Ухвала
28 січня 2020 року

м. Київ
справа № 642/6312/17
провадження № 51-6214ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду Харківської області від 26 червня 2018 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року,
встановив:
Захисник ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на вищевказані судове рішення.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що її слід залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.
Так, за змістом вказаної статті в касаційній скарзі, крім іншого, має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Підстави для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції визначено у ч. 1 ст. 438 КПК. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статями 412414 КПК.
Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК,

що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
У касаційній скарзі захисник посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
За змістом ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. В частині 2 зазначеної статті визначено перелік підстав за наявності яких судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню.
Відповідно до ст. 413 КПК неправильним застосуванням закону України

про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Однак, у касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, належного обґрунтування зазначеним доводам не наводить, а також не конкретизує яким чином ці порушення вплинули

на законність та обґрунтованість судових рішень та були б безумовною підставою для скасування вироку та ухвали касаційним судом. Крім того, у касаційній скарзі захисник взагалі не вказує в чому саме полягає неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність судами першої та апеляційної інстанцій, та яким чином це вплинуло на законність та обґрунтованість судових рішень.

Зі вступної частини касаційної скарги, вбачається, що захисник скаржиться на незаконність ухвали Харківського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року, втім, в прохальній її частині, захисник просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, що позбавляє можливості встановити дійсну позицію захисника ОСОБА_4 щодо результатів касаційного розгляду. Крім цього, всупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПКкасаційна скарга не містить чітких вимог

до суду касаційної інстанції, викладених у відповідності з положеннями ст. 436 КПК, якою визначені повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. При цьому, у прохальній частині касаційної скарги ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, і призначити новий розгляд, але не конкретизує на розгляд у суд першої чи апеляційної інстанції потрібно призначити справу.

Крім того, захисник ОСОБА_4 у касаційній скарзі посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність у вироку Ленінського районного суду Харківської області 09 січня 2018 року та ухвалі Харківського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року, але вищевказаних копій судових рішень до касаційної скарги додано не було та зі змісту самої касаційної скарги вбачається, що захисник оскаржує зовсім інші рішення судів першої та апеляційної інстанцій, що позбавляє суд касаційної інстанції встановити дійний предмет касаційного розгляду.
Наявність вказаних недоліків та відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу

про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги

і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.
Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду

на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги п`ятнадцять днів із дня її отримання.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
Судді: