КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю
представників власника майна ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою директора ТОВ «РУФ Констракшн Юкрейн» ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 листопада 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою частковозадоволено клопотання прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 та накладено арешт на активи суму ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) по ТОВ «Руф Констракшн» (), ТОВ «Юніон Експрес» (), ТОВ «Руф Констракшн Юкрейн» (), ТОВ «ЛЕЙТЕРІЯ» (), ПП «Інтерофіс» (), ТОВ «Інторг Прод» (), встановивши заборону відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

Відповідно до ухвали, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на суму ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) серед інших і по ТОВ «Руф Констракшн Юкрейн», встановивши заборону відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном, оскільки вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, є предметом кримінального правопорушення, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, директор ТОВ «РУФ Констракшн Юкрейн» ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на активи - суму ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) по ТОВ «Руф Констракшн Юкрейн» () та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна суми ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) по ТОВ «Руф Констракшн Юкрейн» (), відмовити.

Апелянт вважає ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на грошові кошти ТОВ «РУФ КОНСТРАКШН ЮКРЕЙН» незаконною, необгрунтованою, постановленою з істотним порушенням норм КПК України та такою, що підлягає скасуванню.
Звертає увагу о суду на те, що ТОВ «РУФ КОНСТРАКШН ЮКРЕЙН» зареєстроване лише 08 квітня 2019 року, тобто значно пізніше, ніж проводилась діяльність, яка є предметом доказування у даній справі.
В порушення норм закону арешт на майно ТОВ «РУФ КОНСТРАКШН ЮКРЕЙН накладено без повідомлення про підозру у вчиненні злочину в кримінальному провадженні № 0000184 його посадовій особі.
Директор товариства посилається на те, що сума ПДВ в системі електронного адміністрування IIДВ (ліміту ПДВ) по ТОВ «РуФКонстракшн Юкрейн» () не є речовими доказами у кримінальному правопорушенні, не містять ознак речових доказів, вказаних у ст. 98 КПК України, аарешт такого активу жодним чином не може слугувати меті кримінального провадження.
Як зазначає апелянт, в порушення ст. 94, 1 ст. 170, ч. 1 ст. 173, КПК України, слідчий суддя під час розгляду клопотання не врахував відсутність доказів, які дають підстави вважати, що власники, користувачі майна можуть вживати дії щодо приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження належного їм майна.

Більше того, прокурором не було надано доказів на підтвердження здійснення фінансово - господарських операцій ТОВ «РУФ КОНСТРАКШН ЮКРЕЙН» () з контрагентами, які б призвели до ухилення від оподаткування та подальшого обготівковування грошових коштів. Крім того, у даному кримінальному провадженні посадовій особі товариства не повідомлено про підозру, а отже у слідчого судді були відсутні підстави для накладення арешту.
Накладений арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунках ТОВ «РУФ КОНСТРАКШН ЮКРЕЙН» позбавляє можливості здійснювати господарську діяльність.

Заслухавши доповідь судді, доводи власника майна та його представника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження та ухвали слідчого судді місцевого суду, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному 14 березня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000184 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191. ч. 3 ст. 212 КК України.
18 жовтня 2019 року прокурор відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на активи суму ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) по ТОВ «Руф Констракшн» (), ТОВ «Юніон Експрес» (), ТОВ «Руф Констракшн Юкрейн» (), ТОВ «ЛЕЙТЕРІЯ» (), ПП «Інтерофіс» (), ТОВ «Інторг Прод» (), з встановленням заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 листопада 2019 року клопотання прокурора було задоволено та накладено арешт на кошти-суми ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) по вказаних товариствах.
Оскільки дана ухвала оскаржена тільки директором ТОВ «РУФ Констракшн Юкрейн» ОСОБА_6 , то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах його апеляційної скарги, а щодо інших осіб, на суми ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) яких накладено арешт вказаною ухвалою слідчого судді, то в цій частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на суми ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) останніх колегією суддів не вирішується.

Задовольняючи клопотання слідчого, внесене в межах кримінального провадження №0000184, щодо накладення арешту на майно, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що існують достатні підстави для накладення арешту на майно, оскільки вказане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.
З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо, з огляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак зазначених вимог закону слідчий суддя та прокурор, який вніс клопотання про арешт майна, не дотрималися.

У відповідності до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено у встановленому цим КПК порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Арешт суми ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) зазначеною нормою КПК України не передбачений, як не передбачено і можливості накладення арешту на кошти, які знаходяться на електронному рахунку платника ПДВ.

Це випливає не тільки із положень ч. 10 ст. 170 КПК України, а і з того, що арешт суми ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) фактично унеможливить перерахування платником податку коштів з власного поточного рахунку в сумах, необхідних для збільшення розміру суми, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), а також у сумах, недостатніх для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов`язань з цього податку.
Отже, органом досудового розслідування було внесено клопотання про арешт майна, на яке законом не визначена можливість його арешту, а тому слідчий суддя безпідставно задовольнив таке клопотання.
Також, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Разом з цим, орган досудового розслідування у клопотанні, хоча і визначив метою накладення арешту на суми ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) забезпечення збереження майна з посиланням на ст. 98 КПК України, однак така мета арешту майна ним не доведена.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Однак прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
Отже, прокурором не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, про які вказано у його клопотанні, оскільки ним не надано доказів, що суми ліміту ПДВ є предметом протиправної діяльності, об`єктом та знаряддям злочину та відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Також колегія суддів звертає увагу, що ні прокурор в клопотанні, ні слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення відповідно ст. ст. 171, 173 КПК України, не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для власників майна та третіх осіб.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що органом досудового розслідування, навіть за умови можливості накладення арешту на суми ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ), не доведено саме законних підстав для їх арешту, а тому слідчий суддя безпідставно наклав арешт на ліміти суми ПДВ в системі електронного адміністрування податку на додану вартість по ТОВ «Руф Констракшн Юкрейн».

З урахуванням викладеного, а саме того, що за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити, що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні прокурор не довів необхідності у накладенні арешту на вказане майно, що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

На підставі викладених обставин, які свідчать про однобічність, неповноту і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді в частині накладення арешту на ліміти сум ПДВ в системі електронного адміністрування податку на додану вартість по ТОВ «Руф Констракшн Юкрейн», підлягає скасуванню, як незаконна та необґрунтована, а апеляційна скарга директора ТОВ «РУФ Констракшн Юкрейн» ОСОБА_6 задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на суму ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) по ТОВ «Руф Констракшн Юкрейн», як такого, що внесено до суду з порушенням ч. 10 ст. 170, ст. 171 КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власників майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу директора ТОВ «РУФ Констракшн Юкрейн» ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 листопада 2019 року, якою частково задоволено клопотання прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 та накладено арешт на активи суму ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) по ТОВ «Руф Констракшн» (), ТОВ «Юніон Експрес» (), ТОВ «Руф Констракшн Юкрейн» (), ТОВ «ЛЕЙТЕРІЯ» (), ПП «Інтерофіс» (), ТОВ «Інторг Прод» (), встановивши заборону відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном скасувати в частині накладення арешту на кошти-суми ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) поТОВ «Руф Констракшн Юкрейн» ().

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 про накладення арешту на активи суму ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) по «Руф Констракшн Юкрейн» (), із забороною відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/6536/2019
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_8
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1