Провадження № 11-кп/824/1791/2019 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 6 лютого 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, РНОКПП НОМЕР_1 , українця, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч.2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі статті 75 КК України звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Вироком вирішено питання процесуальних витрат та речових доказів.
В С Т А Н О В И Л А:
За вироком ОСОБА_7 17.04.2019 близько 20 год. 30 хв., керуючи автомобілем марки Chevrolet-Aveo д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по просп. Оболонському в м. Києві зі сторони станції метро «Мінська» в напрямку станції метро «Оболонь», наближаючись до перехрестя з вулицею М. Малиновського в м. Києві, порушуючи п. 2.3 підпункт «б», 12.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не вибрав безпечну швидкість керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. При виникненні небезпеки для руху, якою для нього був пішохід ОСОБА_8 , який рухався через проїзну частину проспекту Оболонського у невстановленому для цього місці та якого він об`єктивно спроможний був завчасно виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості керованого ним автомобіля, аж до його зупинки, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 . В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, від яких помер в Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати вирок у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості та особі обвинуваченого через суворість в частині призначеного додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом при призначенні додаткового покарання не в повній мірі враховано позитивні дані про його особу, відсутність заподіяних збитків, його щире каяття, наявність у нього ряду захворювань, перебування на утриманні непрацездатної матері інваліда 3 групи.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України, сторонами у апеляційному порядку не оскаржується та в силу вимог ч.2 ст. 394 КПК України не є предметом розгляду суду апеляційної інстанції.

На думку колегії суддів, як основне, так і додаткове покарання обвинуваченому за ч.2 ст.286 КК України визначено з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України, зокрема, і з врахуванням тяжкості вчиненого злочину, обставин, які пом`якшують покарання, особи винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується, щиро розкаявся у вчиненому злочині, визнав себе винуватим, а також думки потерпілої, викладеної у письмовій заяві до суду, про обов`язковість призначення додаткового покарання (а.с.43).
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про несправедливість призначеного додаткового покарання у виді позбавлення його права керування транспортними засобами на 1 рік через його суворість є безпідставними, оскільки ОСОБА_7 порушені кілька вимог ПДР, що призвело до смерті людини, і призначеннядодаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України, є доцільним та таким, що відповідає меті, визначеній у ст.50 КК України, зокрема, виправленню засудженого та запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Доводи апеляційної скарги правильності висновку суду не спростовують.

Порушень норм кримінального процесуального права, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин вирок є законним.
Керуючись ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Оболонського районного суду м. Києва від 6 лютого 2020 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: