справа №176/496/20
провадження №1-кп/176/164/20
В И Р О К
Іменем України

09 квітня 2020 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

судового розпорядника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в місті Жовті Води, на підставі обвинувального акту, кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, утриманців не маючого, не маючої інвалідності, не військовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого за адресою квартира АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 29 травня 2019 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1020 гривень, що замінено ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2019 року на покарання у виді 60 годин громадських робіт і відбуто,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 лютого 2020 року за №0000137,-

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , законного представника потерпілого ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИВ:

26 лютого 2020 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, більш точний час не встановлено, ОСОБА_9 , перебував біля під`їзду №1, будинку АДРЕСА_2 , разом з малознайомим неповнолітнім ОСОБА_7 і побачив у останнього мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SM-J500H/DS(SEK)» білого кольору.

При цьому у обвинуваченого раптово виник злочинний умисел, направлений на заволодіння майном ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою наживи, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_4 попросив у ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SM-J500H/DS(SEK)» для здійснення телефонного дзвінку.

Продовжуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння вказаним мобільним телефоном, ОСОБА_4 поклав мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SM-J500H/DS(SEK)»до сумки, що була при ньому.

На прохання ОСОБА_7 повернути мобільний телефон ОСОБА_4 не відреагував,

При цьому, усвідомивши, що його дії спрямовані на заволодіння мобільним телефоном стали відкритими для ОСОБА_7 , ОСОБА_4 продовжив реалізацію свого злочинного умислу направленого на відкрите заволодіння мобільним телефоном марки «Samsung» моделі «SM-J500H/DS(SEK)».

Заволодівши викраденим та обернувши його в свою власність, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №850/20 від 06.03.2020, на загальну суму 1670,00 грн., а викраденим майном згодом розпорядився на власний розсуд.

16 березня 2020 року між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності законного представника потерпілого ОСОБА_8 , з одного боку, та захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , з другого боку, укладена угода про примирення.
Згідно даної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 186 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 .

Так, ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчинені даного кримінального правопорушення, внаслідок вчинення злочину ОСОБА_7 завдано майнову шкоду у розмірі 1670,00 грн., що у повному обсязі відшкодована. При цьому суду вказав, що відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Samsung» моделі «SM-J500H/DS(SEK)», що побачив у потерпілого біля під`їзду №1, будинку АДРЕСА_2 . Саме викрадений телефон був ним виданий працівникам поліції.

Потерпілий суду вказав що, ОСОБА_4 дійсно біля під`їзду №1, будинку АДРЕСА_2 відкрито заволодів його мобільним телефоном марки «Samsung» моделі «SM-J500H/DS(SEK)», який в подальшому йому було надано в органах поліції для впізнання і який визнано речовим доказом.

Законний представник неповнолітнього потерпілого зазначила, що повідомлення про вчинення злочину нею заявлено зі слів сина ОСОБА_7 і обставини в подальшому уточнювались.

Також, згідно укладеної угоди, сторони узгодили, що при її затвердженні обвинуваченому буде призначено покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Особисто всі учасники в засіданні підтвердили свою згоду на призначення зазначеного покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення зокрема і щодо затвердження угоди.

Статтею 468 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно із ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, яке йому пред`явлено, в повному обсязі визнає себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, у вчиненому щиро розкаюється, визнає фактичні обставини кримінального провадження встановлені на досудовому слідстві. Крім того зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України. Просив угоду про примирення затвердити та призначити йому узгоджене покарання.

Потерпілий ОСОБА_7 під час підготовчого судового засідання зазначив, що також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначенні п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України, і просив затвердити угоду про примирення від 16 березня 2020 року призначивши ОСОБА_4 узгоджене покарання.

Законний представник потерпілого ОСОБА_8 та захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 , просили суд затвердити угоду про примирення та призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання. Також вказали, що угода укладалась в їх присутності за згоди законного представника потерпілого.

Прокурор зазначила на відповідності укладеної між потерпілим та обвинуваченим угоди про примирення чинному законодавству. Вважала за необхідне її затвердити.

У підготовчому судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє свої права, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, а також наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, що роз`яснені судом. Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 зазначав, що вчинення ним злочину відбувалось саме за таких обставин, як зазначено в обвинувальному акті.

Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
При цьому, суд приймає як технічну помилку при складанні угоди про примирення, вказівку на кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.1 ст. 185 КК України, оскільки правова кваліфікація викладена правильна, а саме відкрите викрадення чужого майна і узгоджено вид та міру покарання саме за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України
Судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для примирення.

Обвинувачений ОСОБА_4 погодивсь на призначення узгодженого виду покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є рецидив злочину.
Узгоджені вид та міра покарання відповідають характеру і тяжкості обвинувачення, тобто загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.
За таких обставин, підстав для відмови у затвердженні угоди судом не встановлено.
Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення від 16 березня 2020 року, укладену між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності законного представника потерпілого ОСОБА_8 , з одного боку, та захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , з другого боку,і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 300 гривень необхідно стягнути із обвинуваченого на користь держави.

Цивільні позови у кримінальному проваджені не заявлено.
При вирішенні питання щодо речових доказів у даному кримінальному провадженні, відповідно ст. 100 КПК України, суд вважає, що мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SM-J500H/DS(SEK)» білого кольору, слід повернути потерпілому ОСОБА_7 .

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 100, 314, 371, 374, 468, 469, 473-475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 16 березня 2020 року, укладену між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності законного представника потерпілого ОСОБА_8 , з одного боку, та захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , з другого боку.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України, на ОСОБА_4 покласти обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У випадку невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 300 (триста) гривень.

Мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SM-J500H/DS(SEK)» білого кольору, повернути потерпілому ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляції через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій і прокурору.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1