13.07.2020 Єдиний унікальний № 371/574/20
Провадження №1-кп/371/113/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2020 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миронівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 квітня 2020 року за № 0000221, по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Шандра Миронівського району Київської області, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , українки, громадянки України, з середньо освітою, не одруженої, не працюючої, має на утриманні малолітніх дітей, раніше не судиму,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14 січня 2020 року ОСОБА_5 знаходилась на своєму робочому місці в магазині «Новоселиця», що по вулиці П. Борисенка, 159 А, села Маслівка Миронівського району Київської області.
Того ж дня, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, до вказаного магазину, з метою купівлі товару зайшов ОСОБА_4 , який дістав власну платіжну банківську картку № НОМЕР_2 , емітентом якої є ПАТ КБ «ПриватБанк», видану на його прізвище та за допомогою стаціонарного терміналу встановленого в магазині розпочав розрахунок за куплений товар на суму 69 гривень 00 копійок вводячи при цьому пін - код, який помітила та запам`ятала ОСОБА_5 .
В цей час, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на заволодіння вказаної банківської карти.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, скориставшись необачністю ОСОБА_4 викрала банківську картку, що належать останньому, а саме: платіжну картку № НОМЕР_2 , емітентом якої є ПАТ КБ «ПриватБанк», видану на його прізвище та поклала її до власної кишені верхнього одягу.
В подальшому, по закінченню робочого часу, ОСОБА_5 з викраденою банківською карткою № НОМЕР_2 , яка видана ОСОБА_4 , та яка в силу вимог ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», та ст. 200 Кримінального кодексу України - є офіційними документом, залишила місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядилася на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_5 своїми діями, які виразилися у викраденні офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів, вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 357 КК України.
Крім цього, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_4 , які знаходились на рахунку банківської карти № НОМЕР_2 емітентом якої є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк».
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, таємно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в період часу з 17 січня 2020 року по 11 лютого 2020 року, ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні магазину «Новоселиця», що по вулиці П.Борисенка, 159 А, села Маслівка Миронівського району Київської області, користуючись карткою ОСОБА_4 , виконала операції по розрахунку грошових коштів за куплений собі товар на загальну суму 1247 (одна тисяча двісті сорок сім) гривень 50 копійок.
Продовжуючи свої об`єднані єдиним злочинним наміром протиправні дії ОСОБА_5 , 10 лютого 2020 року точного часу органом досудового розслідування не встановлено, з викраденою банківською карткою ОСОБА_4 , на громадському транспорті поїхала в місто Канів Черкаської області, де прибувши до банкомату ПАТ КБ «ПриватБанк», що за адресою: вулиця 206-ї Дивізії, 13, місто Канів Черкаської області, та користуючись карткою ОСОБА_4 , виконала операцію по зняттю грошових коштів готівкою в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.
Після цього, продовжуючи свої об`єднані єдиним злочинним наміром протиправні дії ОСОБА_5 , 10 лютого 2020 року точного часу органом досудового розслідування не встановлено, перебуваючи в приміщенні магазину «Продукти 889», що по вулиці Героїв Дніпра, 2/1, місто Канів Черкаської області, користуючись карткою ОСОБА_4 , виконала операції по розрахунку за куплений собі товар на загальну суму 1776 (одна тисяча сімсот сімдесят шість) гривень 00 копійок та за цією ж адресою користуючись карткою ОСОБА_4 , за допомогою банкомату ПАТ КБ «ПриватБанк» виконала операцію по зняттю грошових коштів готівкою в сумі 500 (п`ятсот) гривень.
Разом з тим, продовжуючи свої об`єднані єдиним злочинним наміром протиправні дії ОСОБА_5 , 11 лютого 2020 року точного часу органом досудового розслідування не встановлено, перебуваючи в приміщенні магазину «Новоселиця», що по вулиці П.Борисенка, 159 А, села Маслівка Миронівського району Київської області, користуючись карткою ОСОБА_4 , виконала операції по розрахунку за куплений собі товар на суму 100 (сто) гривень.
Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_5 , завдала потерпілому ОСОБА_4 , майнову шкоду на суму 8 623 (вісім тисяч шістсот двадцять три) гривні 50 (п`ятдесят) копійок.
Таким чином, ОСОБА_5 здійснила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 185 КК України.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнала повністю, щиро розкаялася, підтвердила обставини вчинення кримінальних правопорушень, викладені вище та при цьому показала, що дійсно 14 січня 2020 року знаходилась на своєму робочому місці в магазині «Новоселиця» за адресою вул. П.Борисенка, 159-А, с. Маслівка Миронівського району Київської області. До вказаного магазину зайшов ОСОБА_4 купував товар та розраховувався платіжною карткою, причому вводячи пін-код картки на терміналі. Вона побачила і запам`ятала цей пін-код, причому платіжну картку вона не повернула ОСОБА_4 , а поклала до кишені свого верхнього одягу. Надалі в період часу з 17 січня 2020 року по 11 лютого 2020 року, вона почала використовувати вказану платіжну картку у своїх цілях маючи намір повністю заволодіти коштами наявними на картці. Спочатку, 17 січня 2020 року перебуваючи в приміщенні магазину «Новоселиця», користуючись карткою ОСОБА_4 , виконала операції по розрахунку за куплений собі товар на загальну суму 1247 (одна тисяча двісті сорок сім) гривень 50 копійок. Потім 10 лютого 2020 року, з викраденою банківською карткою ОСОБА_4 , поїхала в місто Канів Черкаської області, де в банкоматі ПАТ КБ «ПриватБанк», що за адресою: вулиця 206-ї Дивізії, 13, місто Канів Черкаської області, та користуючись карткою ОСОБА_4 , виконала операцію по зняттю готівки в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень. Надалі, 10 лютого 2020 року, перебуваючи в приміщенні магазину «Продукти 889», що по вулиці Героїв Дніпра, 2/1, місто Канів Черкаської області, користуючись карткою ОСОБА_4 , виконала операції по розрахунку за куплений собі товар на загальну суму 1776 (одна тисяча сімсот сімдесят шість) гривень 00 копійок та за цією ж адресою користуючись карткою ОСОБА_4 , за допомогою банкомату ПАТ КБ «ПриватБанк» виконала операцію по зняттю грошових коштів готівкою в сумі 500 (п`ятсот) гривень. Також, 11 лютого 2020 року, перебуваючи в приміщенні магазину «Новоселиця», що по вулиці П.Борисенка, 159 А, села Маслівка Миронівського району Київської області, користуючись карткою ОСОБА_4 , виконала операції по розрахунку за куплений собі товар на суму 100 гривень.
Під час розгляду даного кримінального провадження, 01.07.2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень».

Згідно п.п. 6 п. 4 розділу Прикінцеві та перехідні положення цього Закону у кримінальних провадженнях про злочини, які визначено як кримінальні проступки, що на день набрання чинності цим Законом призначені до судового розгляду чи перебувають на його розгляді, судовий розгляд здійснюється судом на загальних підставах з урахуванням вимог статей 381, 382 Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно вимог КК України в редакції яка діє на час розгляду справи ч. 1 ст. 185 КК України віднесено до кримінальних проступків.

Системний аналіз положень вказаного п.п. 6 п. 4 розділу Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» та п.п. 3 п. 4 розділу Прикінцевих та перехідних положень цього закону свідчить, що з урахуванням неможливості виділу кримінального проступку без шкоди для подальшого судового розгляду кримінального провадження дане провадження слід розглядати на загальних підставах.

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченої та вивчення доказів, які характеризують її особу.
Суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_5 , знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а її дії органами досудового розслідування за ч. 1 ст. 357 КК України як викрадення документа, вчинене з корисливих мотивів та за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), кваліфіковані правильно.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
У ході кримінального провадження суд вважає за можливим визнати у відповідності до ст. 66 КК України - щире каяття обвинуваченої у вчинених кримінальних правопорушеннях, активне сприяння у розкритті кримінальних правопорушень, повне визнання своєї вини, наявність на її утриманні двох неповнолітніх дітей - обставинами, що пом`якшують покарання за скоєне.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінальних правопорушень щодо особи похилого віку.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченої: її вік, стан здоров`я, соціальне становище, відсутність даних про перебування на профілактичному обліку у лікаря психіатра та нарколога, в цілому позитивну характеристику за місцем проживання.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченої після вчинення кримінальних правопорушень, її щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 (в редакції чинній на час ухвалення вироку) КК України у виді обмеження волі, із застосування положень ст. 70 КК України.
Разом з тим, з огляду на викладене, суд вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без реального відбування призначеного судом покарання і у відповідності до ст. 75 КК України за можливе прийняти рішення про звільнення обвинуваченої від відбування основного покарання, з випробуванням, з іспитовим строком, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинять нових кримінальних правопорушень і виконає покладені на неї обов`язки.
Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

На час ухвалення вироку санкція ч. 1 ст. 185 КК України передбачає більш мяке покарання в порівнянні з санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення. Зокрема позбавлення волі на строк до 3 років змінено на обмеження волі на строк до 5 років.

Таким чином, з врахуванням положень ст. 58 Конституції України суд дійшов висновку, що при призначенні покарання обвинуваченій слід застосовувати санкцію передбачену ч. 1 ст. 185 КК України в редакції, що діє з 01.07.2020.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_4 підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 56 КПК України, протягом кримінального провадження потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.
Частина 1 ст. 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно з правилами ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
В судовому засіданні встановлено, що потерпілому майнову шкоду завдано злочинними діями обвинуваченої.
Розмір позовних вимог в сумі 8623 гривні 50 копійок не оспорюється обвинуваченою, цивільний позов визнається.
В рахунок відшкодування спричиненої майнової шкоди кошти в сумі 8623 гривні 50 копійок підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4 .
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжні заходи обвинуваченій не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 (в редакції чинній на час ухвалення вироку) КК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити покарання:
за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком 1 /один/ рік;
за ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком 2 /два/ роки;
Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого призначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді обмеження волі на строк 2 /два/ роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, якщо вона протягом іспитового строку строком у один рік не вчинить нового кримінального правопорушення.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_4 - 8623 (вісім тисяч шістсот двадцять три) гривні 50 (п`ятдесят) копійок матеріальної шкоди.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченій та надіслати потерпілому.
Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Згідно з частиною другою ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: (підпис) ОСОБА_1

З оригіналом згідно.
Суддя: ОСОБА_1