Справа № 149/657/20
Провадження №1-кп/149/95/20
Номер рядка звіту 17
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

13.05.2020 м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільник кримінальне провадження № 0000064 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Голодьки Хмільницького району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , гр. України, на утриманні перебуває одна неповнолітня дитина, -

за ч. 1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 03.02.2020 року о 19:00 год перебуваючи в житловій кімнаті власного будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , влаштував сімейну сварку зі своєю дружиною ОСОБА_6 , яка виникла на ґрунті постійного вживання останньою алкогольних напоїв.

В ході сварки ОСОБА_4 стоячи біля столу, на якому лежав кухонний ніж, реалізуючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , взяв його в руку та повернувся до до неї.

Усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи заподіяти шкоду здоров`ю ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, ОСОБА_4 з метою заподіяння тілесних ушкоджень наніс кухонним ножем, який тримав у правій руці, один удар в ділянку живота ОСОБА_6 , яка не очікувала вказаних дій та не могла уникнути поранення.

Внаслідок вказаних протиправних дій, потерпіла ОСОБА_6 , згідно висновку експерта Хмільницького районного відділення Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи № 17 від 20.03.2020 року, отримала тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення живота (рана на животі з ліва; пошкодження м`язів та м`язових кровоносних (артеріальних) судин передньої чеервної стінки; проникаюче поранення очеревини; зовнішня та внутрішньочеревна кровотеча), яке за своїм характером належить до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричинили б загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю (п. 2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.10.1995 року). Вказане проникаюче колото-різане поранення живота, виникло від дій (удару) твердого колюче-ріжучого предмета, яким може бути лезо ножа, можливо 03.02.2020 року.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, у вчиненому розкаюється та суду пояснив, що він дійсно вчинив злочин за обставин, викладених в обвинувальному акті, просить суд суворо його не карати та не позбавляти волі.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні суду вказала, що претензій до обвинуваченого немає, просить суд не застосовувати відносно ОСОБА_4 сувору міру покарання, та не позбавляти його волі.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним досліджувати фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу. З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, на підставі допиту обвинуваченого, потерпілої, та дослідження матеріалів справи, суд приходить до висновку про винуватість обвинуваченого у скоєнні інкримінованого злочину.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані стороною обвинувачення докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який є інвалідом 111 групи, на диспансерному обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, його позитивну характеристику за місцем проживання, відношення до подій що відбулися та їх наслідків, його вік, те, що раніше не судимий та в скоєному розкаюється.

Також, суд враховує досудову доповідь Хмільницького міськрайонного відділу з питань пробації, відповідно до якої, встановлено інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення та дуже високий ризик небезпеки для суспілства, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк не можливе та становить високу небезпеку для суспільства.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає щире каяття, повне визнання своєї вини у вчинені злочину.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є вчинення злочину в присутності малолітньої дитини.

Враховуючи вищезазначене, ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, обставини справи, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, думку потерпілої, яка просить не позбавляти волі ОСОБА_4 , суд приходить до переконання, що виправлення ОСОБА_4 можливе без його ізоляції від суспільства, а тому покарання необхідне та достатнє для його перевиховання та виправлення, а також для запобігання вчиненню ним нових злочинів в майбутньому слід призначити в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України, звільнивши його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком та із покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Підстав для забезпечення кримінального провадження, в тому числі для обрання запобіжного заходу, немає.

На підставі викладеного,ст. ст. 50, 65-67 КК України та керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років .

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки три місяці.

У відповідності до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Скасувати арешт, який накладений ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 05.02.2020 року на ніж з дерев`яною рукояткою коричневого кольору, металевий гачок.

Речові докази: ніж з дерев`яною рукояткою коричневого кольору, металевий гачок та змиви РБК, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів в Хмільницькому ВП Калинівському ВП ГУНП у Вінницької області знищити.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1