Справа № 1-517/11
Провадження № 11/4808/9/19
Категорія ч.4 ст.190 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську в режимі відеоконференцзв`язку із Менським районним судом Чернігівської області кримінальну справу за апеляцією захисника ОСОБА_8 , на постанову Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 24 травня 2019 року, якою кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.190 Кримінального кодексу України (далі КК) повернуто керівнику Коломийської місцевої прокуратури для усунення виявлених порушень, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 24.05.2019 року кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК повернуто зі стадії попереднього розгляду справи керівнику Коломийської місцевої прокуратури для усунення виявлених порушень.

Суд своє рішення мотивував тим, що згідно із матеріалами кримінальної справи та обвинувального висновку, прокурор при одержанні від слідчого зазначеної кримінальної справи з обвинувальним висновком, не виконав вимоги ст. 228 КПК України ( в ред. 1960 року), зокрема не перевірив чи мала місце подія злочину, чи має діяння, яке ставиться у вину обвинуваченому ОСОБА_9 , склад злочину, чи притягнуті як обвинувачені всі особи, що викриті у вчиненні злочину, чи правильно кваліфіковано дії обвинуваченого за статтями кримінального закону та чи виявлено причини та умови, які сприяли вчиненню злочину, і чи вжито заходів до їх усунення.

В основі такої перевірки лежать обставини, які підлягають доказуванню в конкретній кримінальній справі та без цього неможливе направлення справи до суду.

Зазначені порушення ст. 228 КПК України ( в ред. 1960 року) унеможливлюють якісний і повний судовий розгляд, оскільки обвинувальний висновок відносно ОСОБА_9 не містить належним чином сформульованого обвинувачення, а лише викладено обставини, які встановлені слідчим, допущені порушення не можуть бути усунуті у ході судового розгляду та є порушенням права обвинуваченого на захист та справедливий судовий розгляд, передбачений ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та обмежує гарантоване право обвинуваченого на захист вже на момент пред"явлення йому обвинувачення.

Обвинувальний висновок, на який посилався прокурор як на підставу обвинувачення у даній кримінальній справі, відносно ОСОБА_9 вказаним у ст. 223 КПК України ( в ред. 1960 року) вимогам не відповідає, оскільки не містить належним чином сформульованого обвинувачення, а зазначено лише виклад фактичних обставин, які встановлені слідчим під час досудового розслідування.

На підставі наведеного, суд вважав, що справа не може бути призначена до судового розгляду без усунення допущених порушень вимог кримінально-процесуального закону.

На вказану постанову захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 подала апеляцію, в якій зазначила, що оскаржувану постанову вона вважає незаконною, необґрунтованою і такою, яка підлягає скасуванню, оскільки прийнята із недотриманням норм кримінально-процесуального, закону. Вказує, що суд першої інстанції безпідставно повернув справу керівнику Коломийської місцевої прокуратури для усунення виявлених порушень, так, як в резолютивній частині оскаржуваної постанови судом не було наведено ніяких формулювань і висновків щодо переконливості і обґрунтованості у винесенні такого судового рішення.

Просить оскаржувану постанову скасувати та постановити виправдувальний вирок ОСОБА_9 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК, закривши дану кримінальну справу на підставі ч.1 ст. 6 КПК (в редакції 1960 року) за відсутності події злочину.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення захисника ОСОБА_8 , яка підтримала подану нею апеляцію та просить скасувати постанову суду першої інстанції та задовольнити її апеляційні вимоги; пояснення прокурора ОСОБА_7 , який заперечив проти задоволення апеляції захисника; перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи і мотиви апеляції, колегія суддів вважає, що вона підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.323 Кримінально-процесуального кодексу України в редакції 1960 року (далі КПК), вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Цим же вимогам мають відповідати ухвали та постанови суду першої інстанції.

Законним визнається вирок, постанова чи ухвала суду, коли вони постановлені за умови правильного застосування норм матеріального закону і дотримання при провадженні справи кримінально-процесуального закону.

Таких вимог закону суддя першої інстанції не дотримався.

Відповідно до п. 15 Перехідних положень КПК 2012 року, апеляційні та касаційні скарги, заяви про перегляд судових рішень ВСУ у кримінальних справах, які були розглянуті до набрання чинності цим Кодексом, або у справах, розгляд яких не завершено з набранням чинності цим Кодексом, подаються і розглядаються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Тому дана апеляція розглядається за КПК від 28.12.1960 року.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, суд першої інстанції, дав неналежну оцінку правовим нормам, що регулюють питання, які вирішуються при попередньому розгляді справи. З матеріалів справи вбачається, що у попередньому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про повернення кримінальної справи прокуророві (т.11 а.с.127-128).

Подане клопотання обгрунтовував тим, що при вивченні матеріалів даної кримінальної справи ним встановлено, що досудове слідство по даній справі проведено з порушенням вимог ст. 22 КПК України (в ред. 1960 року), а саме прокурором, слідчим і особою, яка проводить дізнання не вжито всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об"єктивного дослідження обставин справи.

Зазначив, що прокурором, після одержання від слідчого даної кримінальної справи з обвинувальним висновком, не додержано вимог ст.228 КПК України (в ред. 1960 року), зокрема не перевірено чи мала місце подія злочину та чи має діяння, яке ставиться у вину обвинуваченому, склад злочину; чи немає в справі обставин, що тягнуть за собою закриття справи згідно із статтею 213 цього Кодексу; чи пред' явлено обвинувачення по всіх встановлених злочинних діях обвинуваченого; чи притягнуті як обвинувачені всі особи, що викриті у вчиненні злочину ;чи правильно кваліфіковано дії обвинуваченого за статтями кримінального закону; чи виявлено усі причини та умови, які сприяли вчиненню злочину, і чи вжито заходів до їх усунення.

Посилався на те, що виявлені істотні порушення кримінальної справи унеможливлюють призначення справи до судового розгляду та його проведення.

Згідно протоколу судового засідання від 23.05.2019 року, в судовому засіданні прокурор ОСОБА_10 між іншим просив вказану кримінальну справу щодо ОСОБА_9 направити на додаткове дослідження в Коломийську місцеву прокуратуру, однак суддя дане клопотання не поклав на обговорення і не вирішив його по суті.

Відповідно до ст. 249-1 КПК (в ред. 1960 року) суддя своєю постановою повертає справу прокурору у разі, якщо прокурором були суттєво порушені вимоги статтей 228-232 цього Кодексу, для усунення виявлених порушень. Проте, посилаючись на ст.249-1 КПК в редакції 1960 року, суддя, всупереч положенням ст. 244 цього ж Кодексу повернув справу прокурору для усунення виявлених порушень, зі стадії попереднього розгляду з підстав не передбачених цим законом і при цьому сам допустив порушення вимог закону, оскільки питання про повернення кримінальної справи прокурору для усунення виявлених порушень з учасниками процесу взагалі не обговорювалось. Суддя з власної ініціативи повернув справу прокурору без врахування того, що це питання не порушувалось ні стороною захисту ні прокурором, необхідно було обговорити з учасниками процесу, що передбачено ст. 240 КПК України в редакції 1960 року, натомість залишив поза увагою клопотання прокурора про повернення справи на додаткове розслідування.

Окрім цього, відповідно до положень ч.2 ст. 249 -1 КПК 1960 року, на постанову про повернення справи прокурору може бути подана апеляційна скарга тільки прокурором.

Однак, не зважаючи на те, що постанова Снятинського районного суду від 24.05.2019 року не підлягала оскарженню, суд першої інстанції, одержавши апеляцію захисника ОСОБА_8 , всупереч вимогам ч.2 ст. 249-1 КПК 1960 року визнав її особою, яка має право на оскарження такого судового рішення, поновив строк на апеляційне оскарження постанови суду, виконавши вимоги ст.ст. 351, 352, 354 цього ж Кодексу та призначив вищевказану кримінальну справу до апеляційного розгляду.

Покликання апелянта в АС на те, що апеляційний суд повинен постановити виправдувальний вирок щодо ОСОБА_9 , та провадження закрити по даній кримінальній справі, на підставі ч.1 ст. 6 КПК (в редакції 1960 року) за відсутності події злочину, є безпідставним та необґрунтованим, оскільки на вказаній стадії судового розгляду в апеляційного суду відсутні повноваження постановляти втправдальний вирок згідно вимог КПК 1960 року.

Таким чином, на думку колегії суддів, дослідженим обставинам має бути надана належна правова оцінка та забезпечено прийняття законного та неупередженого рішення.

Колегія суддів вважає, що таке порушення вимог КПК суддею першої інстанції, призвело до того, що його висновок не ґрунтується на вимогах закону. Оскільки вказане порушення не може бути усунуто під час апеляційного розгляду, колегія суддів приходить до висновку, що постанову слід скасувати, а матеріали справи направити в той же суд для проведення нового судового розгляду.

За таких обставин, АС підлягає до часткового задоволення.

При новому судовому розгляді необхідно врахувати вказані в ухвалі порушення, їх усунути і прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Враховуючи при цьому, що по даній справі вже порушені розумні строки, як досудового розслідування, так і судового розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 237, 240, 249-1, 365, 366, 377, 379 КПК (в редакції 1960 року), ст.ст. 405, 407, 418, 419, п.п. 11, 15 розд.11 Перехідних положень КПК (в редакції 2012 року), колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :

Апеляцію захисника ОСОБА_8 на постанову Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 24 травня 2019 року задовольнити частково.

Постанову Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 24 травня 2019 року, якою кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК повернуто керівнику Коломийської місцевої прокуратури для усунення виявлених порушень скасувати повністю, та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5