Справа №212/9269/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2019 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі, кримінальне провадження № 0001620 від 05.09.2019 року з обвинувальним актом за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, на утриманні маючого неповнолітню доньку: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Сторони кримінального провадження та інші учасники судового розгляду: прокурор Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_7 ,
встановив:
04 вересня 2019 в світлий час доби, приблизно о 16 годині 35 хвилин, обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, керуючи технічно справним автомобілем «ГАЗ 2410», реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався по сухому асфальтобетонному покриттю проїзної частини вул. Квартальна з боку вул. Електрозаводська в напрямку вул. Естонська в Покровському районі міста Кривого Рогу, чим порушив вимоги п. 2.9. а) та п. 2.1. а) Правил дорожнього руху України, згідно з якими:
-«2.9. Водієві забороняється:
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.»;
- «2.1. Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:
а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.»
В ході подальшого руху, водій ОСОБА_8 , маючи можливість в повному обсязі спостерігати за дорожньою обстановкою, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості, яка б надавала йому можливість безпечно керувати автомобілем, виїхавши на газон продовжив рухатись прямо, чим порушив вимоги п.п. 1.5., 2.3. б) та 12.1. Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

«1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.»;

«2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.»;
«12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.»
Внаслідок порушення зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події, обвинувачений ОСОБА_8 в районі електричної опори № 83 по вул. Квартальна в Покровському районі міста Кривого Рогу, допустив виїзд керованого ним транспортного засобу за межі правого краю проїзної частини на газон де в послідуючому відбулося контактування з нерухомою перешкодою у вигляді дерева, внаслідок чого пасажир автомобіля «ГАЗ 2410», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 отримав тілесні ушкодження.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1541 від 17.10.2019 потерпілому ОСОБА_6 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді: різаних ран в області суглобового відростка нижньої щелепи ліворуч, в області діафрагми нижньої щелепи по серединній лінії та ліворуч, закрита травма грудної клітини: перелом 6-7 ребер ліворуч, розрив лівої легені, гемо- пневмоторакс ліворуч. Виявлені у нього ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Між порушенням обвинуваченим ОСОБА_8 правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України й наслідками, що наступили, - спричиненням потерпілому ОСОБА_6 , тяжкого тілесного ушкодження є прямий причинний зв`язок.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою провину в інкримінованому злочині визнав в повному обсязі, у скоєному щиросердно розкаявся, суду пояснив обставини порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинили тяжкі тілесні ушкодження для потерпілого.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 також пояснив обставини подій, за яких отримав тяжкі тілесні ушкодження, вказав, що жодних претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, просив суворо його не карати та не позбавляти волі.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 звернувся до суду з проханням допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки він повністю визнає свою провину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 286 КК України та вважав зібрані в справі докази його вини достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим досліджувати інші докази його провини, немає ніякої потреби.
З`ясувавши думку прокурора, потерпілого та захисника, які не заперечували проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши учасникам процесу правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останні погодилися, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, та застосувати при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України, у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. При цьому обвинуваченому та потерпілому роз`яснено, що у випадку визнання таких обставин вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в суді.

Дослідивши та оцінивши вивчені в справі докази, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_3 доведена в повному обсязі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання, суд керується положенням ст. 65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності зі ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим відноситься до категорії тяжких злочинів, обвинувачений на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебував на обліку у лікаря нарколога з січня 2008 року по серпень 2010 року з приводу вживання алкоголю зі шкідливим наслідками, раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, на утриманні має неповнолітню доньку: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , інвалідом не являється.

Пом`якшуючими покарання обставинами, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття в скоєному, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання, згідно ст. 67 КК України, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Приймаючи до уваги обставини справи, досудову доповідь органу пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, а також позицію сторони обвинувачення та захисту щодо можливості призначення покарання не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, суд вважає можливим визначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 в межах санкції ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки обвинувачений не має такого права та не отримував посвідчення водія. Крім того, суд вважає можливим звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, відповідно до ст. 50 КК України.
Цивільний позов по справі не заявлений, процесуальні витрати відсутні.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підлягає скасуванню.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.
На підставі викладеного, керуючись ст.370, 371, 374, 395 КПК України, суд,-
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на два роки, якщо він протягом визначеного судом випробувального терміну не вчинить нового правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності зі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло з 22.00 до 6.00 години щодо ОСОБА_3 залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна автомобіля марки «ГАЗ 2410», реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Центрально-міського районного суду Дніпропетровської області від 10.09.2019 - скасувати.
Речовий доказ: автомобіль марки «ГАЗ 2410», реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути обвинуваченому за належністю.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з урахуванням положень ч.2 ст.394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1