У Х В А Л А
10.01.2020 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ;
із участю: - секретаря ОСОБА_2 ,
- прокурора ОСОБА_3 ,
- обвинуваченого ОСОБА_4
- потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Жмеринка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000536 від 19.10.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
УСТАНОВИВ :
20.11.2020 року до Жмеринського міськрайонного суду надійшов затверджений прокурором обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000536 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.185 КК України.
Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 25.11.2019 року призначено підготовче судове засідання по даному кримінальному провадженні.
В підготовчому судовому засіданні прокурор вказав про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, посилаючись на відсутність підстав закриття провадження чи повернення обвинувального акту прокурору, а також визначення іншої підсудності. В судове засідання просив викликати прокурора, обвинуваченого, потерпілого та свідка ОСОБА_6 . Також просив доручити персоналу уповноваженого органу пробації скласти досудову доповідь стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 . Заявив клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 раніше обраного запобіжного заходу у виді домашнього арешту на тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на обставини недодержання останнім вимог ухвали слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду від 15.11.2019 року про встановлення йому цілодобового домашнього арешту за місцем постійного проживання по АДРЕСА_1 . Вказав, що відповідно до інформації Жмеринського ВП ГУНП обвинувачений ОСОБА_4 був відсутній за вказаною адресою під час перевірки 16, 17 та 18 грудня 2019 року. Відтак вважає, що чинний або інший більш м`який запобіжний захід не забезпечуватимуть належного виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків. Додатково просив визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі п`ятнадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб та покласти на обвинуваченого обов`язки прибувати на виклики, не відлучатись з населеного пункту, де він мешкає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти їх про зміну свого місця проживання, роботи або навчання, утримуватись від спілкування із свідками, носити електронний засіб контролю.
Потерпілий ОСОБА_5 підтримав думку прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_4 погодився з можливістю призначення судового розгляду, натомість заперечив щодо зміни йому запобіжного заходу на тримання під варту. Вказав, що його відсутність за місцем проживання 16 та 17 грудня 2019 року була зумовлена побутовою сваркою з членами його сім`ї, задля припинення якої він визначив доцільним на нетривалий час залишити власне житло й пожити у знайомої дівчини. Ввечері 18.12.2019 року він насправді перебував вже у себе вдома та чув стукіт у двері, але не відчинив їх, будучи тоді із дівчиною, та не бажаючи, аби їх відпочинку будь-хто заважав. Уточнив, що при тому не переконався, чи це не були працівники поліції із перевіркою належності виконання ним умов домашнього арешту.
Інших клопотань учасниками провадження не заявлено.
Заслухавши думки учасників підготовчого засідання, вивчивши матеріали судового провадження колегія суддів доходить наступного.
Відповідно до вимог ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:
1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;
2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу;
3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу;
4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження;
5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру;
6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.
Згідно вимог ч.1 ст.315 КПК України підготовка до судового розгляду проводиться судом, лише якщо не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч.3 ст.314 КПК України.
Так, отриманий наразі на розгляд суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000536 від 19.10.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, загалом відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, передусім положенням ст.291 КПК України.
Під час підготовчого провадження обвинуваченим підтверджено отримання ним копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.
З урахуванням наведеного суд не вбачає достатніх та грунтовних підстав для повернення обвинувального акту прокурору.
Водночас угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.468-475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження наразі не вбачається. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено; дане кримінальне провадження підсудне Жмеринському міськрайонному суду Вінницької області. Визначених законом обставин, за яких не складається досудова доповідь відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено.
Заявлений прокурором свідок підлягає виклику в судове засідання.
Відповідно до вимог ч.1,2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
У відповідності до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження; серед інших ними є запобіжні заходи.
За приписами ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Згідно положень ч.1,3,7,8,11 ст.182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
У відповідності до вимог ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно положень ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства чи погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;
3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Відповідно до положень ст.29 Конституції України, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України за ухваленням Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" кожен має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійснення з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню ним злочину або його втечі після його вчинення. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а передбачає урахування низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого наразі обвинувачується ОСОБА_4 , належать до категорії злочинів середньої тяжкості, покарання за яке передбачається у вигляді позбавлення волі на строк, що перевищує три роки, обставини чого визначають можливість застосування тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 , попередні судимості якого не погашені.
У відповідності до ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
Проте, суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальногромадянських прав та інтересів потерпілих. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Вирішуючи питання про доцільність зміни обвинуваченому ОСОБА_4 з домашнього арешту на тримання під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених статтею 177 КПК України, які вказані прокурором та не заперечені наразі самим обвинуваченим, а саме: запобігання спробам ОСОБА_4 переховуватися від суду, а також протиправно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, що досі не зменшились, а ризик можливості переховуватись від суду вочевидь посилився, з огляду на повідомлені стороною обвинувачення обставини стосовно системних порушень обвинуваченим ОСОБА_4 обмежень, встановлених умовами попередньо застосовного щодо нього цілодобового домашнього арешту, у спосіб залишення місця постійного проживання, що також доводиться доданими до клопотання прокурора копіями повідомлень Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області від 20.12.2019 року та рапортів дільничного офіцера поліції СП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області від 16,17 та 18 грудня 2019 року, а також підтверджені самим обвинуваченим. З пояснень обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено, що залишення ним місця свого проживання два дні поспіль, а також недопущення працівників поліції до перевірки його перебування вдома по АДРЕСА_1 , вчинені обвинуваченим в період дії ухвали слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду від 15.11.2019 року про встановлення йому цілодобового домашнього арешту за місцем постійного проживання, всупереч визначеним обмеженням та без ознак крайньої необхідності таких дій.
З урахуванням наведеного судом визначається достатньо вірогідними вказані прокурором ризики вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує у разі визнання винуватими за пред`явленим обвинуваченням; також сукупність обставин щодо існування непогашених судимостей ОСОБА_4 за вчинення умисних злочинів, надто з урахуванням реального відбування ним покарання у виді позбавлення волі, яке надалі не мало наслідком достатнього стримуючого фактору для нього.
Тому за наведених прокурором обгрунтувань та за відсутності об`єктивних відомостей щодо неможливості безпосереднього утримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, суд не вбачає достовірних підстав для можливості застосування щодо обвинуваченого жодного з решти більш м`яких, аніж тримання під вартою, запобіжних заходів, включаючи домашній арешт, оскільки вони не є достатніми для запобіганню вказаним ризикам та належному виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків.
З урахуванням наведеного суд вважає за необхідне змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 з домашнього арешту на тримання під вартою, строком на 60 днів з урахуванням потреб здійснення судового розгляду, яке в цьому випадку виправдано наявністю конкретного суспільного інтересу у виді права на справедливий судовий розгляд, а також унеможливлення переховування обвинуваченого від суду, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалюють над принципом поваги до особистої свободи.
Водночас, суд враховує, що за обсягом обвинувачення, яке в межах даного кримінального провадження висунуто ОСОБА_4 , не вбачається передбачених законом підстав, за яких може не визначатися розмір застави при обранні (продовженні) запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що становить обов`язок суду одночасно встановити розмір застави обвинуваченому. Враховуючи майновий стан останнього, обвинувачення його у вчиненні умисного злочину середньої тяжкості, суд доходить висновку про достатність визначення застави обвинуваченому ОСОБА_4 у розмірі п`ятнадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що кримінальне провадження слід призначити до судового розгляду та доручити представнику персоналу Жмеринського міськрайонного відділу з питань пробації скласти досудову доповідь стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 .
Відповідно до положень ч.4 ст.9 Закону України "Про пробацію" обвинуваченим надається можливість брати участь у підготовці досудової доповіді, яка полягає у наданні персоналу органу пробації інформації, необхідної для підготовки такої доповіді.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 177, 178, 181, 183, 194, 291, 314-316, 325, 331 КПК України, суд
УХВАЛИВ :
Клопотання прокурора задоволити частково.
Змінити запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ) з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою, взявши його під варту із зали суду, строком на 60 днів, тобто до 09.03.2020 року включно.
Визначити достатнім розмір застави у п`ятнадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 31530 гривень, у разі внесення якої ОСОБА_4 підлягає негайному звільненню з під варти із покладенням на нього терміном на відповідний залишок вказаного строку дії ухвали наступних обов`язків:
1) прибувати за кожним викликом до суду;
2) не відлучатися з с.Будьки Жмеринського району Вінницької області без дозволу суду;
3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) утримуватися від спілкування з свідком ОСОБА_6 ;
5) носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі внесення застави, внаслідок невиконання ним вказаних обов`язків, а також при порушенні обов`язків заставодавцем щодо забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та з`явлення останнього за викликом, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору; у разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.
Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області на 13 годин 00 хвилин 17.01.2020 року
Резервну дату судового розгляду визначити на 13 годин 00 хвилин 05.02.2020 року.
Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.
В судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого, потерпілого, а також свідка ОСОБА_6 .
Доручити Жмеринському міськрайонному відділу з питань пробації філії державної установи "Центр пробації" у Вінницькій області скласти досудову доповідь стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 .
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1