У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №370/3061/19

"16" березня 2020 р. Макарівський районний суд Київської області

в складі: слідчого судді ОСОБА_1
із секретарем ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Макарів Макарівського району Київської області

клопотання адвоката ОСОБА_3 про арешт майна підозрюваного,

в с т а н о в и в:

адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна підозрюваного, посилаючись на те, що у провадженні СВ Макарівського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження №0000298 від 12.06.2019 року за ч.5 ст.185 КК України та за ст.356 КК України.

31.12.2019 року в рамках вказаного кримінального провадження було повідомлено про підозру ОСОБА_4 .

28.02.2020 року потерпілим ОСОБА_5 було пред`явлено цивільний позов до підозрюваного ОСОБА_4 в рамках вказаного кримінального провадження. Розмір шкоди, завданої вчиненням злочину, складає 1440000.00 гривень.

У вказаному цивільному позові ОСОБА_5 просить стягнути з ОСОБА_4 збитки в розмірі 1140000.00 гривень та моральну шкоду в розмірі 300000.00 гривень.

Вказана шкода підтверджується фактом викрадення земснаряду БВЛ 400/20 вартістю 1140000.00 гривень, власником якого є ОСОБА_5 . Вказана вартість земснаряду вказана у договорі купівлі-продажу майна у розстрочку від 26.10.2018 року на підставі якого ОСОБА_5 придбав вказане майно.

Про факт викрадення земснаряду зазначено у протоколі допиту потерпілого від 12.06.2019 року та у повідомленні про підозру ОСОБА_4 від 28.12.2019 року.
Заявник наголошує, що у ОСОБА_4 на праві власності наявне наступне майно:
- Нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 208;
- Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224;
- Земельна ділянка площею 0,0134 га кадастровий номер :01:032:5019 за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 24;
- Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 ;
- Автомобіль Fiat Doblo 2007 року випуск, державний номерний знак НОМЕР_1 .
Про факт права власності на вказаний автомобіль зазначено у протоколі допиту підозрюваного від 13.01.2020 року.
Заявник наголошує, що для забезпечення цивільного позову, задля запобігання відчуженню вказаного майна на вказане майно підозрюваного слід накласти арешт, оскільки розмір завданої шкоди є особливо великим, а тому цілком ймовірно, що підозрюваний буде прагнути відчужити належне йому майно для уникнення відшкодування завданої шкоди.
У клопотанні ставиться питання про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), а саме на:

- Нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 208;
- Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224;
- Земельну ділянку площею 0,0134 га кадастровий номер :01:032:5019 за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 24;
- Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 ;
- Автомобіль Fiat Doblo 2007 року випуск, державний номерний знак НОМЕР_1 .
Заявник адвокат ОСОБА_3 надав заяву про розгляд клопотання за своєї відсутності, заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник власника майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 до суду не з?явився, згідно наданих заперечень, просив відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на наступні обставини. З наданої копії позовної заяви не вбачається чи дійсно подана вона до органу досудового розслідування, оскільки не містить жодної відмітки про її отримання. Так само до клопотання про арешт майна не додано доказів направлення даної позовної заяви до органу досудового розслідування засобами поштового зв`язку. Вказані обставини не дають можливість пересвідчитись в тому, що дана позовна заява була дійсно подана органу досудового розслідування та приєднана до матеріалів кримінального провадження.
Клопотання про арешт майна в частині обґрунтування факту завдання шкоди та розміру завданої шкоди необґрунтоване та вказані в клопотанні обставини не підтверджуються наявних в матеріалах клопотання доказами. Клопотання містить вказівку на те, що розмір шкоди завданої вчиненням злочину складає 1440000.00 гривень, що складається зі 1140000.00 гривень майнової шкоди та 300000.00 гривень моральної шкоди.
На підтвердження завдання майнових збитків до матеріалів клопотання надано договір купівлі-продажу майна в розстрочку, укладений між ОСОБА_5 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 , який виступив продавцем. Пунктом 1.1.2 Договору визначено, що вартість майна, що продається, становить 1 140 000.00 гривень.
Разом з тим, положення Розділу 2 вказаного договору визначає порядок розрахунків, за яким покупець - ОСОБА_5 повинен був внести авансовий платіж в розмірі 20 відсотків вартості після підписання даного договору.
Подальший порядок розрахунків за Договором визначений наступний:
Пункт 2.2. через 30 календарних днів з моменту підписання договору покупець зобов`язується сплатити ще 20 відсотків від загальної вартості об`єкта продажу.
Пункт 2.4. до 31.12.2018 року покупець зобов`язується сплатити всю суму вартості об`єкту продажу.
Отже, оплата за вказаним договором повинна бути здійснена трьома платежами та оплачена в повній мірі до 31.12.2018 року.
Натомість, матеріали клопотання не містять належного підтвердження факту оплати жодного платежу на виконання умов даного договору, що не дає права стверджувати про факт завдання збитків на суму обумовлену в даному договорі.
Відсутність документального підтвердження про сплату коштів за договором та наявність лише самого договору, свідчить лише про факт укладення такого договору, проте аж ніяк не може свідчити про факт виконання його умов та відповідно завдання збитків потерпілій особі на суму еквівалентну сумі договору.
Що стосується моральної шкоди, то клопотання про арешт майна не містить вказівку на обставини завдання моральної шкоди та не містить жодного доказу на підтвердження вказаних обставин.
Підтвердженням завдання шкоди, на думку заявника, є факт викрадення земснаряду БВЛ 400/20 вартістю 1140000.00 гривень власником якого є ОСОБА_8 .
Заявник вказує, що про факт викрадення земснаряду - зазначено у протоколі допиту потерпілого від 26.06.2019 року та у повідомленні про підозру ОСОБА_4 від 28.12.2019 року. Тобто, заявник стверджує про встановлений факт кримінального правопорушення виходячи з протоколу допиту потерпілого та повідомлення про підозру.
Однак, встановити факт дійсного вчинення кримінального правопорушення, а тим більше дійсної причетності підозрюваного, обвинуваченого до його вчинення може виключно суд за наслідками розгляду обвинувального акту та ухвалення обвинувального вироку.
Більше того, зі змісту протоколу допиту підозрюваного, який наданий самим заявником, вбачається, що ОСОБА_4 заперечує факт причетності до імовірного зникнення (викрадення) земснаряду. Так само, підозрюваний вказує про те, що земснаряд який працював на річці Здвиж, та земснаряд який нібито був придбаний за договором купівлі-продажу майна в розстрочку є різними суднами, оскільки в першому випадку це був земснаряд БВЛ 800/20, а згідно договору БВЛ 400/20.
Захисник підозрюваного також звертає увагу на те, що пункт 2.2 договору визначає, що на протязі 25 робочих днів з моменту підписання договору покупець зобов`язується виготовити необхідну технічну документацію на об`єкт продажу, включаючи судновий білет та акт техогляду.
В свою чергу п.2.5 договору чітко визначає, що після сплати повної вартості об`єкту продажу покупцем, продавець зобов`язується на протязі 25 робочих днів переоформити технічну документацію, яка надає право власності об`єкту, що продається на покупця.
Відсутність підтвердження про оплату за даним договором та відсутність доданої до матеріалів клопотання технічної документації на земснаряд БВЛ НОМЕР_3 , яка могла б підтвердити обставини переоформлення земснаряду на ОСОБА_5 не дає підстав стверджувати про те, що ОСОБА_5 дійсно набув права власності на даний земснаряд.
З метою перевірки даних обставин, захисником підозрюваного було скеровано адвокатський запит до Державної служби морського та річкового транспорту України (Морська адміністрація) з проханням надати інформацію про приналежність на праві власності земснаряду БВЛ 400/20 та будь-якого іншого плавзасобу ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .
У відповідь на адвокатський запит, Державна служба морського та річкового транспорту надіслала лист за підписом в.о. голови служби ОСОБА_9 з якого вбачається, що за наявною інформацією, яка міститься у Державному судновому реєстрі України та Судновій книзі України, відсутні будь-які записи щодо суден, власниками, або судно власниками яких є ОСОБА_5 (рнокпп НОМЕР_4 ) та ОСОБА_7 .
Отже, вказівка заявника про те, що власником викраденого земснаряду БВЛ 400/20 є саме ОСОБА_8 не знайшло свого підтвердження з матеріалів клопотання.
Відсутність у ОСОБА_5 на праві власності об`єкту продажу (земснаряду) за укладеним договором включає існування в останнього право вимоги щодо відшкодування шкоди завданої його викраденням, оскільки вій не є правомочною особою на пред`явлення таких вимог.
Представник Макарівського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області, будучи повідомленим про час, місце розгляду клопотання, до суду не з?явився, про причини неявки не повідомив, матеріалів кримінального провадження для огляду не надав.

Відповідно вимог ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Для забезпечення розгляду клопотання в розумні строки, можливо продовжити розгляд клопотання про арешт майна за відсутності учасників, оскільки їх явка не визнана обов?язковою.
Встановлено, що відомості про вчинення кримінального правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000298 від 11.06.2019 року, правова кваліфікація - ст.356 КК України та ч.5 ст.185 КК України. Особою, якій повідомлено про підозру вказано ОСОБА_4 .

До клопотання додано позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення збитків, завданих вчиненням злочину, та моральної шкоди, ціна позову 1440000.00 гривень.

Відповідно договору купівлі-продажу майна в розстрочку від 26.10.2018 року, ОСОБА_7 продав ОСОБА_5 земснаряд БВЛ 400/20, вартістю 1140000.00 гривень.

28.12.2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України.

До клопотання додано копію протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 13.01.2020 року та копію протоколу допиту потерпілого ОСОБА_5 від 12.06.2019 року.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб?єкта №202220229 від 27.02.2020 року, ОСОБА_4 є власником наступного майна:

- Нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;
- Житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;
- Земельної ділянки площею 0,0134 га кадастровий номер :01:032:5019, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;
- Житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 .
З інформації із сайту МВС України вбачається, що фізичній особі з ІПН НОМЕР_2 , належить автомобіль Fiat Doblo 2007 року випуск.
Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1. збереження речових доказів;

2. спеціальної конфіскації;

3. конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4. відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

-правову підставу для арешту майна;
-можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
-наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
- можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
- розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
-розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

-наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У відповідності до вимог ч.8 ст.170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

З аналізу процесуальних норм закону вбачається, в клопотанні про арешт майна повинно бути доведено завдання арешту майна, а саме те, що незастосування арешту на майно може призвести до його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Доведеною повинна бути і мета щодо такого майна, передбачена ч.2 ст.170 КПК України, зокрема: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно вимог ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Оцінюючи здобуті докази, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а клопотання таким, що не підлягає задоволенню, оскільки до клопотання не додано доказів, які підтверджують розмір заподіяних злочином збитків. Договір купівлі-продажу земснаряду містить відомості про вартість вказаного майна, проте земснаряд БВЛ 400/20 був придбаний ОСОБА_5 в розстрочку, відомості про повну сплату 1140000.00 гривень останнім відсутні.

Також, у клопотанні відсутні відомості про вартість майна з приводу якого подане клопотання.

Так, заявником ставиться питання про накладення арешту на все майно, що є у власності ОСОБА_4 , а враховуючи правові підстави для арешту майна, суд позбавлений можливості перевірити наслідки арешту майна, розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Керуючись вимогами ст.170, 172, 173 КПК України, суд

у х в а л и в:
у задоволенні клопотання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя