Дата документу 25.06.2020 Справа № 310/1519/16-к
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/807/60/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 310/1519/16-к Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
представника пансіонату ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відеоконфенц зв`язку, матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь в розгляді подання, на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 лютого 2018 року, якою

відмовлено в задоволенні подання начальника Бердянського МРВ з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації ОСОБА_9 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_7 та направлення його для відбуття покарання, призначеного вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 червня 2016.

Згідно зі змістом ухвали, вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23.06.2016 ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 75 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
15.03.2017 начальник Бердянського МРВ з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації ОСОБА_9 звернувся із поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_7 в місця позбавлення волі для відбування призначеного судом покарання.
З подання вбачалося, що ОСОБА_7 за час відбування покарання із випробуванням покладені на нього судом обов`язки виконував задовільно, оскільки 4 рази без поважних причин не з`явився на реєстрацію до органу пробації.
Разом з тим, вивчивши подання та матеріали особової справи, заслухавши пояснення представника органу пробації та засудженого, думку прокурора, суд прийшов до висновку, що підстав для скасування звільнення від відбування покарання і направлення засудженого для відбування покарання не має.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати, винести ухвалу якою задовольнити подання органу пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробовуванням ОСОБА_7 та направлення його в місця позбавлення волі строком.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ОСОБА_7 показав себе з негативної сторони під час іспитового строку, систематично порушував умови відбування покарання, сім разів не з`являвся для реєстрації до органу пробації, а також в судові засідання, внаслідок чого був оголошений у розшук. Після встановлення його місцезнаходження і припинення розшуку, знов кілька раз не прибував в судове засідання, внаслідок чого до нього застосовувався привід. Перелічені обставини, на переконання прокурора, вказують на те, що засуджений на шлях виправлення в умовах проживання без позбавлення волі не став і не бажає виконувати покладені на нього судом обов`язки.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу; засудженого, який заперечував проти апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора, який брав участь в розгляді подання, задоволенню не підлягає у зв`язку з наступним.

Відмовляючи в задоволення подання начальника начальника Бердянського МРВ з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації ОСОБА_9 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання, місцевий суд послався на те, що неявка засудженого до органу пробації 4 рази була обумовлена його хворобою та перебування на роботі.

Також суд першої інстанції встановив, що засуджений в період іспитового строку новий злочин не вчинив, до адміністративної відповідальності не притягувався, надав пояснення щодо причин неявки на реєстрацію.
Як вбачається з листка реєстрації засуджений ОСОБА_7 періодично з`являвся до органу пробації, надавав свої пояснення. Тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність факту ухилення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання та умисного порушення ним умов призначеного випробування.
Відповідно до ч.3 ст.166 КВК України, у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Таким чином, матеріалами провадження не доведено факт умисного ухилення ОСОБА_7 від відбування покарання, умисного порушення нею умов призначеного випробування.

Колегія суддів погоджується з тим, що сам факт невиконання обов`язків, покладених на ОСОБА_7 вироком суду, ще не може бути безумовним свідченням його небажанням ставати на шлях виправлення, а отже і вагомою підставою для направлення засудженого для реального відбування покарання.

Матеріалами справи підтверджено, що засуджений ОСОБА_7 не з`являвся на реєстрацію до органу пробації у зв`язку з виникненням життєвих труднощів.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_7 ухилявся від виконання покладених на нього судом обов`язків є неправильними. Невиконання обов`язків і ухилення від їх виконання хоча і є схожими поняттями, але не є одним і тим самим.

Колегія суддів погоджується з висновками суду, зробленими на підставі аналізу суті та причини невиконання обов`язків, покладених на засудженого ОСОБА_7 вироком суду з урахуванням встановлених при розгляді подання обставин щодо наявності поважних підстав неприбуття на реєстрацію, у сукупності із відомостями про його особу (не вчиняв правопорушень, які б потягли за собою адміністративні стягнення, а також до кримінальної відповідальності не притягався) про відсутність підстав для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Крім того, на даний час засуджений ОСОБА_7 перебуває в КУ «Бердянський геріатричний пансіонат» ЗОР з 02.05.2019, має І б групу інвалідності. Згідно довідки МСЕК №262147 від 04.09.2019 потребує часткової постійної сторонньої допомоги або догляду.
З огляду на вищевказані обставини, остаточний висновок про відсутність підстав для задоволення подання є правильними, тому постановлена судом ухвала не підлягає скасуванню через доводи вказані в апеляційній скарзі прокурора.

Істотних порушень кримінального процесуального законодавства, що тягнуть скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи також не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора, який брав участь в розгляді подання, залишити без задоволення.
Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 лютого 2018 року, якою відмовлено в задоволенні подання начальника Бердянського МРВ з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації ОСОБА_9 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_7 та направлення його для відбуття покарання, призначеного вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 червня 2016, залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4