ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1155/20 Справа № 210/12/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали подання за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 лютого 2020 року, якою в задоволенні подання начальника Державної установи Криворізька виправна колонія (№80) Міністерства юстиції України про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України відмовлено, -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 лютого 2020 року в задоволенні подання начальника Державної установи Криворізька виправна колонія (№80) Міністерства юстиції України про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України відмовлено.
В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що ОСОБА_7 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, які відносяться до особливо тяжких злочинів згідно ч. 4 ст. 12 КК України та відбув 3/4 призначеного покарання станом на 14.02.2020 року.
Таким чином, строк покарання, який відбув засуджений, є недостатнім для того, щоб впевнитися в тому, що він довів своє виправлення, оскільки йому в силу ч. 5 ст. 72 КПК України, було скорочено покарання на 3 місяці, а відтак до кінця строку відбуття покарання залишається досить тривалий проміжок часу, бо його кінець припадає на 20.06.2021 року.

Крім того, засуджений ОСОБА_7 за весь період відбування покарання не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а лише стає на шлях виправлення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання начальника Державної установи Криворізька виправна колонія (№80) Міністерства юстиції України та звільнити від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що висновок щодо доведеності виправлення засудженого зроблено на засіданні спостережної комісії на підставі тривалого спостереження за поведінкою засудженого; його відношення до скоєного злочину, за який він був засуджений; протягом 4 років відбування покарання в колонії ОСОБА_7 жодного разу не порушив умов відбування покарання, а навпаки довів своєю поведінкою виправлення.
Таким чином, висновок суду щодо недоведеності засудженим свого виправлення є необґрунтованим та безпідставним, оскільки суперечить висновкам комісії виправної колонії.
Крім того, ОСОБА_7 раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має посвідчення учасника бойових дій в зоні АТО. До матеріалів провадження було також надано листа про гарантування працевлаштування ОСОБА_7 за місцем його проживання у разі умовно-дострокового звільнення. Будь-яких стягнень по кримінальній справі не має.

Позиції учасників судового провадження.
Засуджений та його захисник підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити.
Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги засудженого та просила залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).
За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 повно та об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, його відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 засуджено вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області за ч. 3 ст. 289, ст. 69, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, до 6 років позбавлення волі з конфіскацією особистого майна.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.04.2016 року згідно ч. 5 ст. 72 КК України, відповідно до якої засудженому ОСОБА_7 зараховано в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення за період з моменту затримання з 22.09.2015 року по день набрання вироком законної сили 24.12.2015 року.
Під час перебування в Державній установі Полтавська установа виконання покарань (№23) Міністерства юстиції України з 25.09.2015 року характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 13.02.2016 року утримувався в Державній установі Дніпровська установа виконання покарань (№4) Міністерства юстиції України, де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 28.02.2016 року і по теперішній час відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)» Міністерства юстиції України, за час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений 3 рази. Працевлаштований на об`єкті «Госпобслуги» різноробочим. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, виконує їх передбачені законодавством вимоги. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Бере участь у роботі самодіяльних організацій, а саме в гуртку «Фізкультура та спорт», крім того, бере участь в реалізації програми диференційованого вихованого впливу «Правова просвіта», «Фізкультура та спорт» та «Підготовка до звільнення», а також приймає активну участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Відповідно до довідки про доходи, виданої засудженому ОСОБА_7 за період з 28 лютого 2016 року по 01 жовтня 2019 року винагорода за роботу останнього складає 4215,01 грн.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_7 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, який відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів.
Разом з тим, незважаючи на те, що ОСОБА_7 на підставі ч. 5 ст. 72 КПК України було скорочено покарання на три місяці, до кінця строку відбуття покарання ще залишається досить тривалий проміжок часу, оскільки його кінець припадає на 20.06.2021 року, а на даний час процес виправлення ОСОБА_7 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах без ізоляції від суспільства.
Доводи захисника ОСОБА_8 в апеляційній скарзі стосовного того, що судом першої інстанції не враховано висновки спостережної комісії виправної колонії, а також те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має посвідчення учасника бойових дій в зоні АТО, а також те, що ОСОБА_7 буде працевлаштований за місцем проживання у разі умовно-дострокового звільнення, само по собі не є підставою для застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення.
Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов у їх сукупності.
Судом першої інстанції належним чином, вмотивовано та обґрунтовано надано оцінку данним щодо ставлення засудженого до вчиненого ним злочину, даним щодо праці, додержання ним вимог режиму, даним про його особу за весь період перебування в установах відбування покарань в їх сукупності з даними щодо обставин скоєного злочину та строку реального відбуття призначеного покарання, і що сумлінна поведінка і ставлення до праці, ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, що відповідає матеріалам справи і з чим погоджується колегія суддів.
Таким чином, судовий розгляд зазначеного подання було здійснено та проведено у відповідності до вимог чинного законодавства.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення і не вбачає підстав для його скасування з викладених в апеляційній скарзі мотивів.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 лютого 2020 року, якою в задоволенні подання начальника Державної установи Криворізька виправна колонія (№80) Міністерства юстиції України про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України відмовлено залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4