Справа № 484/58/20
Провадження № 1-кп/484/209/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2020 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську кримінальне провадження за обвинувальним актом, складеним за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0000964 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Арбузинка Арбузинського району, Миколаївської області, громадянина України, українця, з середньо- спеціальною освітою, раніше не судимого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , а проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця строкової служби, який перебуває на посаді гранатометника 1 відділення охорони 2 взводу охорони 3 роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні - солдат, учасника бойових дій, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
31.10.2017 року ОСОБА_3 уклав з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_2 контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу строком на три роки.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 №244 від 31.10.2017 року ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу вказаної військової частини та призначено на посаду курсанта.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.01.2018 № 6, солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу вказаної частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду кулеметника 2 взводу охорони і роти охорони батальйону охорони зазначеної військової частини.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.01.2018 року № 19, солдата ОСОБА_3 призначено на посаду номера обслуги 2 гарматного артилерійського взводу 6 гарматної артилерійської батареї 2 гарматного артилерійського дивізіону зазначеної військової частини.

В подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.08.2019 року № 965, за систематичне невиконання умов контракту солдата ОСОБА_3 , номера обслуги 2 гарматного артилерійського взводу 6 гарматної артилерійської батареї 2 гарматного артилерійського дивізіону зазначеної військової частини переведено на військову строкову службу та діючий контракт припинено.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.09.2019 року, солдата ОСОБА_3 переведено на строку військову службу та призначено на посаду гранатометника 1 відділення охорони 2 взводу охорони 3 роти охорони батальйону охорони вказаної військової частини.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу за контрактом, є день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Відтак, з 31.10.2017 року, тобто з дня зарахування ОСОБА_3 до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу за контрактом та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку - проходження військової служби.

Проте, в порушення норм Конституції України, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», 05.09.2019 року о 13 год. 45 хв., солдат ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби, без поважних на те причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та перебував за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби. 15.11.2019 року близько 10 год. 00 хв., ОСОБА_3 добровільно з`явився до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві та повідомив про себе як про військовослужбовця, який самовільно залишив розташування військової частини.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України - самовільне залишення військової частини, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем строкової служби.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у самовільному залишенні військової частини, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем строкової служби, ніяких фактичних обставин не оспорював, у скоєному щиро кається, шкодує про вчинене.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дослідивши обставини справи та надані прокурором докази, а також характеризуючі матеріали відносно обвинуваченого, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у самовільному залишенні військової частини, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем строкової служби, а його дії суд кваліфікує за ч.4 ст.407 КК України.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується посередньо, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 172-11 КУпАП, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є учасником бойових дій, безпосередньо приймав участь у проведенні АТО на території Донецької області з 14.03.2018 року по 24.04.2018 року.

Як обставини справи, що пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк в межах санкції ч.4 ст.407 КК України, оскільки саме таке покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. Одночасно, зважаючи на особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і звільнення від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає, запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі, строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1