Справа № 308/3672/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2020 м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
слідчого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
підозрюваного - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.03.2020 року за № 0000639, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Мукачево, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_7 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням, погодженим прокурором відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 15.03.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000639, щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.259 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .
У клопотанні вказано, що як встановлено досудовим розслідуванням: 14.03.2020 року о 23 год. 47 хв. громадянин ОСОБА_6 , перебуваючи за невстановленою на даний час адресою, маючи на меті дезорганізувати роботу правоохоронних органів м. Мукачево, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що поширена ним інформація є неправдивою, умисно здійснив телефонний дзвінок із мобільного телефону із абонентським номером оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_1 на спецлінію «102» ГУНП в Закарпатській області та, після з`єднання з черговим оператором, представившись як ОСОБА_8 , повідомив завідомо неправдиву інформацію про загрозу вибуху через замінування будівлі ресторану «Вілла де Ларей», що в м. Мукачево, вул. Духновича, 14, тим самим здійснив завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками.
Після виїзду на місце події працівників вибухотехнічної служби НДЕКЦ та проведення огляду приміщення «Вілла де Ларей», вибухонебезпечних речовин та предметів не виявлено.
Висновком судового експерта сектору досліджень у сфері інформаційних технологій Івано-Франківського НДЕКЦ МВС № СЕ-19/109/10-23ВЗ/20 від 01.04.2020 року встановлено, що голос та мовлення особи, яка здійснила повідомлення на спецлінію «102» 14.03.2020 року о 23 год. 47 хв., належить громадянину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
14 квітня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, тобто завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, яке загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками.
Як вказує слідчий, наявність обґрунтованої підозри, повідомленої стороною обвинувачення ОСОБА_6 , підтверджується наступними зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме: рапортом оперативного чергового Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області від 15.03.2020 року; протоколом огляду СD-диску із аудіозаписом телефонного дзвінка, здійсненого 14.03.2020 року на спецлінію «102» ГУНП в Закарпатській області; висновком експертизи відео-, звукозапису від 01.04.2020 року; іншими матеріалами кримінального провадження.
На думку сторони обвинувачення докази, які зібрані на даному початковому етапі слідства в достатній для обрання запобіжного заходу мірі обґрунтовують підозру ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Злочин, який інкримінується ОСОБА_6 , є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Вказана обставина, а також той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами Європейського союзу, а саме: Румунією, Угорщиною, Словацькою Республікою та Республікою Польща дають підстави вважати, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та має реальні можливості залишити територію України з цією метою, як через пункти пропуску через державний кордон України, так і поза межами таких, а також переховуватись на території України.
Окрім того, встановлено, що ОСОБА_6 має заборгованість по виплаті аліментів перед своєю дружиною на утримання їхньої спільної дитини та свідомо їх не сплачує. Даний факт, на думку слідчого, характеризує ОСОБА_6 з негативного боку та підтверджує наявність ризику, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Також слідчий стверджує, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на експерта у даному кримінальному провадженні, зокрема головного судового експерта сектору досліджень у сфері інформаційних технологій Івано-Франківського НДЕКЦ МВС ОСОБА_9 ; свідків, які вже встановлені та будуть встановлені, а також їх родичів з метою дачі чи зміни ними показань на його користь. Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких.
Знаходячись на волі, ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.
Крім того, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 й надалі матиме можливість вчиняти кримінальні правопорушення, в тому числі пов`язані з дезорганізацією правоохоронних органів та створення обстановки страху серед населення, порушуючи громадську безпеку.
Також, слідчий зазначає, що ОСОБА_6 неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення, що підтверджується довідковою інформацією про судимість та свідчить про те, що він схильний до скоєння злочинів.
Враховуючи відсутність офіційної роботи та легальних доходів, спосіб вчинення кримінального правопорушення, на думку слідчого, наявні підстави вважати, що останній будучи на волі може вдатися до вчинення аналогічних кримінальних правопорушень.
Таким чином, мотивуючи своє клопотання слідчий зазначає, що підставою застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність вищевказаних ризиків.Інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 та не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
З огляду на викладене, керуючись вимогами статей ст.ст.40, 131, 132, 176 178, 183, 184, 194 КПК України, слідчий просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили його задовольнити.
Захисник в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання з підстав його необґрунтованості, наявності у підозрюваного дітей та постійного місця роботи, а також просив обрати підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час.
Підозрюваний в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання, зазначив, що офіційно працевлаштований, має на утриманні дітей, та просив обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Частина перша статті 29 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Підстави та порядок застосування примусових заходів, які обмежують конституційне право людини на свободу та особисту недоторканність, зокрема у кримінальному провадженні, закріплені у Кримінальному процесуальному кодексі України.
У відповідності до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. 1 та п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за № 0000639, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.03.2020 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.04.2020 року.
14.04.2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, яке загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками.
Крім того, встановлено, що згідно висновку експерта від 01.04.2020 року № СЕ-19/109/10-23ВЗ/20 за результатами експертизи відео-, звукозапису, проведеної у кримінальному провадженні № 0000639, голос та мовлення особи, яка здійснює анонімне повідомлення на спецлінію «102» у файлі під назвою «.374375», що міститься на оптичному диску «Arena DVD-R 4.7 Gb», належать ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Обставини вчиненого правопорушення також підтверджуються:
- рапортом оперативного чергового Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області від 15.03.2020 року;
- протоколом огляду місця події від 15.03.2020 року;
- протоколом допиту потерпілого від 17.03.2020 року;
- протоколом огляду аудіо запису від 21.03.2020 року.
Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених матеріалах кримінального провадження, дають підстави вважати підозру ОСОБА_6 у вчиненні даного кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні вже під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.
Слідчий суддя вважає, що на цей час, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 , у разі визнання останнього винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, а також те, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру лише 14.04.2020 року, останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».
Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 неодноразово раніше притягувався до кримінальної відповідальності, щодо нього здійснювалось примусове виконання рішення суду про стягнення аліментів. Вказані факти характеризують підозрюваного як незаконослухняного громадянина та дозволяють зробити висновок про те, що ОСОБА_6 може ухилятися від виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про існування ризиків, передбачених п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Слідчий суддя вважає, що з огляду на обставини вчинення правопорушення, доводи сторони обвинувачення, факти неправомірної поведінки підозрюваного в минулому, існує висока ймовірність того, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на експерта ОСОБА_9 та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а відтак вважає неможливим забезпечення контролю за поведінкою підозрюваного в умовах, які не пов`язані з триманням під вартою та відповідно запобігання вищевказаних ризиків, передбачених ч.ч. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України.
Крім того, слідчий суддя констатує, що стороною захисту не надано доказів на підтвердження своїх доводів, зокрема, того, що підозрюваний має постійне місце роботи, у нього наявні стійкі соціальні зв`язки, чи існують інші обставини, здатні утримати підозрюваного від неправомірної чи протизаконної поведінки, забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Посилання сторони захисту на той факт, що на утриманні ОСОБА_6 знаходяться малолітні діти, і це є підставою довіряти йому і не сумніватися в тому, що він добросовісно буде виконувати свої обов`язки, спростовується встановленими в ході розгляду клопотання обставинами, в тому числі фактами примусового стягнення з підозрюваного заборгованості по сплаті аліментів на утримання дітей, а тому не є достатнім аргументом для застосування відносно нього запобіжного заходу більш м`якого ніж триманням під вартою, а саме, у вигляді домашнього арешту.
Строною обвинувачення у судовому засіданні повністю доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стороною захисту не спростовані.
Слідчий суддя звертає увагу на спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками для конкретних осіб, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Враховано слідчим суддею і те, що сам злочин, який інкримінується ОСОБА_6 , стосується завідомо неправдивого повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, що в свою чергу є порушенням громадської безпеки не тільки потерпілих, власників та працівників ресторану «Вілла де Ларей», а такожі відвідувачів, яких було вимушено евакуйовано із закладу, але й суспільства в цілому. Крім значних матеріальних збитків у частині витрат бюджетних коштів на виїзд співробітників правоохоронних органів, втибухотехнічної та пожежно-рятувальної служб, лікарів швидкої медичної допомоги для ліквідації можливих наслідків загрози вибуху, дії підозрюваного спричинили ще й моральну шкоду, люди отримали психологічний стрес.
Громадська безпека є елементом, складовою національної безпеки України, яка визначається в Законі України "Про основи національної безпеки України" як захищеність життєво важливих інтересів людини і громадянина, суспільства і держави, за якої забезпечуються сталий розвиток суспільства, своєчасне виявлення, запобігання і нейтралізація реальних та потенційних загроз національним інтересам. Зазначений вид злочину щодо завідомо неправдивого повідомлення про підготовку вибуху, який загрожуює загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, має суспільний інтерес.
Тому, враховуючи наведене, і зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя, вважає обґрунтованим висновок про необхідність застосування до підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення вказаних вище ризиків.
Таким чином, слідчий суддя прийшов до переконання, що слідчим та прокрором під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів не можуть запобігти вказаним ризикам та дійшов висновку про наявність підстав для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Частиною 3 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Частиною 5 статті 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення підозрюваним ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя враховує як характер кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, так і дані про особу підозрюваного та переконаний, що застава в розмірі восьмидесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, передбаченому ч. 5 ст. 182 КПК України, гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
У разі внесення застави, на ОСОБА_6 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Мукачево, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Взяти ОСОБА_6 під варту негайно в залі суду.

Строк тримання під вартою ОСОБА_6 , обчислювати з 12 год. 10 хв. 14 квітня 2020 року по 12 год. 10 хв. 12 червня 2020 року.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків, передбачених КПК України в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 168 160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) гривень.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Дата та час оголошення повного тексту ухвали 20 квітня 2020 року 15 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1