Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/602/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2020 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький в режимі відеоконференції, апеляційну скаргуобвинуваченого ОСОБА_6 ,на ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.06.2020, якою
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Світловодськ, Кіровоградської області, українцю, громадянину України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючому, неодноразово судимому,
продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 08серпня 2020 року включно.

За участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
В С Т А Н О В И Л А:
У провадженні Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до ЄРДР за № 0001531 та № 0000879 відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України.
У суді першої інстанції прокурор заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , мотивуючи це тим, що не змінились ризики, наявність яких було встановлено судом ще при обранні цього запобіжного заходу.
Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.06.2020 задоволено клопотання прокурора та продовжено стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 08 серпня 2020 року включно.
Своє рішення районний суд мотивував тим, що ОСОБА_6 вчинив серію злочинів проти власності, раніше був неодноразово судимий, злочини вчинив під час іспитового терміну. При цьому суд врахував практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загально - суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, з метою запобігти ризикам, з урахуванням наведеного суд не знайшов підстав для зміни обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу на більш м`який, а тому задовольнив клопотаня прокурора та продовжив запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою до 08 серпня 2020 року включно.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу районного суду та ухвалити нову, якою обрати йому більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
При цьому посилається на те, що дане рішення суду мотивоване лише тим, що він вчинив серію злочинів проти власності, які скоїв у період іспитового строку та раніше неодноразово судимий. Вважає такі мотиви суду незаконними, оскільки його винуватість у вчиненні злочинів, які йому поставлено у провину, поки що не доведена у встановленому законом порядку, та відсутнє відповідне рішення суду, а тому розцінює такі дії суду, як упереджене ставлення до розгляду справи.
Вказує і на те, що суд пославшись на наявність ризиків у справі, які були встановлені 23.09.2017, тобто ще на момент обрання йому вказаного запобіжного заходу, будь-яким чином не обґрунтував їх наявність на сьогоднішній день. Проте, на його думку, ті ризики на підставі яких він був взятий під варту, а саме ризики ухилятися від суду, впливати на свідків та вчинити новий злочин, на даний час нічим в суді не підтверджені, оскільки він вчиняв крадіжки через те, що був наркозалежною особою, однак за час перебування під вартою більше як 2 роки і 8 місяців, він позбавився наркозалежності навіть без належної медичної допомоги, що можуть підтвердити працівники медичної частини Кропивницького СІЗО.
Посилається і на те, що він допомагав і допомагає слідству, надає показання і готовий понести покарання за скоєне, однак провадження по справі не може бути завершено, оскільки сторона обвинувачення не надає суду доказів через неявку свідків та потерпілих, у зв`язку з чим судові засідання постійно відкладаються.
Свої вимоги апелянт також обґрунтовує тим, що він має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні батьків похилого віку та неповнолітню дитину, які потребують його допомоги. За таких обставин, при наявності у нього сім`ї, міцних соціальних зв`язків, позитивних характеризуючих даних, тому обвинувачений вважає, що міру запобіжного заходу необхідно змінити з тримання під вартою на інший альтернативний запобіжний захід, зокрема на домашній арешт.
Заслухавши доповідача, захисника адвоката ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу свого підзахисного та просила її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без зміни, дослідивши матеріали клопотання і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Отже, розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до у ваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Колегія суддів вважає, що в даному випадку судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки судом повно та об`єктивно досліджені всі обставини справи, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу, а саме у виді тримання під вартою, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.
Під час розгляду питання в порядку ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому злочинів, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість останнього перешкодити кримінальному провадженню чи ухилитись від суду, не зменшились.
Також, необхідно зазначити дані про особу ОСОБА_6 , який до затримання офіційно не працював та не мав жодних заробітків, маючи не зняту та непогашену судимість, вчинив ряд злочинів під час іспитового строку, а тому ОСОБА_6 має нестійкі соціальні зв`язки, законного джерела доходів не має, як наслідок може вчинити інше кримінальне правопорушення.
З огляду на вказане, апеляційний суд погоджується з тим, що в даному кримінальному провадженні відсутні достатні стримуючі фактори, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.
Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, судом на даному етапі не встановлено та стороною захисту не доведено, у зв`язку з чим колегія суддів вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, аніж тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про недоречність тримання його під вартою, з огляду на те, що жоден з наведених стороною обвинувачення ризиків не доведений, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції в даному випадку прийняв рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого з дотриманням вимог закону, при цьому врахував не лише наявність ризиків неправомірної поведінки, але й дані про особу обвинуваченого, стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду з метою уникнути покарання за вчинення інкримінованих злочинів, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, отже встановлені судом ризики є реальними, у зв`язку з цим суд дійшов обґрунтованого висновку, що більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти зазначеним ризикам.
Що стосується тверджень обвинуваченого про те, що він вчиняв крадіжки саме через те, що був наркозалежною особою, однак за час перебування під вартою більше як 2 роки і 8 місяців він позбавився наркозалежності, то матеріали судового провадження взагалі не містять таких даних, які б вказували на таке суттєве покращення стану його здоров`я, а саме позбавлення наркозалежності.
Крім того, колегія суддів вважає безпідставними апеляційні твердження обвинуваченого про необґрунтованість висунутої йому підозри, а також про недоведеність його вини під час слухання справи у встановленому законом порядку, оскільки суд апеляційної інстанції, переглядаючи ухвалу суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії судового розгляду та в межах апеляційного розгляду, не може вдаватися до оцінки обґрунтованості висунутого обвинувачення, яке вже є предметом розгляду судом першої інстанції, а також вирішення питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що інші доводи, на які посилається у своїй апеляційній скарзі обвинувачений, а саме, що він має постійне місце проживання та має на утриманні батьків похилого віку і неповнолітню дитину, які потребують його допомоги, не є суттєвими та не впливають на правильність прийнятого судового рішення і не можуть слугувати підставою для його скасування, а тому підстав для застосування судом до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.
Зважаючи на викладене, рішення місцевого суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права, з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, натомість доводи та твердження обвинуваченого, про які йдеться в поданій ним апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення, а ухвали районного суду без зміни.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 331, 376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.06.2020, якою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 08 серпня 2020 року включно залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 Згідно з оригіналом:

Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2