Справа № 333/6198/19
Провадження № 1-кс/333/75/20
УХВАЛА
Іменем України
21 січня 2020 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, клопотання старшого слідчого групи - старшого слідчого криміналіста слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Комунарського відділу Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_4 , про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0003686 від 24 жовтня 2019 року та додані до нього матеріали відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, освіта середньо-технічна, холостого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 30 січня 2002 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі. Відбував покарання у ВК № 99, звільнений 16 квітня 2004 року на підставі ст. 81 КК України умовно достроково, невідбутий строк 1 рік 1 місяць 17 днів;

- 13 квітня 2005 року Ленінським районним м. Запоріжжя за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 187 КК України до 16 років 1 місяця 17 днів з конфіскацією майна. Відбував покарання у Роменській ВК № 56, звільнений 27 вересня 2019 року по відбутті строку покарання,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий групи - старшого слідчого криміналіста слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя із клопотанням, погодженим прокурором Комунарського відділу Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_4 , про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0003686 від 24 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_6 .
Вимоги клопотання обґрунтовані наступним.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 24 жовтня 2019 року, у період часу з 12 години 00 хвилин до 12 години 20 хвилин, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись на сходинковому майданчику між другим та третім поверхом шостого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на протиправне заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, за допомогою предмета, який має колючо-ріжучі властивості, завдав потерпілій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не менше двох ударів, спричинивши останній торако-абдомінальне поранення зправа, наскрізне поранення 9-го сегменту нижньої долі правої легені, поранення діафрагми та 8-го сегменту печінки, скупчення рідини та крові в правій плевральній порожнині, емфізему м`яких тканин на рівні діафрагми, непроникаюче поранення грудної клітини ліворуч в проекції 7-8 ребер по заднє - пахвинній лінії, тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для заподіяння смерті ОСОБА_7 та втік з місця вчинення злочину, але не довів свій умисел на умисне вбивство ОСОБА_7 до кінця з причини, що не залежали від його волі, у зв`язку з вчасно наданою медичною допомогою потерпілій.
Таким чином, умисні дії ОСОБА_6 кваліфікуються за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а саме як закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
24 жовтня 2019 року слідчим відділенням Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003686, внесене кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
25 жовтня 2019 року за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення (злочину), в порядку ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_6
25 жовтня 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
25 жовтня 2019 року ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду міста Запоріжжя до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22 грудня 2019 року.
Постановою керівника Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_8 від 16 грудня 2019 року строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, а саме до 25 січня 2020 року.
Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2019 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою ОСОБА_6 до 24 січня 2020 року.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого правопорушення (злочину) повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:
- протоколом огляду місця події - під`їзду № 6 буд. № 18 по вул. Європейській у м. Запоріжжі, в ході якого виявлено та вилучено змив речовини бурого кольору зі сходинкового майданчика площадки між 2 та З поверхами, недопалок цигарки «Марвел», змив на фрагмент марлевого бинта з ручки вхідних дверей до під`їзду;
- протоколом додаткового огляду місця події - під`їзду № 6 буд. № 18 по вул. Європейській у м. Запоріжжі, в ході якого виявлено та вилучено 3 змиви нашарування речовини бурого кольору та контроль до них, змив та контроль до нього з лівої внутрішньої частини вхідних дверей до під`їзду в районі ручки, 6 змивів, фрагмент кабелю зі штекером білого кольору зі сходинкового майданчика між 2-м та 3-м поверхом, слід папілярного узору;
- висновком судово-медичної експертизи № 1023 від 26 листопада 2019 року, відповідно до якої торако-абдомінальне поранення з права, наскрізне поранення 9-го сегменту нижньої долі правої легені, поранення діафрагми та 8-го сегменту печінки, скупчення рідини та крові в правій плевральній порожнині, емфізему м`яких тканин на рівні діафрагми у ОСОБА_7 кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя. Непроникаюче поранення грудної клітини ліворуч в проекції 7-8 ребер по заднє-пахвинній лінії у ОСОБА_7 кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Тілесні ушкодження утворилися від дії предмета, який має колото-ріжучі властивості. Враховуючи локалізацію, кількість та розташування наявних ушкоджень у ОСОБА_7 , їй було нанесено не менше 2-х травматичних впливів. Давність утворення тілесних ушкоджень не суперечить строку, вказаному в постанові слідчого, в наданій медичній документації та зі слів освідуваного. Виникнення виявлених ушкоджень у ОСОБА_7 можливо при будь-якому положенні потерпілого відносно нападника за умови доступності зон ушкоджень для травматичних впливів;
- показами потерпілої ОСОБА_7 , яка пояснила, що 24 жовтня 2019 року, в період часу з 12 години 00 хвилин до 12 години 20 хвилин, вона вийшла з маршрутного таксі на зупинці громадського транспорту «вул. Європейська» по вул. Чумаченко у м. Запоріжжі, де направилася в супермаркет «АТБ», після чого попрямувала додому. Підходячи до під`їзду № 6, вона помітила раніше невідомого чоловіка віком 35-40 років. Вказаний чоловік зайшов за нею до приміщення під`їзду, коли вона піднімалася сходами та знаходилася між 2 та 3 поверхами, чоловік підійшов та завдав їй не менше двох ударів в область спини предметом, схожим на ніж, після чого вона почала кричати, а вказаний чоловік втік з місця скоєння злочину;
- протоколом пред`явлення фотознімків для впізнання, згідно якого потерпіла ОСОБА_7 на пред`явлених їй для впізнання фотознімків впізнав ОСОБА_6 як особу, яка 24 жовтня 2019 року спричинила їй ножові поранення;
- протоколом слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_7 , згідно якого остання вказала маршрут свого пересування, на місці вчиненого відносно неї злочину розказала обставини його вчинення, показала механізм спричинення їй тілесних ушкоджень, а також взаємне розташування з підозрюваним ОСОБА_6 під час скоєння відносно неї злочину;
- показами свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що 24 жовтня 2019 року, близько 12 годині 15 хвилин, він знаходився вдома та почув крики у приміщенні під`їзду, однак не звернув на них уваги. Після чого, йому одразу зателефонувала дружина, яка повідомила, що їй спричинили ножові поранення у приміщенні під`їзду;
- протоколом обшуку приміщення квартири АДРЕСА_3 , в ході проведення якого, серед іншого, виявлено та вилучено пластикове коліно з раковини, дві пари кросівок, замочену курточку синього кольору та штани темного кольору;
- висновком експерта КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР № 2288 від 29 листопада 2019 року, відповідно до якого на поверхні правої (об`єкт № 18) та підошви лівої (об`єкті №20) кросівках, вилучених за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , встановлена наявність крові людини з домішкою поту та виявлені антигени А,В ІН з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, що не виключає змішення крові особі (осіб) групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО з кров`ю або потім осіб з різною груповою приналежністю. Домішка поту і (або) крові підозрюваного ОСОБА_6 не виключається при наявності у нього на момент того, що сталося тілесних ушкоджень з зовнішньою кровотечею. На поверхні лівої (об`єкт №19) кросівки та на її підошві (об`єкт №21), а також у змиві (об`єкт №29) з внутрішньої поверхні бічного отвору сифона, вилучених за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , встановлена наявність крові людини і виявлений антиген Н з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В в об`єкті №21, що не виключає належність крові особі (особам ) групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО, якої є потерпіла ОСОБА_7 . Походження крові від підозрюваного ОСОБА_6 виключається. На лівому кеді (об`єкти №24,25), вилучених за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , встановлена наявність крові людини з домішкою поту та виявлені антигени А і Н. Такий результат не виключає походження крові та поту від особі групи А за ізосерологічною системою АВО с супутнім антигеном Н, у томі числі і від гр. ОСОБА_6 . Домішка крові від потерпілої ОСОБА_7 не виключається.
- висновком експерта КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР № 2289 від 04 грудня 2019 року, відповідно до якого в трьох змивах на марлеві тампони, вилучених в ході огляду місця події, встановлена наявність крові людини та виявлений антиген Н з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, що не виключає походження крові від особи групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, в тому числі від потерпілої ОСОБА_7 . Походження крові від підозрюваного ОСОБА_6 виключається;
- протоколом огляду відеозаписів з камер відеоспостереження за маршрутом руху потерпілої ОСОБА_7 від зупинки громадського транспорту «Європейська до місця свого мешкання. Оглядом відеозапису з камери відеоспостереження, яка розташована на фасаді аптеки «Низьких цін», зафіксовано як потерпіла ОСОБА_7 24 жовтня 2019 року, о 12 годині 00 хвилин. прямує в напрямку супермаркету «АТБ». Через кілька секунд за потерпілою слідує ОСОБА_6 . Далі, камерами відеоспостереження, розташованими у приміщенні супермаркету «АТБ», зафіксовано ОСОБА_6 , який зайшов до приміщенні супермаркету «АТБ». У приміщенні супермаркету ОСОБА_6 прямує поруч із скриньками для зберігання речей відвідувачів, після чого відразу повертається та прямує до виходу. В подальшому, відеокамерою, розташованою на будівлі стоматології «P-Гамма», зафіксовано як потерпіла ОСОБА_7 від супермаркету прямує в напрямку свого місця мешкання. Відразу за потерпілою ОСОБА_10 слідує ОСОБА_6
- повідомленням зі служби «102» про повідомлення медичного персоналу КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої допомоги м. Запоріжжя» про спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , повідомленнями громадян про особу, схожу на злочинці.
Трьохмісячний строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 закінчується 24 січня 2020 року, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку не надається можливим, оскільки у кримінальному провадженні необхідно виконати наступне:
- долучити висновок судової медико-криміналістичної експертизи за речами потерпілої ОСОБА_7 та вилученими в ході проведення досудового розслідування ножами, яка перебуває на виконанні КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» з 27 грудня 2019 року;
- долучити до матеріалів кримінального провадження висновок судової біологічної експертизи за експертною спеціальністю «Молекулярно - генетичні дослідження» по предметам, вилученим в ході обшуку за місцем мешкання підозрюваного ОСОБА_6 , яка перебуває на виконанні експертів Запорізького НДЕКЦ МВС України з 11 грудня 2019 року;
- долучити до матеріалів кримінального провадження висновок судової біологічної експертизи за експертною спеціальністю «Молекулярно - генетичні дослідження» за об`єктами, вилученими в ході огляду місця події, яка перебуває на виконанні експертів Запорізького НДЕКЦ МВС України з 24 грудня 2019 року;
- здійснити тимчасовий доступ до інформації про з`єднання абонентських номерів потерпілої ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_6 та інформації щодо з`єднань абонентських номерів, які діяли у місцях проведеної радіорозвідки;
- провести огляд інформації про вхідні та вихідні з`єднання абонентських номерів потерпілої ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_6 та результатів проведеної радіорозвідки;
- за результатами проведених оглядів, вирішити питання щодо приєднання вказаних речей в якості речових доказів до матеріалів кримінального провадження;
- з урахуванням матеріалів кримінального провадження, виконати вимоги ст. 279 КПК України щодо повідомлення ОСОБА_6 про підозру у кінцевій редакції
- виконати інші слідчі дії, у проведенні яких виникне необхідність;
- виконати вимоги ст. 290 КПК України з потерпілою, підозрюваним та його захисником;
- скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, які спрямувати до суду для розгляду.
Провести вказані слідчі дії протягом встановленого строку слідства неможливо у зв`язку з тим, що для повного та неупередженого досудового розслідування кримінального провадження, необхідно детально дослідити всі об`єкти, які були вилучені під час проведення досудового розслідування та які на даний момент перебувають в експертних установах і по ним призначені судові експертизи, які відносяться до категорії складних за характером та потребують ретельного дослідження, строк яких може перевищувати 60 діб з моменту призначення. Проведення вищезазначених слідчих та процесуальних дій дозволить встановити об`єктивну істину у кримінальному провадженні, мотиви вчинення злочину та вірно кваліфікувати дії підозрюваного при складанні обвинувального акту.
Враховуючи вищезазначене, виникла необхідність в продовжені строку тримання під вартою ОСОБА_6 в межах терміну досудового розслідування.
Враховуючи вищевикладене, згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_6 може:
- переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;
- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
- незаконно впливати на потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні;
- вчинити інше кримінальне правопорушення.
Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме за вчинення злочину за правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, який згідно ст. 12 КК України, віднесений до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років позбавлення волі. Підозрюваний ОСОБА_6 , будучи особою раніше не одноразово судимою, розуміючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення може почати переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Крім того, підозрюваний ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, отже не має постійного джерела доходу, а тому є достатні підстави вважати, що останній з метою ухилення від покарання за вчинене кримінальне правопорушення (злочин), може безперешкодно переховуватися від слідства та суду, що є ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Злочин ОСОБА_6 вчинено невдовзі після звільнення з місць позбавлення волі, у під`їзді житлового будинку в денний час доби, що свідчить про особливу зухвалість останнього, його соціальну небезпеку для громадян, про необхідність його ізоляції, щоб захистити суспільство від злочинних посягань, припинити злочинну діяльність, а так само припинення можливості сховатися від суду і слідства, перешкодити виконанню процесуальних рішень. І це є вагомою підставою вважати про те, що єдиним дієвим у даному випадку запобіжним заходом для ОСОБА_6 буде саме тримання під вартою.
Крім того, ОСОБА_6 ніде не працює, отже, не має постійного джерела доходу, а тому є достатні підстави вважати, що останній з метою ухилення від покарання за вчинений злочин, може без перешкод залишити територію України, і це також є обґрунтування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Ризики, передбачені п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовуються тим, що на теперішній час не виявлені та не вилучені усі об`єкти та речі, що мають та можуть мати доказове значення у кримінальному провадженні (не встановлено місцезнаходження знаряддя злочину) і це свідчить про те підозрюваний, перебуваючи на свободі, може знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Вказаний ризик підтверджується тим, що підозрюваний після скоєння злочину, аби не бути викритим, змінив зачіску, поголивши голову та замочив речі, в яких він був одягнений в момент скоєння злочину та які зберегли на собі його сліди, тим самим бажаючи уникнути відповідальності за скоєний злочин, що підтверджується протоколом обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 .
Будучи обізнаним про місце мешкання потерпілої ОСОБА_7 є підстави вважати, що знаходячись на свободі, ОСОБА_6 матиме можливість незаконно впливати на потерпілу, що являється ризиком, передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Вище вказане може вплинути на повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а саме встановлення мотиву та мети вчинення кримінального правопорушення (злочину), виду і розмірів завданої шкоди, що являється ризиком, передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
В частині вчинення іншого кримінального правопорушення - підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 , скоїв умисний злочин, направлений на позбавлення життя іншої людини, який не доведено до кінця з причин, які не залежали від його волі, тому підозрюваний може застосувати до потерпілої ОСОБА_7 насильство, довівши свій злочинний намір до кінця, таким чином знову скоїти умисний тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, що являється ризиком, передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Злочин ОСОБА_6 вчинено менш ніж через місяць після звільнення з місць позбавлення волі, де останній відбував покарання, в тому числі за скоєння злочину проти життя та здоров`я особи відносно жінки, що хоча і не впливає на кваліфікацію скоєного злочину, однак характеризує останнього як особу схильну до скоєння злочинів, свідчить про стабільність його антисоціальної поведінки, та доводить, що інші заходи, не пов`язані з позбавленням волі не можуть в повній мірі забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється. Крім того, підозрюваний ОСОБА_6 , скоїв умисний злочин, направлений на позбавлення життя іншої людини, який не доведено до кінця з причин, які не залежали від його волі. На теперішній час не встановлено мотив, який спонукав підозрюваного до вчинення злочину, який може залишається актуальним, тому необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш доцільним, оскільки знаходячись на свободі підозрюваний може застосувати до потерпілої ОСОБА_7 насильство, довівши свій злочинний намір до кінця, таким чином знову скоїти новий умисний злочин, що є ризиком, передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Таким чином, ризики встановлені під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 на цей час не змінилися.
На думку органу досудового розслідування, обставини вчинення злочину ОСОБА_6 , його холоднокровність при прийнятті рішення щодо позбавлення життя іншої людини, яке є найвищою цінністю відповідно до норм Конституції України, та вчиненні дій, направлених на його підготовку та вчинення, свідчать про зневажливе ставлення ОСОБА_6 до моральних засад у суспільстві та до охоронюваних законом прав громадян.
З урахуванням вивчення особистості підозрюваного ОСОБА_6 , а також аналізуючи факти скоєного ним кримінального правопорушення відносно ОСОБА_7 , встановлено, що ОСОБА_6 , постійного, офіційного джерела прибутку не має, раніше неодноразово засуджений за скоєння тяжких та особливо тяжких злочинів, що характеризує його як особу, яка схильна до вчинення злочинів, що дає достатні підстави вважати, що знаходячись на свободі, підозрюваний може вчиняти інші кримінальні правопорушення (злочини), що також є одним з ризиків невиконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.
Наявність у підозрюваного місця проживання, де він мешкає разом з матір`ю, соціальних зв`язків не можуть бути підставою для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки жодним чином не вплинули і не стали стримуючим фактором у поведінці підозрюваного, не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підставою для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який є превентивним заходом та має на меті припинити або запобігти імовірним ризикам у майбутньому.
Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав:
- при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися із житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи тяжкість покарання за вчинений злочин, є ризик того, що підозрюваний ОСОБА_6 буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду;
- враховуючи те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення (злочину), який вчинявся із застосуванням насильства застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді застави, не можливе;
- осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання ОСОБА_6 своїх процесуальних обов`язків в якості підозрюваного та обвинуваченого, досудовим розслідуванням не встановлено, що унеможливлює застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.
Тому, застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, відповідає норам національного та міжнародного законодавства.
Зазначені вище факти свідчать про неможливість запобігання вказаних ризиків та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу окрім, як тримання під вартою до розгляду кримінального провадження в суді.
У судовому засіданні слідча у повному обсязі підтримала клопотання та послалася на обставини, які у ньому були викладені.
Прокурор в судовому засіданні стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою для ОСОБА_6 з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують.
Підозрюваний ОСОБА_6 проти вказаного клопотання заперечував, пояснивши, що не вчиняв кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, а відтак не вбачає підстав для продовження йому строку тримання під вартою.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, просив обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Вислухавши доводи та пояснення слідчого, підозрюваного, його захисника, доводи прокурора, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 199 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право подати не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою клопотання про продовження строку тримання під вартою. Зазначене клопотання, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК України, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Слідчим суддею було встановлено, що 24 жовтня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України (кримінальне провадження № 0003686).
Клопотання слідчого, погоджене із прокурором, оформлене відповідно до вимог ст.184 КПК України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність продовження застосування запобіжного заходу. Таким чином, слідчим виконані вимоги ч. 3 ст. 184 КПК України у повному обсязі.
25 жовтня 2019 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.
25 жовтня 2019 року слідчим суддею Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, тобто до 22 грудня 2019 року.
Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2019 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою ОСОБА_6 до 24 січня 2020 року.
Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
16 грудня 2019 року керівником Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_8 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003686 від 24 жовтня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, до трьох місяців, тобто до «25» січня 2020 року включно.
Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2020 року строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до п`яти місяців, тобто до 24 березня 2020 року, у строк якого не входить строк ознайомлення сторін із матеріалами досудового розслідування.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
З огляду на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення, на думку слідчого судді, підтверджується зібраними у справі доказами, а саме, даними, встановленими з: протоколу огляду міста події, протоколу додаткового огляду місця події, висновку судово медичної експертизи № 1023 від 26 листопада 2019 року, протоколу допиту потерпілої ОСОБА_7 , протоколу пред`явлення фотознімків для впізнання, протоколу слідчого експерименту, протоколу допиту свідка ОСОБА_9 , протоколу обшуку приміщення, протоколу огляду предмету, висновку експерта № 2288 від 29 листопада 2019 року.
Вказані вище обставини, підвищена суспільна небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , дані про особу підозрюваного, на думку слідчого судді, дають підстави для висновку, що заявлені ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
У п. 36 рішення «Москаленко проти України» №37466/04 від 20 травня 2010 року Європейський Суд з прав людини нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Однак, Суд неодноразово встановлював, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі «Ілійков проти Болгарії» (Іlijkov v. Bulgaria), заява №33977/96, пункти 80-81, рішення від 26 липня 2001 року).
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_6 умисного особливо тяжкого злочину, свідчать про підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого вказують на обґрунтованість заявленого клопотання.
При вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує, крім іншого, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість злочину, покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у вчиненні кримінального правопорушення, у скоєнні якого він підозрюється, відсутність стійких соціальних зв`язків.
Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, слідчий суддя вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, буде недостатнім для запобігання існуючим ризикам.
Суд вважає, що наявні обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, для продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки є достатньо підстав вважати, що обвинувачений з огляду на його моральні якості може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).
Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_6 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст. 178 КПК України, а також доведеність слідчим та прокурором під час розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти наведеним під час розгляду клопотання ризикам, які на думку слідчого судді доведені та не зменшилися, а також те, що досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою не може бути закінченим, тому клопотання слідчого про продовження застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити та продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 в межах терміну досудового розслідування, тобто до 20 березня 2020 року без можливості внесення застави.
Відповідно до ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
Керуючись ст.ст. 3, 176-178, 183-184, 198-199, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання старшого слідчого групи - старшого слідчого криміналіста слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Комунарського відділу Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_4 , про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0003686 від 24 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_6 задовольнити.
Продовжити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 20 березня 2020 року.
Встановити строк дії даної ухвали до 20 березня 2020 року включно.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Повний текст ухвали складено та підписано 21 січня 2020 року.
Слідчий суддя
Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1