Справа №295/5040/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участі:
прокурора ОСОБА_3 ,
представника
ДУ «ЖУВП (№8)» ОСОБА_4 ,
Засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кролевець Сумської області, який відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№8)»,

встановив:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить звільнити його умовно-достроково від відбування покарання, посилаючись на те, що він одружений, має на утриманні п`ятеро дітей, троє з яких малолітні. Він має постійне місце проживання по АДРЕСА_1 .
Засуджений та захисник підтримали клопотання з підстав, викладених у ньому.

Представник ДУ «ЖУВП (№8)» поклався на розсуд суду.

Прокурор вважає, що умовно-дострокове звільнення засудженого буде передчасним, оскільки поведінка засудженого нестабільна, він не має заохочень.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до таких висновків.

ОСОБА_5 засуджений вироком апеляційного суду Сумської області від 11.09.2006, залишеним без змін ухвалою Верховного Суду України від 21.12.2006, за ст.ст. 187 ч. 4, 115 ч. 2 п.п. 6, 12, 70 КК України на 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна.

Вироком Дзержиського районного суду м. Харкова від 16.09.2008 ОСОБА_5 засуджено за ст.ст. 391, 71 на 13 років 5 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Початок строку: 26.08.2008. Кінець строку: 07.02.2021. Відбув покарання: 27.09.2017.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин та інше.

Під сумлінним ставленням до праці слід також розуміти постійну свідому участь у суспільно корисній праці, тощо.

Судом встановлено, що засуджений з листопада 2008 року відбуває покарання в Житомирській установі виконання покарань (№8). За цей період часу засуджений допускав порушення режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності начальником колонії, оголошувалися догани та суворі догани, стягнення на даний час є погашеними. Заохочень немає. Крім того, засуджений на виробництві не працевлаштований, бажання працювати не виявляє. Приймати участь у програмах диференційованого виховного впливу бажання не виявив.

Клопотань про витребування інших доказів не надходило. Сторони погодились, що досліджених судом доказів достатньо для прийняття рішення по суті.

За таких обставин, враховуючи, що засуджений за час відбування покарання характеризується посередньо, вину у скоєному злочині визнає частково, працювати не бажає, суд приходить до висновку, що засуджений не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а тому відмовляє у задоволенні клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, -

ухвалив:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, на протязі того ж строку з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1