є відеозапис, має значні відмінності від паперових документів. Зокрема, електронний документ не має жорсткої прив`язки до певного матеріального носія, тому один і той же документ (файл) може існувати у ідентичному вигляді на різних носіях. Сторона захисту не ґрунтувала жоден довід на тому, що відеозаписи спотворені.

У відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 416 від 14 травня 2014 року, в загиблої ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани голови; крововиливів в м`які покриви голови зі сторони їх внутрішньої поверхні в правій лобній ділянці в проекції рани, в потиличній ділянці дещо зліва від потиличного бугра; переломів кісток склепіння та основи черепу; крововиливів по всім базальним та конвекситальним поверхням обох півкуль, більше зліва; ділянки забою головного мозку у вигляді велико- та дрібно-крапкових крововиливів в речовину головного мозку в потиличній долі лівої півкулі; крововиливів в підшкірно-жирову клітковину та м`язи по боковій поверхні в нижній та середній третинах правої гомілки; скалкового перелому правої великогомілкової і малогомілкової кісток; саден голови, правої нижньої кінцівки.
Вище перераховані тілесні ушкодження носять характер прижиттєвості, утворились незадовго до настання смерті від дії тупих предметів, якими могли бути виступаючі частини транспортного засобу, які діяли на пішохода, який знаходився в вертикальному чи близькому до нього положенні та був розташований правою боковою поверхнею в момент первинного контакту з транспортним засобом при дорожньо-транспортній пригоді, стосовно до живої особи, носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, а в даному випадку такими, що спричинили смерть потерпілої.
Причиною смерті ОСОБА_11 стала відкрита черепно-мозкова травма з переломами кісок основи та склепіння черепа, крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку.
При судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі від трупу загиблої ОСОБА_11 етилового спирту не виявлено (т. 2 а. с. 188-190).

Згідно з висновком комісійної комплексної судово-медичної та автотехнічної транспортної трасологічної експертизи № 98/487/488 від 20 червня 2014 року, в момент первинного контакту переднього бампера автомобіля «Аudi А6» д. н. з. НОМЕР_2 з задньою зовнішньою поверхнею правої гомілки потерпілої ОСОБА_11 утворилися закритий перелом велико- та малогомілкової кісток з крововиливом у м`які тканини по задньо-зовнішній її поверхні. При подальшому закиданні тіла на автомобіль та контактуванні потиличною ділянкою голови зліва утворилися крововиливи у м`які покриви голови даної анатомічної області, перелом кісток черепа, забій головного мозку потиличної долі лівої півкулі, субарахноїдальний крововилив. При відкиданні тіла на дорожнє покриття, ударі та ковзанні по ньому утворилися рана лобної ділянки, садна обличчя, крововилив в м`які покриви лобної ділянки справа та еквіваленти черепно-мозкової травми з субарахноїдальними крововиливами, садно по передній поверхні правого колінного суглобу.
У момент наїзду потерпіла ОСОБА_11 була обернена задньою поверхнею тіла до передньої правої частини автомобіля «Аudi А6», при цьому права нога була опорною (т. 3 а. с. 30-54).

Виходячи з висновку молекулярно-генетичної експертизи № 20-491 від 05.09.2014 року, генетичні ознаки волосся, вилученого з передньої правої стійки та лобового скла, зовні з правої бокової стійки, з правих передніх дверей автомобіля Ауді А6 д.н. НОМЕР_2 збігаються з генетичними зразками крові потерпілої ОСОБА_11 ( т. 3 а.с. 61-70).

Із висновку судової медико-криміналістичної експертизи № 146-МК від 29.04.2014 року одягу та взуття потерпілої ОСОБА_11 убачається, що на жіночому пальті, кофті та бюстгальтері маються розриви, на туфлях в ділянці носків, на правому та лівому туфлі маються пошкодження, які являються поверхневими зчісами, які утворились від дії тупого, твердого предмету, причому направлення сили дії було від задника до носка. Враховуючи різнохарактерність виявлених на одязі та взутті пошкоджень, потерпіла знаходилась в вертикальному положенні (т. 2 а.с. 207-210).

Відповідно до акту медичного огляду № 239 від 9 квітня 2014 року, обвинувачений ОСОБА_9 о 21.20 год. цього дня перебував у стані алкогольного сп`яніння. При обстеженні його зовнішнього вигляду виявлено: подряпини на чолі справа, розсічену рану на правій верхній повіці та нижній губі справа. В ході спостереження за його поведінкою виявлено, що він емоційно лабільний, балакучий, розгальмований, до свого стану не критичний, втратив почуття такту, демонстративний. Має не порушену свідомість, орієнтований вірно, однак пальце - носову пробу виконує повільно з промахом, хода хитка (т. 3 а. с. 22).

Згідно з висновком судово-токсикологічної експертизи № 1289 від 18 квітня 2014 року, в крові ОСОБА_9 виявлено етиловий спирт в концентрації 3 проміле. Водночас, метилового, ізопропилового, пропилового, ізобутилового, бутилового і ізоамілового спиртів не виявлено (том 3 а. с. 25-26).

Така концентрація проміле за загальновідомою інформацією характеризує сильний ступінь сп`яніння, що вирізняється порушенням зору, роздвоєністю зображення, спотворенням кольорів, розмірів та форм, неадекватною оцінкою швидкості оточуючих об`єктів, дезорієнтацією, плутаністю свідомості, запамороченням, підвищенням порогу болю, м`язовою неузгодженістю, хиткою ходою, значним зниженням реакції та як наслідок ступором.

Крім того, із висновку судово-медичної експертизи № 507 від 14.05.2014 року убачається вона залишена без виконання через те, що слідчим до 14.05.2014 року не було проведено огляду транспортного засобу ОСОБА_9 за участю судово-медичного експерта, незважаючи на відповідні листи-прохання про це експерта, тоді як ДТП мала місце ще 09.04.2014 року ( т. 2 а.с. 193-195).

Згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи № 722 від 23 травня 2014 року, в обвинуваченого ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження, які по механізму утворення можна розділити на 2 групи: до першої групи відносяться: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, гематоми, синці та садна шкіри обличчя, тулубу, кінцівок, які утворились від дії тупих обмежених предметів, якими могли бути і виступаючі частини салону автомобіля; до другої групи відносяться: різані поверхневі рани ділянки лобу, які утворились від дії предметів із стоншеним краєм, яким могла бути і осип скла автомобіля.

Тілесні ушкодження обох груп могли утворитися в строк та при обставинах керування ОСОБА_9 автомобілем «Ауді А6» д.н. НОМЕР_2 під час дорожньо-транспортної пригоди 09 квітня 2014 року і кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (т. 2 а. с. 198-199).

Із висновку медико-криміналістичної експертизи № 178-МК від 29.05.2014 року убачається, що на передній поверхні футболки ОСОБА_9 виявлені ділянки просичень тканини речовиною, подібною до крові ( т. 2 а.с. 213-214).

Проведеними у справі судово-імунологічними експертизами № 366 від 15.04.2014 року, № 367 від 24.04.2014 року, № 368 від 25.04.2014 року, № 373 від 19.05.2014 року, а також судово-цитологічними експертизами № 138 від 27.05.2014 року, № 135 від 23.05.2014 року, № 136 від 23.05.2014 року, № 17/15-і від 07.08.2015 року, з`ясовано, що кров обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_12 належить до А (II) групи, якій властивий антиген А, ізогемаглютинін анти-В та супутній антиген Н. На фрагментах зі спинки тканини переднього пасажирського сидіння, а також на змивах з салону та лобового скла автомобіля Ауді А6 д.н. НОМЕР_2 знайдена кров, яка може походити від вказаних осіб. Походження волосся, вилученого з лобового скла вказаного автомобіля та переднього пасажирського сидіння, з голови ОСОБА_9 не виключається. Крім того, волосся та кров, вилучені з зовнішнього боку лобового скла вказаного автомобіля можуть походити від потерпілої ОСОБА_11 ( т. 2 а.с. 215-232, 237- 251, т. 3 а.с. 3-21, 230-239).

При оцінці висновків проведених по матеріалах кримінального провадження судових експертиз, суд виходить з положень ч. 2 ст. 94 КПК України про те, що жоден доказ не має наперед встановленої сили та оцінює їх в сукупності з іншими доказами.

Пункт 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних та цивільних справах» передбачає, що при дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися та всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин у сукупності.

Виходячи з вимог ч. 5 ст. 101 КПК України, висновок експерта не може ґрунтуватися на доказах, які визнані судом недопустимими.

Також згідно з ч. 10 ст. 101 КПК України, висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідних постанові, ухвалі, вироку.

Суд зазначає, що зразки волосся ОСОБА_9 слідчим в установленому законом порядку не відбирались та відповідні доручення про це відсутні, в тому числі, у постанові про призначення судово-імунологічної експертизи від 14.04.2014 року. Спеціаліст не залучався. Незважаючи на це, 15.04.2014 року експертом з власної ініціативи в лабораторії бюро СМЕ у ОСОБА_9 було відібрано зразки волосся з 5 областей голови.

У відповідності до ч. 4 ст. 69 КПК України, експерт не має права за власною ініціативою збирати матеріали для проведення експертизи. Водночас, у відповідності до п. 2 ч. 3 цієї статті експерт має право заявляти клопотання про надання додаткових матеріалів і зразків та вчинення інших дій, пов`язаних із проведенням експертизи.

Виходячи з вимог ст. 245 КПК України, у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею. У випадку, якщо проведення експертизи доручено судом, відібрання зразків для її проведення здійснюється судом або за його дорученням залученим спеціалістом (ч. 1). Порядок відібрання зразків з речей і документів встановлюється згідно з положеннями про тимчасовий доступ до речей і документів (статті 160-166 цього Кодексу) (ч. 2).Відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово (ч. 3).

З огляду на недотримання визначеної КПК процедури відібрання зразків волосся ОСОБА_9 , вказані зразки не є допустимими доказами.

Водночас, за відсутності даних про точне місце та механізм вилучення зразків волосся на внутрішній поверхні лобового скла автомобіля Ауді А6 д.н. НОМЕР_2 та передньому пасажирському сидінні, відомості означених судово-імунологічних експертиз не спростовують перебування ОСОБА_9 за кермом вказаного автомобіля під час наїзду на пішохода ОСОБА_11 .

При цьому суд не виключає можливої наявності волосся та крові ОСОБА_9 в салоні його ж автомобіля Ауді А6 д.н. НОМЕР_2 , яким він тривалий час користувався та безпосередньо після ДТП шукав свої документи, в тому числі, перебуваючи на передньому пасажирському сидінні з просоченою кров`ю футболкою, розбитим кровоточачим лобом, маючи достатньо високий зріст, за увігнутої всередину правої частини переднього скла.

Свідок ОСОБА_12 під присягою показав суду, що є військовослужбовцем тієї ж частини, що і обвинувачений та перебуває з ним в службових стосунках. 20 квітня 2014 року приблизно о 18 годині після закінчення роботи він збирався йти додому, однак ОСОБА_9 запропонував підвезти його на своєму автомобілі Ауді А6. При цьому з ними також був ОСОБА_13 . Поїхали в с. Розсошенці, Полтавського району, де ОСОБА_9 та ОСОБА_13 спочатку розпили пляшку горілки, а потім ще почату пляшку коньяку, яку дістав обвинувачений. Почався дощ. Він запропонував ОСОБА_9 їхати додому і той погодився, сів за кермо свого автомобіля. Свідок ОСОБА_12 сів на переднє пасажирське сидіння. Пасками безпеки при цьому не пристібались. Так доїхали до заводу «Медскло», де зупинились на червоний сигнал світлофору. Коли увімкнулось світло, ОСОБА_9 продовжив рух до наступного світлофору перед вулицею Боженка, перестроївшись при цьому на крайню ліву смугу. На світлофорі він знову зупинився на червоний сигнал світлофора, який світився, перебуваючи позаду автомобіля «Газель». Після того як увімкнулося зелене світло, «Газель» рушила, за нею поїхав і ОСОБА_9 , рухаючись зі швидкістю приблизно 60 км на годину. Свідок у цей час з вікна дивився на дорогу. На вулиці йшов сильний дощ. Раптом він попереду автомобіля побачив силует людини. Рухалася вона чи стояла, він не зрозумів. В очікуванні наїзду на пішохода, він згрупувався, упершись при цьому лівою рукою об панель, а правою схопився за ручку на дверях. Далі відчув удар в лобове скло автомобіля. На ньому з`явились тріщини. Одразу ж після цього він відчув другий ще сильніший удар. Як це сталося, він не зрозумів. При цьому ОСОБА_9 , вдарився головою об лобове скло, вилетівши зі свого місця при маневрі різкого повороту керма вліво для уникнення зіткнення з пішоходом, після чого відбулось зіткнення із іншим автомобілем. Його ж підкинуло вгору і він вдарився головою об сонцезахисний козирок над лобовим склом, спричинивши собі синяк. У ОСОБА_9 з`явились порізи на голові, звідти текла кров. Автомобіль відкинуло на узбіччя дороги. Коли автомобіль зупинився, він сказав ОСОБА_9 , що той збив людину і що потрібно щось робити. Останній спробував зателефонувати комусь, потім кинув телефон, віддав йому свої документи і сказав, щоб він йшов додому. Серед цих документів було і службове посвідчення ОСОБА_9 . Приблизно о 20 год. 30 хв., коли він вже був вдома, йому зателефонував керівник і запитав, чи знає він, що ОСОБА_9 вчинив ДТП. Він відповів ствердно. Після цього з керівником вони виїхали на місце пригоди, а звідти в Октябрський райвідділ міліції. Наголосив, що ОСОБА_9 йому ніколи не передавав керування своїм автомобілем, і він взагалі ніколи не керував автомобілями з автоматичною коробкою передач. Під час досудового розслідування з ним було проведено слідчий експеримент, в ході якого він розповідав про обставини виникнення ДТП та розстановку його учасників. У момент пригоди був одягнений в сині джинси, куртку та джемпер, взутий у кросівки. ОСОБА_9 також був одягнений в джинси, светр та куртку. Усі вихідні дані, які він надавав під час проведеного із ним слідчого експерименту повністю підтвердив.

Його показання щодо обставин події ретельно перевірені під час проведеного з ним слідчого експерименту за участю відповідних судових експертів, при чому було експериментально отримано частину необхідних вихідних даних для подальших експертних досліджень, в тому числі щодо темпу руху пішохода (т. 2 а. с. 39-46).

Крім того, відповідно додаткового висновку судово-медичного експерта № 719 від 23 травня 2014 року у свідка ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження у вигляді саден шкіри лобної та тім`яної ділянок, які утворились від дії предмету(ів) з гострими краями, яким могло бути і скло, в строк і при обставинах ним указаних і кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження (т. 2 а. с. 81-86).

Експерт ОСОБА_15 в судовому засіданні підтвердила указані висновки.

За даними висновку медико-криміналістичної експертизи № 147-МК від 28.04.2014 року на одязі та взутті ОСОБА_12 яких-небудь механічних пошкоджень, характерних для водія, не виявлено. Вірогідніше всього, що останній знаходився на місці пасажира ( т. 1 а.с. 77-78).

Експерт ОСОБА_16 вказав, що при проведенні означеної експертизи користувався вихідними даними, наданими слідчим, при цьому вказав, що вірогідніше за все ОСОБА_17 під час ДТП перебував на пасажирському сидінні, підтвердивши висновки проведеної ним експертизи.

Наявний в матеріалах справи диск із аудіо-записом розмови ОСОБА_12 та дружини ОСОБА_9 не може бути прийнятий до уваги у якості допустимого доказу, оскільки отриманий всупереч вимогам КПК, з огляду на застереження Конституційного Суду України, викладені в рішенні № 12-рп/2011 від 20.10.2011 року ( т. 3 а.с. 101).

Свідок ОСОБА_18 , водій автомобіля «Маzdа 3» д.н. НОМЕР_3 показав, що 9 квітня 2014 року, приблизно о 20 год. 10 хв., він на власному автомобілі повертався додому. На передньому пасажирському сидінні у нього знаходився його знайомий ОСОБА_19 , якого він підвозив. Рухався по середній смузі в напрямку с. Розсошенці зі швидкістю приблизно до 50 км на год., збавляючи швидкість, оскільки на світлофорі мав намір звертати на вулицю Боженка. Йшов дощ, але видимість була нормальною. Вулиця була освітленою. Звернув увагу, що на зустрічній смузі інший автомобіль намагається уникнути наїзду на пішохода, який невідомо як опинився на шляху руху того, і по обстановці зрозумів, що зараз відбудеться зіткнення з ним, про що висловив свою думку вголос і різко вжив заходів до уникнення цього, загальмувавши та повернувши кермо різко вправо. Однак, зіткнення уникнути не вдалося. Автомобіль «Аudi А6» вдарив його в ліву частину спереду. Після зіткнення його автомобіль відкинуло вправо. Спрацювали подушки безпеки, в салоні автомобіля з`явився дим. Йому разом з пасажиром вдалося вийти з автомобіля. Після цього побачив, що на протилежній стороні стоїть розбитий автомобіль «Аudi А6», а по середині проїзної частини на роздільній смузі лежить потерпіла, якій перехожі надають допомогу, на що вони в першу чергу звернули увагу. Тільки потім він подивився на автомобіль «Аudi А6», який був учасником ДТП і знаходився від його автомобіля на відстані приблизно 7 м. Побачив біля автомобіля двох чоловіків спортивної зовнішності, у яких були розбиті лоби. В що вони були одягнені, не пам`ятає, а лише пригадує, що на обох них були темні куртки. По їх поведінці йому здалося, що вони просто знайомі між собою і не більше. Хто із них перебував за кермом автомобіля «Аudi А6», він також не бачив, але в подальшому з`ясувалося, що автомобіль належить ОСОБА_9 і саме він розраховувався з ним за ремонт його автомобіля. На місце пригоди була викликана і прибула карета швидкої медичної допомоги, працівники якої констатували смерть потерпілої. Наголосив, що не бачив, йшла чи бігла потерпіла, з якого боку і в якому напрямку переходила проїжджу частину дороги, а бачив тільки як вона після наїзду на неї автомобіля падала на середину проїжджої частини дороги. Він також чітко не бачив, де саме на проїжджій частині вона знаходилась в момент наїзду на неї автомобіля «Аudi А6». Підкреслив, що потерпіла переходила проїжджу частину дороги у невстановленому для цього місці.

Проведеною у справі судово-медичною експертизою № 503 від 14.05.2014 року в свідка ОСОБА_18 виявлене тілесне ушкодження у вигляді: припухання м`яких тканин голови, яке утворилось від дії тупого обмеженого предмету, яким могли бути і виступаючі частини салону автомобіля, можливо в строк та при обставинах, вказаних ним і кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Вказаний свідок міг перебувати під час ДТП в якості водія автомобіля Мазда -3 д.н. НОМЕР_3 ( т. 2 а.с. 202-204).

Указаною експертизою враховано показання цього свідка, дані ним під час досудового розслідування. І останній, між іншим, тоді зазначав, що, на його думку, водієм автомобіля Ауді А6, який допустив ДТП, був ОСОБА_9 , у якого була більше розбита голова та якого возили на освідування.

Свідок ОСОБА_19 показав, що приблизно о 20 год. 10 хв. 09.04.2014 року він, повертаючись додому, їхав в автомобілі «Маzdа 3» під керуванням свого знайомого ОСОБА_18 по вулиці Фрунзе в м. Полтаві в напрямку с. Розсошенці. На вулиці йшов дощ і він не звертав уваги на те, що відбувалося на дорозі аж доти, доки не почув голос останнього: «Ну приїхали». Коли підійняв голову, побачив, що вони рухались по середній смузі з невеликою швидкістю до 50 км/год та на їх передню частину автомобіля, перетнувши суцільну смугу, рухався інший автомобіль іноземного виробництва, який допустив із ними зіткнення. Удар прийшовся у їх ліву передню частину автомобіля, спрацювали подушки безпеки, звуку гальм не чув. Коли йому вдалось відчинити і вийти на вулицю, одразу ж підійшов до водійських дверей і допоміг вийти з автомобіля ОСОБА_18 . Після цього побачив, що на осьової лінії лежала потерпіла, якій надавали допомогу, і тільки після цього звернув увагу на автомобіль «Audi А6», з яким відбулось зіткнення і який знаходився на відстані не більше 15 м від нього. До нього автомобіль був повернутий задньою частиною. Зовнішнє освітлення, де стояв цей автомобіль було включене. З автомобіля, що скоїв зіткнення з ними вийшли два чоловіки, той, що вийшов з водійського місці тримався за голову, пізніше бачив його з забинтованою головою, але він зривав із себе пов`язку, на що йому робили зауваження. Також ця особа кричала, чому ніхто не надає допомоги. Пізніше його взяли під охорону працівники ДАІ та кудись возили. Інша особа, що була в тому транспортному засобі, стояла осторонь, її нікуди не возили, на ній тілесних ушкоджень не бачив. Наголосив, що саме водія автомобіля Ауді перев`язали та вивозили на певний час з місця пригоди працівники ДАІ. Також доповнив, що, знаходячись на місці пригоди, він знайшов мобільний телефон, який належав потерпілій та передав його працівникам міліції. Освітлення вулиці було нормальне, працювали ліхтарі. Пізніше на місці пригоди проводились відповідні заміри.

Свідок ОСОБА_20 , інспектор з організації дорожнього руху ВДАІ м. Полтави, в суді показав, що 9 квітня 2014 року, приблизно о 20-й год., від чергового він отримав повідомлення про ДТП на вулиці Фрунзе в м. Полтаві в районі зупинки громадського транспорту «Боженка». Одразу ж після цього, не більше ніж через 10 хв., він з напарником ОСОБА_21 прибув туди, де вже знаходився автомобіль швидкої медичної допомоги, від працівників якої він дізнався, що тяжко травмована дівчина, яка ще була живою і лежала на осьовій лінії проїжджої частини. На місці ДТП знаходились два автомобілі «Маzdа 3» і «Аudi А6», пошкоджені внаслідок зіткнення. На вулиці йшов сильний дощ. Водій автомобіля «Маzdа 3» сам підійшов до нього. А хто являється водієм іншого автомобіля, він з`ясував сам. Зокрема, чоловік з перемотаною головою сказав, що він водій і його возили на освідування інші працівники міліції.

Свідок ОСОБА_21 , інспектор відділу ДАІ з обслуговування м. Полтави показав, що разом з інспектором ОСОБА_20 того дня, приблизно о 20 год. 14 хв., від чергового ДАІ отримали повідомлення про ДТП на вулиці Фрунзе в м. Полтаві. Прибули на місце пригоди, де виявили потерпілу, яка лежала непритомною. На місці пригоди вже була карета швидкої медичної допомоги, в яку поклали потерпілу і вивезли з місця пригоди. Там він виявив мобільний телефон, як він припустив потерпілої, і спробував зателефонувати по одному із номерів, який був у списку. На дзвінки ніхто не відповів і тоді він передав телефон іншому працівнику ДАІ, який зміг зв`язатись з матір`ю загиблої та повідомити про цей факт. Через деякий час на місце пригоди прибув брат потерпілої, через якого вони встановили особу загиблої. Зазначив, що в той час, коли вони прибули на місце пригоди, на вулиці йшов дощ, дорожнє покриття було мокрим. На місці пригоди він бачив пошкоджені транспортні засоби автомобілі «Аudi А6» і «Маzdа 3», а також водія і пасажира автомобіля «Маzdа 3». Там він також бачив обвинуваченого та ще одного чоловіка, які стояли біля автомобіля «Аudi А6».

Свідок ОСОБА_22 , інспектор з оформлення ДТП, в суді показав, що 9 квітня 2014 року ввечері виїжджав для оформлення дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася на вулиці Фрунзе в м. Полтаві. Учасниками пригоди були автомобілі «Аudi А6» та «Маzdа 3». Обидва автомобілі були пошкоджені спереду. На час його прибуття на місце ДТП потерпіла вже знаходилась в кареті швидкої медичної допомоги і йому повідомили, що вона мертва. Водій автомобіля Ауді був з ознаками сп`яніння, інші працівники міліції возили його на освідування та встановили його особу. Підтвердив здійснені ним заміри на місці ДТП та внесення ним до документів відомостей про водіїв.

Свідок ОСОБА_23 , інспектор ДПС з обслуговування м. Полтави показав суду, що ввечері 9 квітня 2014 року він знаходився на службі і був викликаний на місце ДТП по вулиці Фрунзе в м. Полтаві. Коли прибув туди, то побачив, що там вже знаходились карета швидкої медичної допомоги, на проїжджій частині дороги лежала потерпіла, за межами проїжджої частини знаходився пошкоджений автомобіль «Аudi А6», в якому сидів ОСОБА_9 , а на проїжджій частині пошкоджений автомобіль «Маzdа 3». Він з`ясував, чи є на місці пригоди водій автомобіля, з вини якого сталося ДТП. Коли йому повідомили, що той знаходиться тут, він доставив його на освідування для встановлення факту його сп`яніння. При цьому його посадили на заднє сидіння службового автомобіля і повезли. У нього був різкий запах алкоголю з рота та він визнавав, що збив дівчину, при цьому вказуючи, що не встиг загальмувати, потім вона померла у нього на руках. Після освідування знову повернулися на місце пригоди. Дорожня обстановка на місці пригоди не була надто складна та дозволяла безпечно рухатись, однак видимість була погана, йшов дощ.

Свідок ОСОБА_24 , інспектор ДПС з обслуговування м. Полтави, в суді показав, що він разом з іншим інспектором 9 квітня 2014 року ввечері виїжджав на місце ДТП, яке знаходилося на проїжджій частині дороги навпроти меблевого кварталу по вулиці Фрунзе в м. Полтаві. Коли прибув туди, то побачив, що там знаходилися два пошкоджених автомобілі «Аudi А6» і «Маzdа 3» - учасники ДТП, потерпілої на місці пригоди вже не було. Він з інспектором ОСОБА_20 підійшли до автомобіля «Аudi А6», в якому на водійському місці за кермом сидів ОСОБА_9 і запропонували пересісти йому в службовий автомобіль, щоб поїхати на освідування. Він пересів. В що той був одягнений, він не пам`ятає. По дорозі до наркодиспансеру ні про що з ним не говорили. Він сам про себе говорив: «Що тепер буде, що я наробив?».

Свідок ОСОБА_25 , який працює сторожем по вулиці Фрунзе, 150 м. Полтави показав, що 9 квітня 2014 року, він перебував на чергуванні, на яке заступив, приблизно о 19 год. В той час йшов дуже сильний дощ, вулиця Фрунзе, де він знаходився під час чергування, освітлювалася. Коли трапилася ДТП, він не бачив, а бачив вже, коли там знаходилося багато людей і на чиюсь пропозицію викликав карету швидкої медичної допомоги. Після цього виходив на місце пригоди і бачив пошкоджені автомобілі «Аudi А6» і «Маzdа 3».

Свідок ОСОБА_26 , в суді показав, що ввечері 9 квітня 2014 року він повертався додому, йшов пішки. Почув удар від зіткнення автомобілів. Коли оглянувся, то побачив автомобілі «Аudi А6» і «Маzda 3», які знаходилися один від одного на відстані не більше 10 м, і біля багажника автомобіля «Аudi А6» стояв чоловік, а на проїжджій частині дороги лежала дівчина. Обличчя чоловіка, який стояв біля «Аudi А6» було в крові. У нього, як йому здалося, була розсічена брова. Цьому чоловікові на вигляд було до 30 років. Цей чоловік при ньому сів в автомобіль «Аudi А6» на заднє сидіння. До того як сісти в автомобіль «Аudi А6» цей чоловік підійшов до місця, де лежала потерпіла і взявся за голову. Пізніше його пересадили в автомобіль ДАІ. Більше на нього він уваги не звертав. Підійшли до потерпілої, яка була ще живою і стогнала та накрили її, оскільки на вулиці йшов сильний дощ. Викликали карету швидкої медичної допомоги і після її приїзду допомогли покласти потерпілу всередину карети.

Свідок ОСОБА_27 , під час допиту в суді показав, що того дня він був на роботі в мегаполісі «Меблевий квартал», що по вулиці Фрунзе в м. Полтаві, де на той час працював. Ввечері сидів в салоні біля вікна і почув сильний удар від зіткнення автомобілів. Підійшов до вікна і побачив, що зіткнулися автомобілі «Аudi А6» і «Маzda 3». Останній автомобіль стояв посеред дороги, а «Аudi А6» біля парковки. З вікна бачив на місці пригоди багато людей, а також потерпілу, яка лежала посеред дороги.

Свідок ОСОБА_28 , керівник служби, де працює обвинувачений, показав, що ввечері 9 квітня 2014 року, близько 20 год. 15 хв., йому зателефонував обвинувачений ОСОБА_9 і повідомив, що він вчинив ДТП на вулиці Фрунзе, не назвавши точного місця, внаслідок чого загинула людина. Він також повідомив, що його службове посвідчення знаходиться у ОСОБА_12 . Він зразу ж викликав таксі, щоб їхати на місце пригоди і зателефонував останньому, щоб з`ясувати точну адресу, де сталася пригода. Той йому повідомив і він зразу ж поїхав, заїхавши по дорозі до ОСОБА_12 , щоб забрати посвідчення обвинуваченого. В ході короткого спілкування з ОСОБА_12 той йому повідомив, що в момент пригоди він знаходився в салоні автомобіля «Аudi А6» на передньому пасажирському сидінні. На місце пригоди прибув приблизно о 20 год. 45 хв. На вулиці йшов дощ. ОСОБА_9 на місці пригоди не було. Через деякий час туди прибули працівники військової прокуратури та міліції, які довго визначались з питаннями підслідності кримінального провадження. Пізніше на місці пригоди він побачив також і ОСОБА_9 , який сидів на задньому сидінні автомобіля «Аudi А6», а на місці водія сидів військовий прокурор. У ОСОБА_9 на обличчі бачив тілесні ушкодження та кров, сам він перебував у пригнічено-подавленому стані і не був емоційним. Після огляду місця пригоди всі вони поїхали до Октябрського райвідділу міліції. Було це приблизно опівночі. Ні на місці пригоди, ні по дорозі до райвідділу він із ОСОБА_9 не спілкувався.

Свідок ОСОБА_29 , фельдшер швидкої медичної допомоги, показав, що того вечора він в складі бригади швидкої медичної допомоги виїжджав на місце пригоди. Пам`ятає, що тоді був сильний дощ. Прибувши, вони забрали з місця пригоди потерпілу, не помітивши, що вона вже була мертвою, оскільки із-за сильного дощу не могли оглянути її на місці виявлення, і поїхали. На місці ДТП він особисто нікому допомоги не надавав.

Свідок ОСОБА_30 , фельдшер швидкої медичної допомоги показав, що він того вечора також виїжджав на місце пригоди, де бачив пошкоджені автомобілі «Аudi А6» і «Маzda 3». На місці пригоди було надано невідкладну допомогу водію автомобіля «Аudi А6» ОСОБА_9 , який на той час сидів в цьому автомобілі на місці водія, зокрема обробили його рану на лобі. Інших ушкоджень не бачив. Потерпілої на місці пригоди вже не було, так як її забрала інша карета швидкої медичної допомоги, яка на місце пригоди прибула раніше.

Свідок ОСОБА_31 , лікар швидкої медичної допомоги показала, що 09.04.2014 року увечері в складі бригади швидкої медичної допомоги прибула за викликом на ДТП на вулицю Фрунзе м. Полтави для надання допомоги водію одного з автомобілів, який був учасником пригоди. На місці пригоди підійшли до автомобіля Ауді, в якому на місці водія сидів ОСОБА_9 , більше там нікого не було. У нього був забій та розсічення в області лоба. Від госпіталізації він відмовився та зривав накладені на місце рани пов`язки, мав ознаки алкогольного сп`яніння. Чи повідомляв він обставини ДТП не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_32 , який у 2014 році обіймав посаду Полтавського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері показав суду, що 09.04.2014 року увечері йому зателефонував прокурор міста та повідомив, що по вулиці Фрунзе м. Полтави трапилась ДТП та в одному з автомобілів були військовослужбовці. Приблизно о 23 годині він прибув на місце події, що знаходилось неподалік автосалону Вольво. На місці події він бачив ОСОБА_9 та возив його на освідування, він був у стані сп`яніння. Далі він передав його поліції. На його запитання, ОСОБА_9 визнавав, що напередодні вживав спиртне з компанією в районі села Щербані, Полтавського району. Дорогою він говорив: «Що я зробив, я вбив людину», при цьому визнавав, що внаслідок дощу, поганої видимості та засліплення фарами зустрічного автомобіля не побачив дівчини. В райвідділі міліції ОСОБА_9 говорив йому, що за кермом був саме він. При цьому не говорив, що не пам`ятає обставин ДТП, а визнавав, що саме він його скоїв, відповіді на питання давав послідовно, хвилювався. При огляді місця події він з`ясував, що автомобіль ОСОБА_9 після наїзду на пішохода виїхав на зустрічну смугу руху і допустив зіткнення з іншим автомобілем.

Свідок ОСОБА_33 показав суду, що до 2010 року працював разом зі ОСОБА_9 , характеризує його з позитивного боку. Зазначив, що останній керував автомобілем іноземного виробництва та нікому керма не передавав. Випадків керування ним автомобілем в нетверезому стані не помічав. Свідка ОСОБА_34 також характеризує з позитивного боку, останній мав автомобіль вітчизняного виробництва з механічною коробкою передач, його він ніколи не бачив за кермом іномарки. Після ДТП ОСОБА_9 при зустрічах нічого про вказану подію не говорив.

Крім того, потерпілий ОСОБА_35 під час допиту в суді показав, що близько 22 год. 9 квітня 2014 року йому зателефонувала мати і повідомила, що на вулиці Фрунзе в м. Полтаві сталася ДТП, внаслідок якого загинула його сестра. Він одразу ж приїхав на місце пригоди. Там були працівники ДАІ, які повідомили йому, що труп його сестри вже вивезли з місця пригоди. На місці пригоди він побачив розбиті автомобілі «Маzdа 3» та «Аudі А6». Був присутній при проведенні відповідних замірів, які відповідали складеній схемі ДТП. Освітлення вулиці було достатнє з обох боків, проїзна частина мокра, була мряка. Потім він поїхав в міське управління міліції, де бачив обвинуваченого ОСОБА_9 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, якого супроводжували працівники міліції. Обвинувачений відмовлявся давати свідчення. На запитання батька потерпілої, чи то він вбив дитину, ОСОБА_9 відповів: «Так що мені тепер застрелитися». На лобі останнього бачив ушкодження. Цивільного позову він не заявляв.

Потерпіла ОСОБА_6 показала суду, що 09.04.2014 року приблизно о 20 годині їй зателефонувала донька ОСОБА_11 , яка проживала в АДРЕСА_2 і працювала поряд через дорогу стоматологом. За пару хвилин дзвінок обірвався, а приблизно о 21.35 годин їй зателефонували працівники міліції та повідомили, що її донька втрапила в ДТП. Тоді вона одразу зателефонувала сину ОСОБА_36 , який виїхав на місце. Потім і вона з чоловіком прибули до Полтави та поїхали до райвідділу міліції, де перебував обвинувачений ОСОБА_9 , який не заперечував свою провину в ДТП, мав явні ознаки сп`яніння, поводився неадекватно. На запитання її чоловіка про те, чи він це вчинив і як це сталося, він відповів: «Так що мені тепер застрелитись» і показав відповідний жест. В подальшому батько ОСОБА_9 просив у неї вибачення та відшкодував заподіяну шкоду в сумі 200 000 грн., тому цивільний позов просили залишити без розгляду.

Потерпілий ОСОБА_5 батько загиблої показав суду, що 09.04.2014 року приблизно о 21.40 год дружина повідомила, що їх донька в м. Полтава втрапила в ДТП і загинула. Тоді вони з Лубен одразу прибули до Полтави в райвідділ міліції. Там побачили ОСОБА_9 , який визнавав, що допустив дорожньо-транспортну пригоду, повідомляючи, що рухався зі швидкістю 60км/год на зелений сигнал світлофора. Далі, коли він запитав ОСОБА_9 «Що ти наробив?», він відповів: «Ну і що ти тепер хочеш, щоб я застрелився». На лобі у нього бачив кров та тілесні ушкодження, пов`язки не було, мав явні ознаки алкогольного сп`яніння. В подальшому батько ОСОБА_9 зустрічався із ними та повідомляв, що знає, що його син винен, але зробить все можливе, що зробити його невинуватим, потім відшкодував їм 200 000 грн. під розписку.

Свідок ОСОБА_13 підтвердив, що є військовослужбовцем та співробітником ОСОБА_9 09.04.2014 року він разом із ОСОБА_37 та ОСОБА_9 на автомобілі останнього марки Ауді А6 та під його керуванням увечері їздили на околицю села Розсошенці, де з останнім вживали спиртні напої, зокрема горілку і коньяк. Потім йому стало зле. ОСОБА_9 на вигляд теж було погано. Як дістався додому не пам`ятає. В подальшому питав у ОСОБА_9 про те, що сталося, на що він відповідав, що не пам`ятає. При ньому ОСОБА_9 нікому кермо не передавав.

Свідок ОСОБА_38 відповідно до ст. 63 Конституції України від дачі показань щодо свого чоловіка відмовилась.

Між тим, ніким не оспорюється, що власником автомобіля «Аudi А6» д. н. з. НОМЕР_2 є обвинувачений ОСОБА_9 та відомості щодо передачі ним кому-небудь права керування цим транспортним засобом 19.04.2014 року відсутні.

Згідно висновку № 20-492 від 29 липня 2014 року судової імунологічної експертизи генетичні ознаки (ДНК-профіль) слідів крові, виявлених на вирізці із переднього пасажирського сидіння, у змиві з рульового колеса, у змиві з порогу водія, у змиві з накладки збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка крові ОСОБА_9 та не збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка крові ОСОБА_11 та з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка крові ОСОБА_12 .
Генетичні ознаки (ДНК-профіль) слідів крові, виявлених у змиві з лобового скла навпроти водія, збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка крові ОСОБА_12 та не збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка крові ОСОБА_11 та з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка крові ОСОБА_9 .
Водночас, походження слідів крові на вирізці із переднього пасажирського сидіння, на вирізці із спинки переднього пасажирського сидіння, у змиві з рулевого колеса, у змиві з порогу водія, у змиві з накладки від ОСОБА_11 , ОСОБА_12 виключається (т. 2 а. с. 47-71).

Відповідно до висновку судової імунологічної експертизи № 373 від 19 травня 2014 року об`єкти схожі на волосся, вилучені з лобового скла автомобіля «Аudi А6», об`єкти, вилучені з переднього пасажирського сидіння, є волоссям людини і походять з голови. Волосся в об`єктах схоже між собою та із зразками волосся з голови обвинуваченого ОСОБА_9 і відрізняється від зразків волосся з голови свідка ОСОБА_12 та від зразків волосся, вилучених із гребінця-щітки, який належав загиблій ОСОБА_11 за основними морфологічними ознаками. Походження волосся, яке вилучене з лобового скла та переднього пасажирського сидіння з голови ОСОБА_9 не виключається (т. 2 а. с. 240-251).

Наявність в автомобілі волосся ОСОБА_9 , в тому числі на передньому пасажирському сидінні закономірно пояснюється тим, що вказаний автомобіль є власністю останнього та він ним тривалий час користувався, зокрема, безпосередньо після досліджуваного ДТП сідав на це сидіння і певний час здійснював пошук своїх документів.

З викладених міркувань, позаяк не є достовірним та допустимим, суд відхиляє висновок експертів № 109,110/15/18523/15-52, 18524/15-52 від 05.11.2015 року про неспроможність з технічної точки зору показань свідка ОСОБА_12 щодо механізму отриманих ним тілесних ушкоджень, а також про те, що заподіяні ОСОБА_9 тілесні ушкодження характерні для пасажира переднього сидіння автомобіля Ауді А6 д.н. НОМЕР_2 ( т. 3 а.с. 211-229).

При цьому суд зважає на те, що означена експертиза проводилась більш ніж через півтора року після події кримінального правопорушення, на експертизу безпосередньо не направлялись обвинувачений ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_12 , а також автомобіль Ауді А6 д.н. НОМЕР_2 , не проводилось динамічного моделювання, не встановлено механізму утворення тілесних ушкоджень співвідносно до внутрішніх частин автомобіля, не визначено величини кута знаходження автомобілів Ауді А6 та Мазда по відношенню одне до одного, не вказано про різновид та напрямок дії інерційних сил на кожну особу, а також не в повній мірі враховано показання свідка ОСОБА_39 , що під час ДТП він групувався та міг отримати садна лоба об виступаючу частину сонцезахисного козирька з місця пасажира, отримані висновки не підтверджуються трасологічними дослідженнями, а обвинувачений ОСОБА_9 вочевидь міг отримати значні синці правої руки та правої частини тулуба з місця водія об бардачок-підлокітник між передніми сидіннями, що передбачений конструкцією автомобілів Ауді А-6 ( т. 4 а.с. 24).

Відтак, цією експертизою достовірно не спростовані висновки попередньої судово-медичної експертизи № 722 від 23.05.2014 року, згідно з якою тілесні ушкодження, наявні в обвинуваченого ОСОБА_9 могли утворитися в строк та при обставинах керування ним автомобілем «Ауді А6» д.н. НОМЕР_2 під час дорожньо-транспортної пригоди 09 квітня 2014 року ( т. 2 а.с. 198-199).

Між тим, надані суду потерпілою стороною фотознімки вочевидь не виключають можливість отримання ОСОБА_9 тілесних ушкоджень правої частини голови при взаємодії з розбитим до середини та дещо увігнутим лобовим склом, внаслідок дії «загальновідомої центробіжної сили» після різкого виїзду вліво на зустрічну смугу руху та зіткнення із автомобілем Мазда, для чого у обвинуваченого не виявлено вагомих об`єктивних перешкод всередині салону, а його стан сильного сп`яніння, для якого характерна м`язова неузгодженість, міг навпаки лише цьому сприяти ( т. 4 а.с. 25).

Тому клопотання сторони обвинувачення про відхилення висновку експертів № 109,110/15/18523/15-52, 18524/15-52 від 05.11.2015 року є слушним ( т. 4 а.с. 95-97).

З викладених вище міркувань суд відхиляє і висновки комплексних комісійних судово-медичних та транспортно-трасологічних експертиз № 96/495 від 19 червня 2014 року, згідно яких на момент ДТП свідок ОСОБА_12 знаходився за кермом автомобіля «Аudi А6» д. н. з. НОМЕР_2 (т. 1 а. с. 138-175), а тілесні ушкодження, заподіяні ОСОБА_9 , є характерними для пасажира переднього сидіння автомобіля «Аudi - А6» д. н. з. НОМЕР_2 (т. 1 а.с 96-137).

Суд при цьому також приймає до уваги твердження сторони обвинувачення про те, що у висновках указаних експертиз відсутні посилання на нормативні акти, методики, перелік літератури, опис процесу дослідження та обґрунтування наданих висновків, динамічне моделювання з огляду на очевидну дію відцентрової сили (при різкому повороті вліво, зіткненні автомобілів та подальшому їх відкиданні і розкручуванні). Відтак, ці експертизи є неприйнятними, а врахуванню підлягають інші наведені докази, які є належними, допустимими і взаємоузгодженими.

Також судом враховується правова позиція Верховного суду, викладена в постанові від 19.05.2020 року у справі № 490/10025/17, згідно якої, у разі, коли водій на момент, коли йому дозволено розпочати рух, виявляє на смузі свого руху перешкоду, наприклад пішохода, це не дає йому права не звертати уваги на це і продовжувати рух, ігноруючи перешкоду. Причина, через яку створена небезпека для руху, не має значення, якщо встановлено, що водій мав можливість її вчасно виявити.

Виходячи з висновку судово - автотехнічної експертизи № 25 від 21 листопада 2014 року, водій автомобіля «Аudi А6» д. н. з. НОМЕР_2 ОСОБА_9 при умові прямолінійного напрямку руху його автомобіля мав технічну можливість шляхом термінового гальмування, тобто виконання вимог п. 12.3 «Правил дорожнього руху України», зупинити свій автомобіль до місця наїзду на пішохода, тобто уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_11 . Дії водія ОСОБА_9 не відповідали вимогам п. п. 10.1, 12.3 «Правил дорожнього руху України» і знаходилися з технічної точки зору в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою (т. 3 а. с. 83-90).

Оцінюючи висновок вказаної експертизи, суд убачає, що він виконаний уповноваженою особою експертом за спеціальністю 10.1 «дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди», на підставі постанови про призначення експертизи, із попередженням експерта про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, у ньому відображена науково обґрунтована характеристика процесу ДТП у всіх її фазах, об`єктивні причини ДТП та поведінка окремих її учасників. Вихідні дані для проведення експертизи, в тому числі експериментальні, здобуті в установленому законом порядку під час проведення слідчих дій. Відтак підстави визнання вказаного висновку недопустимим доказом відсутні.

Отже матеріалами даного кримінального провадження встановлено механізм ДТП; швидкість руху автомобілів, параметри руху транспортних засобів та пішохода до моменту ДТП; місце зіткнення автомобілів (місце наїзду на пішохода, на перешкоди); достатні докази щодо перебування ОСОБА_9 у момент ДТП за кермом власного автомобіля Ауді А6 д.н. НОМЕР_2 в стані сильного алкогольного сп`яніння та його технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_11 , невідповідність діяння обвинуваченого як учасника ДТП вимогам Правил дорожнього руху України, які знаходились у причинному зв`язку з загибеллю потерпілої.

ІV. МОТИВИ ПРИЗНАЧЕННЯ ПОКАРАННЯ

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості злочину, який хоча і відноситься до необережних, проте потягнув смерть потерпілої та є тяжким.

Не залишається при цьому поза увагою суду і віктимна поведінка самої потерпілої, яка, будучи пішоходом, допустила перехід проїзної частини у недозволеному місці, в нічний час, за дощової погоди, розмовляючи по мобільному телефону.

Крім того, суд бере до уваги особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину, позитивно характеризується, на обліках нарколога та психіатра не перебуває, працює військовослужбовцем та є учасником бойових дій в зоні АТО.
Згідно ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є: добровільне відшкодування шкоди та участь в бойових діях в зоні АТО.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Ці обставини дають суду підстави вважати, що справедливим буде покарання у виді позбавлення волі на рівні наближеному до середньої межі санкції ч. 2 ст. 286 КК України , яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

V. ВИРІШЕННЯ ЦИВІЛЬНОГО ПОЗОВУ

Заявлений у справі цивільний позов на суму 200 000 грн. на відшкодування моральної шкоди (т. 1 а.с. 66-67) підлягає залишенню без розгляду за письмовою заявою потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (т. 2 а.с. 38).

VI. МОТИВИ ІНШИХ РІШЕНЬ СУДУ

Судові витрати підлягають стягненню із обвинуваченого, а долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили необхідно обрати особисте зобов`язання. Підстави для негайного обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою відсутні, оскільки вирок не набрав чинності, а прокурором не наведено ризиків ухилення обвинуваченого від суду та перешкоджання судовому розгляду, з огляду на те, що останній регулярно з`являвся для участі у розгляді даної справи, фактів його впливу на потерпілих чи свідків, а також намірів ухилення від суду не встановлено.
Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_40 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

До набрання вироком законної сили обрати обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід особисте зобов`язання, поклавши на нього обов`язки: прибувати до суду за викликами та не виїздити за межі України без дозволу суду.

Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_9 рахувати з моменту його затримання після набрання даним вироком законної сили.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди залишити без розгляду за їх заявою.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_9 на користь держави 16845 грн 12 коп. судових витрат на залучення експертів.

Речові докази: диски з відеозаписами з камер спостереження та слідчими діями залишити при справі, інші речові докази повернути за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано і може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через суд, який ухвалив рішення - протягом 30 днів з дня його проголошення.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, отримати в суді копію вироку, а також ознайомитись із журналом судового засідання та подати на нього письмові зауваження.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1