Номер провадження: 11-кп/813/727/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисників: ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 з доповненнями та заперечення на неї прокурора на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 02.09.2019 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеса, громадянин України, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджений за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України, у кримінальному провадженні №0004365 від 31.10.2017 року,-

встановив:
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Оскаржуваним вироком ОСОБА_8 визнаний винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України та призначено покарання:
-за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 289 КК України у вигляді 7 років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 остаточно призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі без конфіскації майна.
ОСОБА_8 зараховано в строк відбуття покарання у вигляді позбавлення волі, строк попереднього ув`язнення з 17.11.2017 року до вступу вироку в законну силу, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_8 залишено у вигляді тримання під вартою.
Стягнуто з ОСОБА_8 процесуальні витрати в розмірі 988,70 гривень на користь держави.
Вироком суду вирішено питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні.
Як вбачається з вироку, 27.10.2017 року приблизно о 10 годині ОСОБА_8 , перебуваючи на розі вулиць Ватутіна та Мечникова в місті Одесі, умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав у ОСОБА_9 мобільний телефон, марки «НТС Desire 526 G Dual Sim», ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , вартістю 1500 гривень, з сім-картою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_3 , після чого з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив матеріальний збиток потерпілому на суму 1500 гривень.
Крім того, 30.10.2017 року, приблизно о 17 годині ОСОБА_8 , перебуваючи на розі вулиць Ватутіна та Прохорівській в місті Одесі, умисно, з корисливих мотивів, повторно, шляхом ривку, відкрито викрав майно, належне ОСОБА_10 , а саме: сумку чорного кольору, фірми «Найк», в якій знаходилось - мобільний телефон марки «Nokia 105», ІМЕІ - НОМЕР_4 , вартістю 400 гривень, спортивні штани з емблемою «Феррарі», шапка чорного кольору з надписом «ЛВ» та грошові кошти в сумі 100 гривень, однак незважаючи на те, що потерпілий став його переслідувати, з місця вчинення злочину зник, завдавши ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 500 гривень.
Крім того, ОСОБА_8 01.11.2017 року приблизно о 12 годині, перебуваючи на вул. 4-а Заводська в місті Одесі біля будинку №14, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, а поряд відсутні сторонні особи, діючи повторно, з корисливих мотивів, умисно, незаконно заволодів мопедом марки «Сузукі Летс2», вартістю 5371 гривень 20 копійок, номер шасі НОМЕР_5 , двигуна НОМЕР_6 з ключами в замку запалювання, який належить ОСОБА_11 , після чого з місця скоєння злочину зник, спричинивши потерпілому майнову шкоду на загальну суму 5371 гривню 20 копійок.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
Не погоджуючись з вироком, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та провести новий судовий розгляд, оскільки вважає його необґрунтованим, незаконним та суворим. Також зазначає, що судом першої інстанції не було враховано пом`якшуючу покарання обставину, а саме, що в нього на утриманні перебуває батько, який потребує допомоги та догляду. Крім того, обвинувачений посилається на те, що під час досудового розслідування зі сторони співробітників поліції відносно нього було застосовано фізичне та психологічне насилля, у зв`язку з чим він міг визнавати себе винуватим, а також йому не було надано кваліфіковану юридичну допомогу.
В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що висновки суду про доведеність його винуватості у вчиненні інкримінованих йому злочинів в судовому розгляді необгрунтовані, оскільки наведені стороною обвинувачення доводи не знайшли свого об`єктивного підтвердження. При цьому зазначає, що повідомляв суд про наявність особи на ім`я ОСОБА_12 , який заволодів мопедом потерпілого ОСОБА_11 та передав його обвинуваченому для продажу через знайомих на ринку, роль обвинуваченого зводилась лише до сприяння у продажу мопеда, однак суд на дав належної оцінки цій обставині. Не заперечуючи факту вилучення у нього належного потерпілому мопеда, вважає не доведеною наявність причинно-наслідкового зв`язку між його діями та викраденням мопеду. Також не погоджується обвинувачений із вироком в частині відкритого викрадення майна потерпілого ОСОБА_10 , оскільки в ході досудового розслідування не було проведено належним чином впізнання підозрюваного потерпілим. При цьому факт впізнання його потерпілим в судовому засіданні, на його думку, не відповідає вимогам ст. 355 КПК України. Вказує, що мобільний телефон потерпілого ОСОБА_10 він міг придбати і у інших осіб, після чого здав його ломбарду, а до грабежу він не причетний. Також він не викрадав мобільного телефону у ОСОБА_9 , який в суді не заперечував, що міг загубити мобільний телефон через необачність. Крім того, накладна про придбання потерпілим мобільного телефону не містить дати її видачі, а продавець мобільного телефону до суду не викликався.
Заперечення на апеляційну скаргу
Прокурор подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких вказує, що вирок районного суду є цілком законним, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 про те, що злочини не вчиняв, а кримінальне провадження сфальсифіковане не заслуговують на увагу, оскільки у матеріалах кримінального провадження достатньо доказів винуватості ОСОБА_8 , на які районний суд посилався у вироку.
Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.
В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений та його захисник підтримали доводи, наведені в апеляційній скарзі та просили задовольнити її в повному обсязі.
Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила вирок суду першої інстанції залишити без змін, підтримала свої заперечення на апеляційну скаргу.
Заслухавши суддю-доповідача; прокурорів, обвинуваченого, захисників, дослідивши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, матеріали кримінального провадження, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому, апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Мотиви апеляційного суду.
Згідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положення ст.ст.370, 373 КПК України регламентують, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього кодексу. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що вирок районного суду відповідає вимогам ст.374 КПК України, оскільки в ньому міститься формулювання обвинувачення та викладені висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України.
На підтвердження встановлених фактичних обставин щодо доведеності факту вчинення ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, суд першої інстанції обґрунтовано послався на показання потерпілих, свідків та письмові докази, надані стороною обвинувачення, які були досліджені судом.
Таким чином, матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстанції в достатній мірі дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, повно та всебічно перевірив зібрані на досудовому слідстві докази, сформулював обвинувачення, визнане судом доведеним, дав належну оцінку сукупності доказів, та обґрунтовано послався на них у вироку, як на докази доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень.
Досліджені судом докази, які поставлені в основу обвинувального вироку, спростовують доводи обвинуваченого про відсутність доказів, що доводять його вину, що свідчить про відповідність оскаржуваного вироку вимогам ст.374 КПК України.
Доводи обвинуваченого про те, що наведені у вироку докази не доводять наявність в його діях складу злочину, спростовуються змістом наведених у вироку доказів:
По епізоду таємного викрадення мобільного телефону потерпілого ОСОБА_9 .
Показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив, що в кінці жовтня 2017 року, слідуючи з ринку «Привоз» по вул. Ватутіна в м.Одесі, виявив зникнення з зовнішньої кишені куртки свого мобільного телефону. В подальшому співробітники поліції йому повідомили, що знайшли сім-карту від телефону.
Протоколом прийняття заяви від ОСОБА_9 про вчинене кримінальне правопорушення від 05.11.2017 року (а.с.229-230 т.1).
Накладною щодо придбання ОСОБА_9 мобільного телефону НТС, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 (а.с.233 т.1).
Листом ломбарду ПТ «Гроші тут» про те, що мобільний телефон НТС, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 закладався ОСОБА_8 27.10.2017 року у відділенні ломбарду по вул. Ришельєвська, 78 в м. Одесі (а.с.235 т.1).
Протоколом огляду предмету від 09.11.2017 року та оптичним диском з відеозаписом з приміщення ломбарду «Гроші тут» за адресою: м.Одеса, вул. Ришальєвська, 78, який був досліджений в судовому засіданні та з якого вбачається, що 27.10.2017 року, в період часу з 10 години 33 хвилин по 10 годину 46 хвилин, ОСОБА_8 перебував у вказаному ломбарді, передавав викрадений мобільний телефон потерпілого та отримував грошові кошти (а.с.236 т.1).
Протоколом від 10.11.2017 року про добровільну видачу ОСОБА_8 сім-карти оператора мобільного зв`язку «Київстар» з номером НОМЕР_3 , яким користувався потерпілий ОСОБА_9 на період 27.10.2017 року (а.с.238-240 т.1).
По епізоду відкритого викрадення майна потерпілого ОСОБА_10 .
Показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який вказав, що в жовтні 2017 року, приблизно о 17 годині, коли він на вул. Ватутіна в м. Одесі очікував знайому, до нього підійшов ОСОБА_8 , який в подальшому вирвав з рук сумку з його майном, в тому числі з мобільним телефоном марки «Nokia 105» та втік з місця злочину.
Протоколом прийняття заяви від ОСОБА_10 про вчинене кримінальне правопорушення від 30.10.2017 року (а.с.177-178 т.1).
Накладною щодо придбання ОСОБА_10 мобільного телефону марки «Nokia 105», ІМЕІ НОМЕР_4 (а.с.181 т.1).
Заявою ОСОБА_8 від 06.11.2017 року про видачу органу досудового розслідування квитанції, виданої ломбардом відносно мобільного телефону марки «Nokia 105», ІМЕІ НОМЕР_4 (а.с.182 т.1).
Протоколом огляду предмету від 08.11.2017 року та договором фінансового кредиту під заставу №АЕ 3217627 від 30.10.2017 року, з яких вбачається, що 30.10.2017 року ОСОБА_8 в ПТ «Ломбард «Гроші тут» за адресою: м. Одеса, вул. Преображенська, 85 отримував кредит в сумі 200 гривень за здачу під заставу мобільного телефону марки «Nokia 105», ІМЕІ НОМЕР_4 , викраденого в цей же день у потерпілого ОСОБА_10 (а.с.183-185 т.1).
По епізоду незаконного заволодіння транспортним засобом потерпілого ОСОБА_11 .
Показаннями потерпілого ОСОБА_11 , який пояснив, що з ОСОБА_8 раніше знайомий не був та ніколи не зустрічався. Восени 2017 року, перебуваючи на вул. 4-а Заводська в місті Одесі, біля станції технічного обслуговування залишив свій мопед марки «Сузукі Летс2» з ключем в замку запалювання та пішов по своїм справам, а коли повернувся, виявив відсутність мопеда та одразу же звернувся до органів поліції.
Показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , діючих на той час співробітників поліції, які в судовому засіданні вказали, що в листопаді 2017 року, перебуваючи на вул. Разумовського в м. Одесі побачили ОСОБА_8 , який рухався на мопеді, однак вів себе невпевнено та метушився. Коли вони підійшли до обвинуваченого, той не надав документи про свою особу та документи на мопед, у зв`язку з чим був доставлений до Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі та при перевірці було встановлено, що мопед перебуває в угоні.
Показаннями свідка ОСОБА_15 , який вказав, що з ОСОБА_8 знайомий, оскільки в 2017 році на ринку «Привоз» той підходив до нього та пропонував купити мопед, однак при цьому документи на мопед та сам мопед не показував. Через декілька годин після цього до нього звернулися працівники поліції та повідомили, що мопед крадений, а ОСОБА_8 затриманий.
Показаннями свідка ОСОБА_16 , який підтвердив, що в 2017 році продав мопед марки «Сузукі Летс2» ОСОБА_11 та те, що з ОСОБА_8 не знайомий.
Свідчення допитаних свідків повністю спростовують показання ОСОБА_8 про нібито купівлю мопеда та знайомство з ОСОБА_11 .
Протоколом прийняття заяви від ОСОБА_11 про вчинене кримінальне правопорушення від 01.11.2017 року (а.с.191 т.1).
Протоколами огляду місця події від 01.11.2017 року та мопеду «Сузукі Летс2» від 02.11.2017 року (а.с.192-194, 200-204 т.1).
Документами на мопед марки «Сузукі Летс2», з номерами шасі НОМЕР_5 та двигуна НОМЕР_6 (а.с.195 т.1).
Договором купівлі-продажу мопеда(скутера) марки «Сузукі Летс2», з номерами шасі НОМЕР_5 та двигуна НОМЕР_6 від 02.10.2017 року, укладеного між ОСОБА_16 та ОСОБА_11 (а.с.196 т.1).
Висновком експерта №281 від 09.11.2017 року про ринкову вартість мопеда марки «Сузукі Летс2», з номерами шасі НОМЕР_5 та двигуна НОМЕР_6 , станом на 01.11.2017 року у розмірі 5371 грн. 20 коп. (а.с.215-225 т.1)
При цьому, доводи апеляційної скарги обвинуваченого носять загальний характер, без вказівки на невідповідність наведених у вироку показань потерпілих та свідків, а також письмових доказів.
За таких обставин, визнаючи ОСОБА_8 винним в скоєнні інкримінованих злочинів, суд безпосередньо дослідивши надані стороною обвинувачення докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення - дійшов правильного висновку щодо доведеності вини обвинуваченого ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України.
Доводи апеляційної скарги про, начебто, порушення прав обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду не відповідають дійсності. Так, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_8 вказує, що йому не було надано захисника з моменту його затримання. Однак, відповідно до матеріалів провадження ОСОБА_8 взагалі не затримувався в порядку ст. 208 КПК України. Відповідно до протоколу роз`яснення права на захист від 16.11.2017 року ОСОБА_8 вказав, що бажає скористатися своїм правом, та йому було надано захисника ОСОБА_17 , який представляв його інтереси до закінчення досудового розслідування та направлення обвинувального акту до суду.
Крім того, обвинувачений вказує, що не був ознайомлений зі своїми правами, однак в матеріалах провадження присутні підписи ОСОБА_8 , згідно яких, він неодноразово знайомився зі своїми процесуальними правами та обов`язками. Також, після вручення повідомлення про підозру ОСОБА_8 було роз`яснено його права, у тому числі права, відповідно до ст. 63 Конституції України, та право на примирення з потерпілим та укладення угоди на всіх стадіях кримінального провадження.
Щодо доводів обвинуваченого про те, що він не мав доступу до кваліфікованої юридичної допомоги і що у провадженні змінювались захисники, як вбачається з журналів судових засідань, обвинувачений сам неодноразово заявляв про відмову від захисника та суд такі заяви задовольняв, реалізуючи право обвинуваченого на кваліфіковану допомогу захисника.
Також, обвинувачений ОСОБА_8 вказав в апеляційній скарзі, що під час досудового розслідування до нього застосовувався психологічний та фізичний вплив з боку правоохоронних органів, однак зазначені доводи були перевірені у встановленому законом порядку і не знайшли свого підтвердження в матеріалах кримінального провадження(т.1 а.п. 143-144).
Посилання апелянта на те, що він поступив до ОУВП 21 з травмами тазобедренного суглоба спростовуються судово-медичним обстеженням обвинуваченого ОСОБА_8 в ОУВП-21. Також, під час судового розгляду в суді першої інстанції, ОСОБА_8 оглядав лікар ДУ «Центр охорони здоров`я кримінально-виконавчої служби України», за результатами якого встановлено, що стан здоров`я останнього стабільний.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 про те, що на його утриманні знаходиться батько не підтверджується жодним наявним в матеріалах справи доказом, тому вказані доводи, апеляційний суд не може взяти до уваги.
Крім того, протягом судового розгляду обвинувачений давав суду непослідовні, суперечливі і взаємовиключні показання, що свідчить про його наміри завести суд в оману та уникнути кримінальної відповідальності за скоєне, чому суд дав належну оцінку.
Твердження апеляційної скарги та доводів сторони захисту в ході її розгляду про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями обвинуваченого та викраденням майна потерпілих і незаконним заволодінням транспортним засобом, порушенням процесуальних прав обвинуваченого, фальсифікування матеріалів кримінального провадження, спростовуються сукупністю досліджених судом доказів. Ні в ході судового розгляду, ні в ході апеляційного перегляду не зміг об`єктивно пояснити причини потрапляння майна потерпілих до нього.
Згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Статтею 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання з урахуванням, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КПК України у вироку зазначив, що враховує характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, який не працевлаштований, своєї сім`ї не має, матеріальну шкоду потерпілим не відшкодував, не сприяв встановленню обставин кримінального провадження, його характеристику з місця проживання та призначив йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 289 КК України і порушень закону при цьому не допустив.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду в цій частині і не вбачає підстав для пом`якшення обвинуваченому покарання, враховуючи наведені судом першої інстанції обґрунтування а також відношення обвинуваченого до скоєного, який не кається у вчинених злочинах, а, навпаки, наголошує в ході розгляду апеляційної скарги на тому, що незаконне заволодіння мопедом та декількома телефонами потерпілих осіб є, на його думку, незначними правопорушеннями. Така позиція обвинуваченого і захисника позбавляє суд апеляційної інстанції можливості знизити розмір призначеного покарання.
За таких обставин, враховуючи положення ч.1 ст.404 КПК України, оскільки апеляційна скарга обвинуваченого не містить у собі доказів про існування підстав для скасування оскаржуваного вироку, у апеляційного суду, з урахуванням положень ст. ст. 409, 412 КПК України, відсутні підстави для скасування вироку суду, а тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.
Істотних порушень вимог КПК України, які б слугували підставами для скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,-
постановив:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
ВирокМалиновського суду м. Одеси від 02.09.2019 року відносно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, у той же строк із дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4