Справа № 342/1354/18
Провадження № 1-кп/346/115/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
законного представника- ОСОБА_5
захисника- ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000227 від 04.11.2018 року про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, учня ПТУ №31 м.Городенка раніше не судимого, гр. України, який до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

Неповнолітній ОСОБА_4 до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, за наступних обставин.
Так, близько 23:00 год. 03.11.2018 року неповнолітній ОСОБА_4 не маючи права керування транспортними засобами, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_7 , жителю АДРЕСА_2 , та знаходився у постійному користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , в якому на передньому пасажирському сидінні знаходився неповнолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_3 , з невстановленою швидкістю рухався вулицею Шевченка в напрямку вулиці Грушевського, що в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області. Рухаючись у вказаному напрямку та здійснюючи поворот ліворуч з вулиці Шевченка на вул. Грушевського неповнолітній ОСОБА_4 проявив неуважність та не передбачаючи при цьому можливості настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого допустив зіткнення з будівлею автобусної зупинки по вул. Грушевського в с. Чернятин Городенківського району. При цьому ОСОБА_4 порушив вимоги Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, а саме :
п.2.3.де вказано, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу;
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
п.12.1. під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
п.12.2. у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.
п.12.3. у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
У результаті порушення ОСОБА_4 Правил дорожнього руху сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пасажир автомобіля марки «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 , неповнолітній ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді дистального остеоепіфізіолізу кісток лівої гомілки зі зміщенням відломків, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування до неповнолітнього заходу виховного характеру у виді застереження та обмеження ОСОБА_4 дозвілля заборонивши його перебування поза житловим приміщенням за місцем проживання у вечірній час з 22:00 год. до 06:00 год. на один рік.
Неповнолітній ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні суспільно небезпечного діяння визнав повністю, щиро розкаявся та просив застосувати до нього примусові заходи виховного характеру.
Законний представник неповнолітнього ОСОБА_5 не заперечив проти застосування до свого неповнолітнього сина примусових заходів виховного характеру.
Захисник неповнолітнього просив суд задовольнити клопотання прокурора та застосувати по відношенню до неповнолітнього заходи виховного характеру у виді застереження.
Неповнолітній потерпілий ОСОБА_8 та його законний представник ОСОБА_9 щодо задоволення клопотання не заперечували,про що подали суду відповідне письмове клопотання,просять суд слухати справу у їх відсутність.
Заслухавши пояснення неповнолітнього ОСОБА_4 , його законного представника ОСОБА_5 , захисника, розглянувши письмове клопотання неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 та його законного представника ОСОБА_9 , враховуючи думку прокурора, який просить задовольнити клопотання, перевіривши докази та інші обставини, які мають істотне значення для вирішення питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд прийшов до висновку, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Згідно ст.498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч.2 ст.97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ст.105 КК України, суд застосовує і до особи, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність.
Згідно з п.1,2 ч.2 ст.105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді застереження; обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що до неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:
1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;
2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;
3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.
Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують:
- у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1ст. 97КК України;
- до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2 ст. 97 КК України);
- при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1ст. 105КК України.
Суд ухвалюючи судове рішення щодо неповнолітнього ОСОБА_4 керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу ХІ КК України.
До особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.
Дії неповнолітнього ОСОБА_4 мiстять ознаки суспiльно-небезпечного дiяння, пеpедбаченого ч.1 ст. 286 КК України.
Судом встановлено, що на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, згідно ст. 22 КК України ОСОБА_4 не досягнув віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність.
Таким чином, з врахування того, що ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння вперше, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, свою вину у скоєному визнав повністю, щиросердечно розкаюється, на обліку у психіатричному кабінеті не знаходиться, позитивно характеризується за місцем навчання, а тому, враховуючи обставини провадження, суд вважає, що до неповнолітнього можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру, а саме: застереження та обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього .
Отже, клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру обґрунтоване належним чином доказами, які є належними та допустимими та знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.
Процесуальні витрати, а саме вартість проведення експертизи в сумі 858,00 грн., віднести на рахунок держави, оскільки за змістом ч.2 ст.124 КПК України витрати на залучення експерта стягуються судом лише у разі ухвалення обвинувального вироку, тобто покладення вказаних процесуальних витрат на осіб, звільнених від кримінальної відповідальності, кримінальним процесуальним законом не передбачено.
На підставі ст.ст. 97, 105 КК України, керуючись ст.ст.318, 322, 342-376, 497-501 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора задовольнити.
Застосувати по відношенню до неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, учня ПТУ №31 м.Городенка , раніше не судимого, гр. України, як особи, що скоїла суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.286 КК України, примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження.
Обмежити ОСОБА_4 дозвілля та встановити особливі вимоги до поведінки неповнолітнього, заборонивши його перебування поза житловим приміщенням за місцем його проживання у вечірній час з 22:00 год. до 06:00 год. строком на 1 (один) рік.
На ухвалу може бути подано апеляцію до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1