Справа № 367/462/20
Провадження №1-в/367/84/2020
УХВАЛА
Іменем України
04 лютого 2020 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
представника ДУ «БВК № 85» ОСОБА_4 ,
захисника: ОСОБА_5
засудженого: ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду в режимі відеоконференції клопотання начальника ДУ «Бучанська виправна колонія (№ 85)» про поміщення засудженого ОСОБА_6 до приміщення камерного типу,-
ВСТАНОВИВ:
Начальник ДУ «Бучанська виправна колонія № 85» звернувся до суду з клопотанням про поміщення засудженого ОСОБА_6 до приміщення камерного типу.
Представник установи в судовому засіданні просив задовольнити клопотання.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 свою провину не визнав, пояснив, що 08.01.2020 року він знаходився в житловому приміщенні локальної дільниці № 1 на своєму спальному місці. Зазначив, що знаходився там з дозволу представника адміністрації установи. При цьому, пояснив, що він дійсно був переведений до іншої дільниці усним наказом працівника установи, але зі збереженням свого спального місця в дільниці № 1. Зазначив, що про притягнення до дисциплінарної відповідальності він дізнався вже після засідання адміністрації установи де вирішили клопотати перед судом про накладення дисциплінарного стягнення, на дане засідання його не запрошували та свої пояснення він не надавав, тому просив відмовити у задоволенні клопотання установи.
Захисник в судовому засіданні підтримала засудженого, просила відмовити у задоволенні клопотання.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання установи, оскільки ними не надано суду доказів, що підтверджують розподіл локалізації засудженого із забороною знаходження на інших локальних дільницях та подане ними клопотання не відповідає вимогам закону.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як вбачається з характеристики на засудженого, ОСОБА_6 був засуджений вироком Згурівського районного суду Київської області від 10.10.2016 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі. До ДУ «Бучанська виправна колонія (№ 85)» засуджений для відбуття покарання прибув 09.12.2016 року. За період відбування покарання має 16 стягнень, 15 з яких не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, характеризується негативно.
Відповідно до клопотання, засуджений ОСОБА_6 08.01.2020р. о 10.30 год. порушив режим відбування покарання, а саме під час обходу житлових приміщень локальної дільниці № 1 було виявлено даного засудженого, який самовільно зайняв спальне місце.
Як вбачається з виписки із протоколу № 3 засідання дисциплінарної комісії державної установи "Бучанська виправна колонія (№85)" від 16.01.2020 року, при вирішенні питання, щодо накладення дисциплінарного стягнення на засудженого ОСОБА_6 , заслухавши начальника відділення СПС № 13, 14, начальник відділення СПС відділу СВПР та ЗЧПНУ, засуджений письмові пояснення відмовився надавати, комісією прийнято рішення про направлення матеріалу про порушення режиму відбування покарання засудженим ОСОБА_6 до суду та клопотати щодо покарання останнього в дисциплінарному порядку, а саме поміщення в приміщення камерного типу строком на 3 місяці.
Відповідно до п. 13-2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери).
Відповідно до ст. 131-1 КВК України, дисциплінарним проступком особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, є протиправне, винне діяння (дія або бездіяльність), що посягає на встановлений порядок у сфері виконання покарань, вчинене цією особою. Персонал установи виконання покарань зобов`язаний довести наявність у діях чи бездіяльності особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, усіх ознак дисциплінарного проступку. Відсутність таких ознак виключає застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів стягнення.
Згідно з ч. 1 ст. 132 Кримінально-виконавчого кодексу України за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, може застосовуватись такий захід стягнення як переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях, крім засуджених, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців.
Згідно з ч. 1 ст. 134 КВК України при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого.
Відповідно до ч. 8 ст. 134 КВК України поміщення засудженого в дисциплінарний ізолятор або в карцер чи переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) проводиться за вмотивованою постановою начальника колонії або особи, яка виконує його обов`язки, з визначенням строку тримання..
Згідно з ч. 6 ст. 135 Кримінально-виконавчого кодексу України поміщення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) проводиться за рішенням суду. У разі прийняття на засіданні дисциплінарної комісії рішення про поміщення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) адміністрація установи виконання покарань протягом двадцяти чотирьох годин направляє до суду відповідне клопотання (подання) разом із рішенням комісії.
Як вбачається з характеристики, за період перебування в установі засуджений характеризується негативно, режим відбування покарання порушує, має 16 дисциплінарних стягнень, 15 з яких не зняті та не погашені у встановленому законом порядку (з них 4 рази був поміщений в ДІЗО), допускає порушення режиму відбування покарання. У відношенні до представників адміністрації установи поводить себе не завжди стримано.
Разом із тим, суду, не було надано жодних доказів на підтвердження того, що засуджений ОСОБА_6 порушив встановлений порядок відбування покарання, а саме порушим умови локалізаціїї та самовільно зайняв спальне місце 08.01.2010. До матеріалів клопотання не додано, доказу, який підтверджував закріплення данного засудженого за певною локальною дільниицею. Крім того, як вбачається з матеріалів клопотання до суду не було направлено Рішення комісії про поміщення засудженого до приміщення камерного типу, як передбачено ч. 6 ст. 135 КВК України, замість цього до клопотання додана виписка зі протоколу засідання комісії від 16.01.2020р. в якому зазначено, що прийнято рішення про направлення матеріалів та клопотання до суду про покарання ОСОБА_6 у дисциплінарному порядку.
Враховуючи викладене суд прийшов до висновку, що, клопотання установи про застосування до засудженого дисциплінарного стягнення у вигляді поміщення до приміщення камерного типу направлено до суду з порушенням КВК України. та його доводи не підтверджені належними доказами, а тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання начальника Державної установи «Бучанська виправна клопотання (№ 85)».
Керуючись ст.ст. 376, 537, 539 КПК України, ст.ст. 131-1-135 КВК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання начальника Державної установи «Бучанська виправна колонія (№ 85)» про поміщення засудженого ОСОБА_6 до приміщення камерного типу залишити без задоволення.
Повний текст ухвали буде складено, в межах строків, визначених ч. 2 ст. 376 КПК України та проголошено 07 лютого 2020 року.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1