Дата документу 23.03.2020 Справа № 332/1560/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/778/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 332/1560/19
Категорія ст. 307, ч.1, 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного судуу складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000054, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24 січня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 з вироком суду не згоден, вважає, що таке покарання є надто суворим та не справедливим, так як воно не відповідає в повної мірі як обставинам, при котрих він скоїв правопорушення, так і його особі. Він дійсно скоїв ці правопорушення, свою провину визнав одразу. Ніякої злочинної системи в його діях нема, він передав 2 рази наркотики одній і тій же людині по її настійливим вимогам. Якби не ці вимоги то ніякого злочину не було б. Ніякої шкоди від його дій нікому не задано.

Вважає, що на скоєння злочину його спонукали активні дії ОСОБА_9 котрий дійсно вимагав та вималював від нього наркотичні засоби. Він їх йому і передав щоб він від нього відчепився. Тільки в цьому його провина. Зауважує, що не є судимим, виховав сина, працював, та сподівається впоратися зі своєю жахливою хворобою. Просить вирок суду змінити та пом`якшити призначене йому покарання, застосувавши до нього положення ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: захисника та обвинуваченого, у тому числі і в останньому слові, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який просив вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24 січня 2020 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, 2 ст.307 КК України та призначено покарання за ч.1 ст. 307 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у вигляді 2 років позбавлення волі; за ч.2 ст. 307 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у вигляді 3 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту фактичного затримання та набрання вироком законної сили. Зараховано в строк покарання перебування ОСОБА_6 під вартою з 28.02.2019 по 07.03.2019 року включно. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 1716 гривень процесуальних витрат. В вироку вирішена доля речових доказів по справі.
Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, діючи умисно, з корисливих мотивів, незаконно придбав при невстановлених у ході досудового слідства обставинах паперовий згорток з порошкоподібною речовиною білого кольору масою 0,0819 грама, яка згідно висновку експерта № 7-354 від 25.02.2019, містить у своєму складі наркотичний засіб МЕТАДОН, маса якого складає 0,033 грама (у перерахунку на основу), який у подальшому незаконно зберігав при собі з метою збуту, після чого 20.02.2019, приблизно о 13-55 годині, знаходячись поблизу будинку 29 по вул. Історичній у м. Запоріжжі, незаконно збув ОСОБА_9 , шляхом продажу за 500 гривень.
ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, незаконно придбав при невстановлених у ході досудового слідства обставинах паперовий згорток з порошкоподібною речовиною білого кольору масою 0,0578 грама, яка згідно висновку експерта № 7-384 від 04.03.2019, містить у своєму складі наркотичний засіб МЕТАДОН, маса якого складає 0,0357 грама (у перерахунку на основу), який у подальшому незаконно зберігав при собі з метою збуту, після чого 28.02.2019, приблизно о 14-00 годині, знаходячись на порозі вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 , шляхом продажу за грошові кошти в розмірі 500 грн., незаконно збув ОСОБА_9 , який знаходився на сходинковому майданчику другого поверху будинку АДРЕСА_3 .
За наслідками розгляду апеляційної скарги колегією суддів встановлено наступне.
ВинуватістьОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, при обставинах вказаних у вироку суду першої інстанції, підтверджується показаннями самого обвинуваченого в судовому засіданні, де він повністю визнавав себе винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, а тому, враховуючи позицію обвинуваченого та відсутність заперечень з боку інших учасників судового провадження, місцевий суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не заперечувалися.
Судом першої інстанції дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

Доводи обвинуваченого про застосування до нього положень ст. 75 КК України, є необґрунтованими, з огляду на наступне.

За змістом ст. 75 КК України звільнення особи від відбування призначеного покарання з випробуванням можливе лише у тому випадку, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі не більше п`яти років дійде висновку про можливість виправлення засудженого без реального відбування призначеного покарання.

При розгляді кримінального провадження достатніх підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 норм ст. 75 КК України, судом першої інстанції не встановлено і в апеляційній скарзі апелянтом не приведено.

Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, а також те, що останній щиро розкаявся у скоєному, сприяв органам досудового розслідування у розкриттю злочинів, офіційно не працевлаштований, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання наркотичних речовин, синдром залежності, активні дії ОСОБА_9 , які спонукали протиправність дій обвинуваченого, а тому призначив останньому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі, без конфіскації майна, яке є нижче від найнижчої межі встановленого в санкціях ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів не вбачає правових підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 положень ст. 75 КК України, зокрема у зв`язку з тим, що останній ніякої шкоди нікому не завдав, скоєнню злочинів його спонукали активні дії ОСОБА_9 , є не судимим, виховав сина, працював, та сподівається впоратися зі своєю жахливою хворобою, оскільки, не дивлячись на те, що судимість за злочин, пов`язаний з незаконним обігом наркотичних засобів, погашена, знову вчинив нові тяжкі злочини у сфері незаконних операцій з наркотичними засобами, що безперечно впливає на суспільну небезпечність вчинених ним кримінальних правопорушень, а тому колегія суддів вважає призначене судом першої інстанції реальне покарання у виді позбавлення волі, необхідним та достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24 січня 2020 рокувідносно обвинуваченого ОСОБА_6 , без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення.
Судді: