Справа № 991/4485/20
Провадження1-кс/991/4626/20
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви ОСОБА_2 про злочин, -
ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_2 , у якій він просить слідчого суддю зобов`язати уповноважену особу Національного антикорупційного бюро України внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань згідно його заяви про злочин від 20.05.2020.
У доданій до скарги заяві, ОСОБА_2 зазначив, що групою осіб було вчинено злочини, передбачені ст.ст. 111,255,256,296,364,365,366,367,375,384 КК України, в зв`язку з чим заявник просив внести відповідні відомості до ЄРДР, надати заявнику витяг з ЄРДР та пам`ятку про права потерпілого та допитати заявника під протокол, надавши можливість долучати докази.
В тексті заяви йдеться про інспекторів патрульної поліції, без зазначення прізвищ, які за свідченням заявника вчинили хуліганство, суддю ОСОБА_3 , яка постановила завідомо неправосудне рішення та про члена Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя ОСОБА_4 , яка залишила без розгляду скаргу заявника відносно судді ОСОБА_3 .
Заявник зазначив, що корупційні злочини, вчинені суддями мають ознаки злочину передбаченого ст. 364 КК України, а тому підслідні НАБУ, у зв`язку з чим він звернувся зі скаргою до слідчого судді Вищого антикорупційного суду.
Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування регламентовано главою 26 КПК України, параграф № 1, ст.ст. 303-308 цього Кодексу.
Як вбачається зі скарги, заявник просить зобов`язати уповноважених осіб НАБУ згідно ст. 214 КПК України порушити кримінальне провадження згідно його заяви від 20.05.2020.
Положеннями п.1 ч.1 ст.303 КПК України визначено, що під час досудового розслідування може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Проте з доданих до скарги матеріалів не вбачається доказів на підтвердження факту звернення заявника із заявою про злочин до Національного антикорупційного бюро України, оскільки відсутня відмітка штемпелю вхідної реєстрації документів або копія квитанції про направлення поштового відправлення чи інші докази, що ставить під сумнів отримання такої заяви службовими особами НАБУ.
Відповідно до ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 КПК України.
Скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора подається за правилами ч. 2 ст. 132 КПК України до місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Згідно положень статті 33-1 Кримінального процесуального кодексу України Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-1 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України».

У примітці до ст. 45 КК зазначено, що корупційними злочинами вважаються:

а) злочини, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410 КК, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем;

б) злочини, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 366-1, 368-369-2 КК.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 статті 33-1 Кримінального процесуального кодексу України слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.

Інші суди, визначені цим Кодексом, не можуть розглядати кримінальні провадження щодо злочинів, які віднесені до підсудності Вищого антикорупційного суду (крім випадку, передбаченого абзацом сьомим частини першої статті 34 цього Кодексу).

22.09.2019 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо початку роботи Вищого антикорупційного суду» від 18.09.2019 № 100-IX, яким внесено зміни у пункт 202 розділу XI «Перехідні положення» КПК України.
Так, відповідно до п. 202 розділу XI «Перехідні положення» КПК України визначено, що підсудність Вищого антикорупційного суду, передбачена цим Кодексом як суду першої інстанції, суду апеляційної інстанції та слідчих суддів, поширюється на кримінальні провадження, відомості за якими про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань: 1) з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо початку роботи Вищого антикорупційного суду"; 2) до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо початку роботи Вищого антикорупційного суду", якщо досудове розслідування здійснюється або здійснювалося Національним антикорупційним бюро України та закінчено прокурорами Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.
З огляду на вказану норму можна зробити висновок, що слідчим суддям Вищого антикорупційного суду підсудні лише ті клопотання та скарги у кримінальних провадженнях, досудове розслідування за якими здійснює Національне антикорупційне бюро України.
Відповідно до ч. 5 ст. 216 КПК України детективи Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування злочинів, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-1, 368, 368-2, 369, 369-2, 410 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов передбачених п.1-3 ч.5 ст. 216 КПК України.

Зі скарги вбачається, що заявником зазначено про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.111,255,256,296,364,365,366,367,375,384 КК України.
Однак обставин, які б вказували на наявність будь-яких ознак наведених злочинів ОСОБА_2 не наведено, а здійснено лише перерахування статей Особливої частини Кримінального кодексу України.
Натомість заявником вказано про вчинення інспекторами поліції хуліганства та підроблення протоколу про адміністративне правопорушення, суддею ОСОБА_3 -винесення завідомо неправосудного рішення, а членом Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя ОСОБА_4 залишено без розгляду скаргу заявника відносно судді ОСОБА_3 , тобто про ознаки вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 296, 358, 375 КК України.
Проте статті 296, 358, 375 КК України не підслідні Національному антикорупційному бюро України, а відтак відповідно і не підсудні Вищому антикорупційному суду.
А тому досудове розслідування, як і внесення відомостей до ЄРДР про вчинення вказаних злочинів - не належить до компетенції Національного антикорупційного бюро України, яка чітко визначена законодавцем.

При цьому заявником свідомо зазначено в переліку злочинів ст. 364 КК України, без вказівки на обставини вчинення такого корупційного злочину, з метою самостійно визначити підслідність його заяви про злочин саме за НАБУ.
Проте підслідність чітко визначена законодавством, та не підлягає визначенню за вибором заявника.
Під підслідністю розуміється врегульована законом сукупність ознак кримінального провадження, на підставі яких конкретне кримінальне провадження підлягає розслідуванню тим чи іншим органом досудового розслідування.

Саме правила підслідності обумовлюють правильний розподіл кримінальних проваджень між окремими органами досудового розслідування.

В ст. 216 КПК України міститься перелік кримінальних правопорушень, розслідування яких відноситься до конкретних органів досудового розслідування. Тобто має місце предметна підслідність, де орган досудового розслідування визначається за характером вчиненого кримінального правопорушення, який обумовлюється його кваліфікацією.

Розподілення кримінальних проваджень між органами, які мають право розслідувати кримінальні правопорушення чітко встановлене Кримінальним процесуальним законом.

За наведених обставин слідчий суддя приходить до висновку, що заявником не наведено доказів на підтвердження підслідності його заяви НАБУ та відповідно підсудності за Вищим антикорупційним судом.
Статтею 94 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Порушення правил підсудності є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону (п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України).
Приписами ч.ч. 1-3 ст. 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК.
Отже, перевіривши й оцінивши відомості, зазначені у скарзі ОСОБА_2 , з метою постановлення законної і обґрунтованої ухвали, слідчим суддею встановлено непідсудність поданої скарги Вищому антикорупційному суду.
Статтею 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).
Правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства.
Право на повноважний суд встановлене статтею 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Статтею 1 Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» встановлено, що Вищий антикорупційний суд: здійснює правосуддя як суд першої та апеляційної інстанцій у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до його юрисдикції (підсудності) процесуальним законом.
Правила підсудності судових справ встановлені процесуальним законодавством з урахуванням сукупності юридичних ознак судової справи. На підставі цих ознак нормами КПК України визначено суд, який вправі і зобов`язаний розглянути справу і вирішити її по суті.
Завдяки правилам про підсудність насамперед реалізується право на розгляд і вирішення справи компетентним судом.
Слід також врахувати, що розгляд провадження судом з порушенням правил підсудності матиме наслідком розгляд справи неповноважним судом.
Отже, підсумовуючи вищевикладене, слідчий суддя наголошує на тому, що правові норми чинного законодавства України свідчать про те, що суди здійснюють розгляд тільки тих справ, скарг чи клопотань, які їм підсудні.
Аналогічної правової позиції дотримується і Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду у справах: № 991/781/19 (провадження № 11-сс/991/97/19) від 25.10.2019, № 991/776/19 (провадження № 11-сс/991/98/19) від 01.11.2019, № 991/1429/19 (провадження № 11-сс/991/162/19) від 14.11.2019.
Частиною 2 ст. 304 КПК України встановлено випадки, в яких скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора повертається слідчим суддею заявнику, зокрема, у випадку якщо скарга не підлягає розгляду у цьому суді.
За таких обставин, здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, слідчий суддя дійшов висновку, що скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення слід повернути заявнику, що не позбавляє права останнього звернутися з нею до місцевого суду за належною підсудністю.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 331, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви ОСОБА_2 про злочин від 20.05.2020 - повернути заявнику.
Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії відповідної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1