КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 ,ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 30 червня 2020 року, з використанням відеоконференцзв`язку з Київським СІЗО, де перебуває підозрюваний ОСОБА_5 , апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 травня 2020 року, відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2019 року народженн, працюючого водієм на телеканалі «Прямий», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 14 лютого 2019 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 197-1, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 197-1, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на два роки,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

за участі: прокурора захисників підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СУ НУ НП в м. Києві ОСОБА_9 , продовжено тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , строком до 24 липня 2020 року, з одночасним визначенням застави в розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 400 грн., та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема домашній арешт та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою.

На думку захисника, клопотання слідчого та додані до нього додатки не містили достатніх підстав для продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Окрім того, воно не відповідає вимогам матеріального права, оскільки слідчим не надано належним чином завірені копії процесуальних документів, які підтверджують доводи клопотання.
Слідчим суддею залишено поза увагою аргументи захисту щодо необґрунтованості підозри, яка суперечить принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.
Стороною обвинувачення у клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не доведено дійсних та належним чином підтверджених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також неможливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_5 з метою виконання ним обов`язків у кримінальному провадженні.
Як стверджує захисник, застава у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 420 400 грн.є завідомо непомірною для ОСОБА_5 , з урахуванням його сімейного та матеріального стану, а тому застава саме в межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб буде достатньою та співрозмірною для нього, а також зможе належним чином забезпечити виконання покладених обов`язків на ОСОБА_5 .
Також, захисник звертає увагу на характеризуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , який працює, має на утриманні дружину та малолітню доньку, постійно проживає в м. Києві, де і зареєстрований.
Вказані відомості, на думку захисника, дають підстави вважати про те, що ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки у суспільстві, має достатній матеріальний рівень для життя, а також належні умови для проживання, що унеможливлює наявність причин для вчинення інших кримінальних правопорушень, а також переховування від органу досудового розслідування, прокуратури чи суду.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційні скарги і просили їх задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним управлінням Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 20 вересня 2019 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000574, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
01 квітня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у придбанні, зберіганні та збуті вогнепальної зброї без передбачуваного законом дозволу, а також у придбані, зберіганні та збуті бойових припасів без передбаченого законом дозволу, а також у придбанні, зберіганні та збуті вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 квітня 2020 року до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 29 травня 2020 року включно з визначенням застави в розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 400 гривень.
19 травня 2020 року старший слідчий СУ НУ НП в м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , строком на 60 діб, в межах строку досудового розслідування.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 травня 2020 року вказане клопотання задоволено, продовжено тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , строком до 24 липня 2020 року, з одночасним визначенням застави в розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 400 грн., та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились.

Для того, щоб арешт на підставі обґрунтованої підозри був виправданий у відповідності до статті 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні в момент перебування під вартою (Brogan and Others v. the United Kingdom, judgment of 29 November 1988, § 53). Також не обов`язково, щоб затриманій особі, було в подальшому висунуто обвинувачення або щоб справа проти особи була надіслана до суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке має підтвердити або спростувати підозру, яка є підставою для затримання (Murray v. the United Kingdom, judgment of 28 October1994, § 55).
Слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та, всупереч твердженням сторони захисту, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні прокурора та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для продовження застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення.

Окрім того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

В клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_5 до вчинення вказаного кримінального правопорушення та висновку про обґрунтованість повідомленої йомупідозри.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_5 підозри, чогось очевидно безпідставного чи недопустимого не встановив.

Відтак, доводи сторони захисту про відсутність обґрунтованої підозри, не заслуговують на увагу, та на даному етапі досудового розслідування не можуть слугувати підставою для скасування ухвали слідчого судді та застосування щодо ОСОБА_5 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.
Також, слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого відносно обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою.

Зокрема, враховано обставини кримінального провадження, дані про особу підозрюваного в їх сукупності, та ті обставини, що на даній стадії досудового розслідування неможливо провести всі заплановані процесуальні дії, спрямовані на встановлення фактичних обставин справи, на підставі чого слідчий суддя дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а також з огляду на ступінь тяжкості злочину, у вчиненні якого він підозрюється. Зокрема, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 матиме можливість переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та інших осіб у кримінальному провадженні.
Вказані ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховано під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному, на цей час не зменшились та продовжують існувати.
У зв`язку з цим, слідчий суддя обґрунтовано вказав, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти вказаним ризикам.
В сукупності із викладеним, для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_5 ,а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Продовживши строк утримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, суд на законних підставах визначив йому заставу в розмірі 200 розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 400 грн. З таким рішенням слідчого судді погоджується і колегія суддів, оскільки такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків.

Такі висновки відповідають практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Згідно ухвали, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, обставини кримінального провадження, тяжкість злочину у вчиненні якого він підозрюється, а тому правильно визначив ОСОБА_5 саме такий розмір застави, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 182 КПК України та практиці ЄСПЛ, відповідно до якої суб`єкти владних повноважень повинні приділити стільки ж уваги встановленню відповідної застави, як прийняттю рішення про те, чи є необхідним подальше утримання під вартою (Іванчук проти Польщі п. 66).

Наявність характеризуючих даних про особу ОСОБА_5 , який працює, має на утриманні дружину та малолітню доньку, постійно проживає в м. Києві, де і зареєстрований, - не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про те, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

Всі інші обставини, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які зазначено в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 182, 183, 194, 376 404, 405, 418, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 травня 2020 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ НУ НП в м. Києві ОСОБА_9 , продовжено тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , строком до 24 липня 2020 року, з одночасним визначенням застави в розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 400 грн., та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , - без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_10 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11сс/824/3045/2020 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_11
Категорія ст.183, 199 КПК Доповідач ОСОБА_10