Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/152/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2020 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький дистанційно в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 листопада 2019 року, якою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вершино-Кам`янки, Новгородківського району, Кіровоградської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, по даній справі засудженого 11.02.2016 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць
відмовлено в задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання
В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 листопада 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що засуджений ОСОБА_8 , відбув дві третіх частини строку покарання, призначеного йому вироком суду, однак його поведінка, як процес виправлення та перевиховання, за весь час відбування покарання не є взірцевою, не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказує на те, що засуджений виправився. Так, ОСОБА_8 стосовно скоєного злочину розкаюється, але робить це з метою отримати поблажливість. Міру покарання призначену судом вважає надто суворою. До виконання робіт із благоустрою установи не завжди ставиться відповідально, іноді перекладає їх виконання на інших засуджених, залучався до ремонтних робіт а відділенні, а саме ремонтував стільці. Відповідно до п.5 ст.118 КВК України відпрацював 26 годин. Був один раз заохочений правами начальника відділення за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Після отримання заохочення змінив своє ставлення до виконання робіт з благоустрою установи, ставиться безвідповідально, перекладає їх виконання на інших засуджених. Участь у виховних заходах, які проводяться в установі, не приймає. Участі у роботі самодіяльних організацій не бере, соціально-корисну активність в організації їх роботи не проявляє. Засуджений під час відбування покарання перебуває на профілактичному обліку установи, як особа, схильна до членоушкодження.
На дану ухвалу надійшла апеляційна скарга від засудженого ОСОБА_8 , в якій він просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього умовно-дострокове звільнення. Зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Так, він вже відбув дві третини строку призначено покарання, а тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Заслухавши доповідача, в дебатах засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу засуженого, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та, дослідивши матеріали провадження, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування в установі виконання покарань.
Згідно ч.2 ст. 81 Кримінального кодексу України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Свідчення того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка, яка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень в процесі виконання покарання, сумлінною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечним виконанням законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватись інші особи, які відбувають покарання.
Окрім цього, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним на протязі всього перебування засудженого в установі виконання покарання. Умовно-дострокове звільнення можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Інших підстав законом не передбачено.
Як убачається з матеріалів справи, вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.02.2016 року ОСОБА_8 засуджений за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 5 років 1 місяць.
В строк відбування покарання зараховано 2 місяці 24 дні попереднього утримання під вартою з 18.11.2015 року по 11.02.2016 року.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08.06.2016 року відповідно до Закону України №838-VIII Про внесення зміни до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року зараховано в строк відбування покарання засудженому ОСОБА_8 час перебування під вартою в УВП з 18.11.2015 року по 14.03.2016 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме 03 місяці 25 днів.
Початок строку покарання 11.02.2016, кінець строку 23.08.2020. На момент розгляду клопотання засуджений відбув 04 роки 04 місяців 06 днів строку покарання, залишилося до відбуття 8 місяців 25 днів.
З характеристики, наданої ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» станом на 26.11.2019 в судове засідання, вбачається, що ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі перебуває з 18.11.2015. За час перебування в Кропивницькій УВП (№14) допустив одне порушення режиму утримання у виді порушення ПВР. Стягнення погашене у встановленому законом порядку. Заохочень не мав.
З 21.04.2016 відбуває покарання в ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)».
За час відбування покарання в установі допустив 30 (тридцять) порушень встановленого порядку відбування покарання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності (з них 3 рази правами начальника установи). Порушення виражалися у зберіганні заборонених речей, порушенні форми одягу, порушення локалізації та режиму відбування покарання, за що даний засуджений отримав 3 попередження, 8 доган, 9 суворих доган та був 8 разів поміщений до ДІЗО та 2 рази до ПКТ. Стягнення не погашені та не зняті у встановленому законом порядку.
З 29.06.2016 по 07.09.2016 засуджений ОСОБА_8 , перебуваючи в Кіровоградській УВП №14, знову допустив одне порушення встановленого режиму утримання у виді вилучення заборонених речей, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності правами начальника УВП у виді догани. Стягнення погашене у встановленому законом порядку. Заохочень не мав.
При цьому, при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення, з`ясовуючи чи став засуджений на шлях виправлення, колегія суддів бере до уваги відсутність негативної поведінки засудженого під час відбування покарання та не вчинення засудженим порушень умов тримання.
Разом з тим, відсутність негативної поведінки засудженого не свідчить про зразковість поведінки під час відбування покарання, як обов`язкової складової розуміння того, що засуджений став на шлях виправлення - передумови для застосування норм ст. 81 КК України.
Колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції про те, що матеріалами клопотання не представлені достатні дані про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому умовно дострокове звільнення при таких обставинах буде передчасним.

Так, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Крім того, як убачається з характеристики ОСОБА_8 , останній через короткий проміжок часу вчиняв нові умисні, корисливі злочини, що в цілому характеризує особу засудженого як таку, що веде злочинний спосіб життя та схильна до продовження злочинної діяльності, системний характер його протиправної поведінки, що свідчить про небажання ставати на шлях виправлення та підвищену суспільну небезпеку його особи.
Також, колегією суддів враховується й те, що засуджений ОСОБА_8 бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Професія», з 01.09.2016 року по 15.06.2017 року навчався в Кіровоградському навчальному центрі №6 і здобув професію «Столяр будівельний» третього розряду (свідоцтво НОМЕР_1 ). Проявляв добросовісне ставлення до навчання, систематично відвідував заняття, приймав участь в ремонті навчальних кабінетів, за що був 1(один) раз заохочений правами начальника установи. Однак, після отримання заохочення змінив своє ставлення до виконання робіт з благоустрою установи, ставиться безвідповідально, перекладає їх виконання на інших засуджених. Участь у виховних заходах, які проводяться в установі, не приймає. Участі у роботі самодіяльних організацій не бере, соціально-корисну активність в організації їх роботи не проявляє. Засуджений під час відбування покарання перебуває на профілактичному обліку установи, як особа, схильна до членоушкодження.

При вирішенні питання про застосування щодо особи умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, вирішальним фактором є не лише факт відбування ним встановленої частини покарання, а виправлення засудженого.

Зваживши на усі вищезазначені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_8 на шлях виправлення не став, представляє собою підвищену суспільну небезпеку, а тому не підлягає умовно-достроковому звільненню.

Аналізуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції під час розгляду заяви ОСОБА_8 повністю дотримався вимог кримінального закону та розділу 8 КПК України, обґрунтовано дійшов висновку про те, що застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним, з чим погоджується і апеляційний суд.

Викладені апелянтом в апеляційній скарзі обставини були в повній мірі перевірені та враховані судом першої інстанції при прийняті рішення про відмову у задоволенні заяви засудженого про умовно-дострокове звільнення, з такими висновками погоджується і колегія суддів.

Будь-які дані про те, що суд допустив процесуальні порушення під час розгляду кримінального провадження або дані, які б вказували на неповноту чи не об`єктивність розгляду справи щодо ОСОБА_8 в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин колегія суддів, вважає необхідним ухвалу районного суду стосовно ОСОБА_8 залишити без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376 ч.2, 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 листопада 2019 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: