Справа № 178/1551/16-к
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

27 грудня 2019 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Кринички кримінальне провадження №0000405 від 25 серпня 2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм-вантажником в ТОВ «Логістік-Юніон», освіта повна загальна середня, неодруженого, українця, громадянина України, на утриманні малолітніх дітей не має, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_3 24 серпня 2015 року близько 23 год. 00 хв., керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-2107», державний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 24.10.2004 року виданого Дніпродзержинським МРЕВ Дніпропетровської області, належить ОСОБА_8 , в умовах темної пори доби, при сухому дорожньому покритті рухався з увімкненим ближнім світлом фар на швидкості близько 40 км/г, по проїжджій частині вул. Пушкіна, 1, смт.Аули, Криничанського району, Дніпропетровської області, яка освітлювалась вуличним електроосвітленням. У вказану дату та час, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем, грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, вчасно не виявив та не вжив заходів з метою уникнення наїзду на пішоходів ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які в цей час рухались навпроти будинку № 1 по вул. Пушкіна, смт.Аули, по правій полосі відносно їхнього напрямку руху, таким чином, що ОСОБА_9 рухався по правому узбіччю, а ОСОБА_7 , тримаючи його за руку по краю проїжджої частини. Після виявлення пішоходів ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , водій ОСОБА_3 застосував екстренне гальмування і відворіт керма вліво, але уникнути зіткнення не вдалось та передньою правою частиною автомобіля «ВАЗ-2107» державний номер НОМЕР_1 здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . В результаті удару ОСОБА_7 впала на проїжджу частину обличчям. Здійснивши наїзд на пішоходів, ОСОБА_3 , в результаті відвороту керма заїхав до лівого по ходу руху узбіччя, після чого автомобіль зупинився та ОСОБА_3 , вийшовши з автомобіля покинувши, місце пригоди. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_7 , згідно висновків експерта завдано наступних тілесних ушкоджень: скальпована рана на обличчі справа, синця навколо правого ока, садни в області правого ліктьового суглоба - відносяться до легких тілесних пошкоджень з короткочасним розладом здоров`я, як викликавши розлад здоров`я більше 6, але менше 21 дня ( п.п. 2.3.3. Наказ № 6, МОЗ України від 17.01.1995 року). Рубець на правій половині обличчя, який є наслідком загоєння скальпованої рани є невиправним та може бути розцінене як ТЯЖКЕ, якщо буде визначено таким, що знівечило обличчя (2.1.8. Наказ № 6, МОЗ України від 17.01.1995 року).

Порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту виразилося в тому, що ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом - автомобілем ВАЗ-2107» державний номер НОМЕР_1 , не виконав вимоги п.п. 1.3; 1.5; 12.3 Правил дорожнього руху України, де сказано:

1.3 "Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими";

1.5. "Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків ..."

Безпосередньою причиною даної дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 5/10.1-707 від 20 вересня 2016 року стало грубе порушення водієм автомобіля ««ВАЗ-2107» державний номер НОМЕР_3 ОСОБА_10 НОМЕР_4 ,О. вимог п.п. 10.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України, де vказано:

10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.»

12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.»

Порушення вимог безпеки дорожнього руху водієм ОСОБА_3 , передбачених п.п. 10.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України стало безпосередньою причинною даного ДТП, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з фактом настання вказаної події, а відповідно і настання її наслідків у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 .

Дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ТЯЖКЕ тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину не визнав, суду показав, що 24 серпня 2015 року гуляв біля будинку культури в смт.Аули, алкогольні напої не вживав. Цього ж дня о 23 год. 30 хв. поїхав додому, рухаючись зі швидкістю 40 км/год. Виїхавши з будинку культури, побачив на дорозі рух, присвітив фарами, переключився на ближнє світло. Під`їжджаючи ближче, побачив на землі людину, яка лежала і скерував автомобіль вліво; йому потім стало зле. Після чого, до нього підбіг ОСОБА_9 та почав кричати, що він збив ОСОБА_7 . Потім підійшов ОСОБА_11 і забрав ключі від автомобіля. Коли підійшов до дороги, побачив ОСОБА_7 , яка лежала по правій стороні дороги, біля на неї навприсядки сидів ОСОБА_9 . Він бачив свій гальмівний шлях з правої в ліву сторону дороги. Потім він пішов за будинок, додому. Наступного дня до нього додому приїхали інспектори ДАІ та забрали його до відділку поліції до слідчого, де він надавав свої покази.

Потерпіла ОСОБА_7 суду показала, що 24 серпня 2015 року, приблизно, о 23 год., йдучи до себе додому разом зі ОСОБА_9 , рухались по краю асфальтного покриття по узбіччю. Почувши звук автомобіля. який рухався ззаду, вона повернула голову назад та побачила світло фар автомобіля, який рухався по вулиці, після чого повернула голову вперед та пішли дальше. Потім вона втратила свідомість та більше нічого не пам`ятає. 25 серпня 2015 року вона прокинулась в лікарні.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що 24 серпня 2015 року, тобто 1,5 роки назад, зі своєї квартири почув звук тормозів автомобіля, а потім удар; виглянувши у вікно він побачив збиту людину, підійшов поближче до вікна та почув крики на вулиці. Вийшовши на подвір`я, він побачив, що на землі лежала ОСОБА_13 , яка була непритомна, біля неї був її чоловік ОСОБА_14 . Лежала ОСОБА_13 боком, кров текла з-під її голови. На дорозі був гальмівний шлях, автомобіль злетів з дороги через бордюр та зупинився в кущах. Потім приїхала швидка допомога, ОСОБА_13 забрали до лікарні. Після чого, він пішов до машини, яка належить ОСОБА_3 , він двері не відкривав. Вони розійшлися по домівках.

Свідок ОСОБА_11 суду показав, що 24 серпня о 24 год. 00 хв. почув як гальмує автомобіль. Вийшовши на подвір`я, він побачив автомобіль без фар, який знаходився в кущах, за кермом якого був ОСОБА_3 в нетверезому стані. ОСОБА_13 лежала на дорозі непритомна, голова була в крові. Потім почувши, що автомобіль завівся, він пішов до ОСОБА_3 та забрав ключі, щоб той чекав поки приїде швидка допомога. Пошкодження на автомобілі не бачив, так як кущі не освітлювались, а освітлювалось лише місце, де лежала ОСОБА_15 . На дорозі було видно гальмівний шлях по правій стороні, який вів в сторону - кущі, де був автомобіль ОСОБА_3 . Сам ОСОБА_3 знаходився в нетверезому стані. Останній їхав на високій швидкості на великих оборотах. ОСОБА_13 лежала на боці на правому узбіччі дороги. У неї була пошкоджена голова, а саме 10-12см розрив шкіри голови аж до кісточки голови.

Свідок ОСОБА_16 суду показала, що 24 серпня 2015 року о 23 год.30 хв. почула зі своєї квартири удар. Взявши ліхтарик, вона вибігла на подвір`я; чула крики «Ти вбив її». Після чого, вона підійшла до ОСОБА_13 та побачила, що з-під її голови текла кров, присвітивши фонариком побачила навіть її череп, пошкодження були схожі на різані; приїхала швидка допомога та ОСОБА_7 забрали. Бачила автомобіль «Жигулі», якими керував в нетверезому стані ОСОБА_3 . Автомобіль стояв на узбіччі.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що 24 серпня 2015 року о 22 год. 00 хв. він разом з ОСОБА_7 йшли по правій стороні дороги, та почули, що позаду рухається автомобіль. Він та ОСОБА_7 максимально зійшли на узбіччя, але все одно ОСОБА_7 було збито, а його відкинуло в сторону і був також йому нанесений удар по спині. Підійшовши до ОСОБА_7 , він побачив її непритомну. У неї була пошкоджена права частина голови, а саме розбита. Автомобіль, який скоїв наїзд знаходився у кущах. Він бачив як із-за керма виходив ОСОБА_3 , який був у нетверезому стані. Після чого, він пішов до ОСОБА_3 та стукнув рукою по його машині. На дорозі був присутній гальмівний шлях.

Крім показань обвинуваченого, потерпілої, свідків, його вина підтверджується письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні, а саме:

протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, схемою і фототаблицями від 25 серпня 2015 року, згідно яких ДТП сталася на вул.Пушкіна в смт.Аули Криничанського району Дніпропетровської області, вид події наїзд на пішохода; вид та стан покриття: грунт вкритий рослинністю, сухе чисте (відсутня волога); локалізація пошкодження транспортного засобу відбито ліве бокове дзеркало, лівий передній боковий показник повороту; гальмівні системи, рульове керування в робочому стані; сліди шин задніми колесами на узбіччі, поверхневі, одинарні, прямолінійні, 2м, ширина сліду 20 см; наявність на місці ДТП слідів контактної взаємодії ТЗ з навколишніми об`єктами, предметами: дерево завалене, в наявності пошкодження на стовбі (а.к.п.9-17);

висновком експерта від 25 серпня 2015 року КЗ «Криничанського ЦРЛ» ДОР» щодо результатів проведення медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, під час якого виявлено, що ОСОБА_3 не знаходився в стані алкогольного сп`яніння (а.к.п.18);

протоколом від 25 серпня 2015 року огляду автомобіля ВАЗ-2107, державний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 24.10.2004 року виданого Дніпродзержинським МРЕВ Дніпропетровської області, належить ОСОБА_8 , (а.к.п.22-24);

постановою від 26 серпня 2015 року про визнання автомобіля ВАЗ-2107, д/з НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , речовим доказом (а.к.п.26);

висновком експерта №946-Е від 31 серпня 2015 року щодо тілесних ушкоджень виявлених у ОСОБА_9 , які відносяться до легких тілесних пошкоджень у вигляді саден на верхніх кінцівках, які виникли внаслідок дії твердого предмету,предметів з виступаючою не рівною контактуючою поверхнею, або при ударі об подібні (а.к.п.29-30);

висновками експерта №945-Е від 31 серпня 2015 року, №485-Е від 20 квітня 2016 року згідно яких, виявлені у ОСОБА_7 пошкодження у вигляді скальпірованої рани на обличчі справа, синця навколо правого ока, садни в області правого ліктьового суглобу відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, як викликавши розлад здоров`я більше 6 днів, але менше 21 дня. Рубець на правій половині обличчя, який є наслідком загоєння скальпірованої рани є невиправним та може бути розцінене як тяжке, якщо буде визначено таким, що знівечило обличчя. Пошкодження виникли внаслідок дії тупого твердого предмету, предметів (а.к.п.34-35, 94-97);

протоколом від 25 лютого 2016 року проведення слідчого експерименту зі схемою за участю ОСОБА_7 , яка показала, що 24 серпня 2015 року о 23 год. 30 хв. вона зі своїм чоловіком ОСОБА_17 йшли по вул.Пушкіна в смт.Аули Криничанського району по правому узбіччі по ходу свого руху, під час чого почула звук мотора легкового автомобіля, який їхав позаду у попутному їм напрямку, повернувши голову помітила автомобіль, після чого нічого не пам`ятає, а прокинулася вже у лікарні. Потерпіла вказала місце наїзду: на відстані 07,м від правого узбіччя по ходу руху її та її чоловіка та на відстані 14,1 м від електроопори№63№62; рухалась вона на відстані 0,7 м від правого узбіччя (а.к.п.98-100);

протоколом від 25 лютого 2016 року проведення слідчого експерименту зі схемою за участю свідка ОСОБА_9 , який показав, що 24 серпня 2015 року близько 23:30 год. сталася ДТП на проїжджій частині в смт.Аули Криничанського району по вул.Пушкіна. Свідок вказав, що він разом з ОСОБА_7 по правому узбіччі йшли, в цей час почули звук автомобіля та розвернулися. Він помітив автомобіль, який рухався у їх напрямку на правому узбіччі вул.Пушкіна, після чого автомобіль звернув у ліво та виїхав на ліве узбіччя, а ОСОБА_7 - від наїзду на неї - впала на проїжджу частину та втратила свідомість (101-103);

протоколом від 25 лютого 2016 року проведення слідчого експерименту зі схемою за участю обвинуваченого ОСОБА_3 , який показав, що 24 серпня 2015 року о 23 год. 30 хв. в смт.Аули по вул.Пушкіна Криничанського району, на неналежному йому автомобілі рухався зі швидкістю 40 км/год на ближньому світлі фар. Під час свого руху помітив на дорозі сидячого напівпрясадки та лежачого пішоходів на проїжджій частині ближче до правого узбіччя, а саме від ніг лежачого пішохода на відстань до правого узбіччя по ходу його руху становила 2 метри, а від полоси - 0,8 м. ОСОБА_7 лежала під кутом. Побачивши їх на проїжджій частині, він відразу загальмував та повернув кермо вліво. Після чого виїхав на ліве узбіччя та допустив зіткнення з деревом (104-106);

висновком судової авто-технічної експертизи №5/10.1-707 від 20 вересня 2016 року згідно якого:у даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ-2107 ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху. При заданому механізмі пригоди дії водія автомобіля ВАЗ-2107 ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.п.12.3 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з даною ДТП. В умовах місця пригоди водій автомобіля ВАЗ-2107 ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода своєчасним застосуванням екстреного гальмування (а.к.п.112-116);

висновком експерта №1279-Е від 13 жовтня 2016 року про характер виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 (а.к.п.125).

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд керується ст.65 КК України та враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його наслідки в частині заподіяння шкоди здоров`ю потерпілій ОСОБА_7 ; особу обвинуваченого, який за місцем проживання та роботи характеризується позитивно.

Обставин, які обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст.ст.66, 67 КК України судом не встановлено.

Оцінюючи докази, суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом «Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (рішення ЄСПЛ «Козинець проти України», від 6.12.2007 року) та вважає, що докази надані стороною обвинувачення є належними та допустимими, а їх сукупність достатня для визнання вини обвинуваченого.

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини та те, що він не причетний до скоєння дорожньо-транспортної пригоди, суд розцінює як уникнення відповідальності за скоєне. Будь-яких відомостей щодо сумнівів показів потерпілої, свідків, які логічно взаємопов`язані, послідовно доповнюють один одного і не мають протиріч, та причин, з яких вони бажали б оговорити ОСОБА_3 , судом не встановлено. Крім того, з боку обвинуваченого відсутнє будь-яке логічне пояснення щодо отримання потерпілою ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні відмовився від клопотання про призначення комісійної комплексної медично-криміналістичної експертизи, у зв`язку з відсутністю у потерпілої ОСОБА_7 необхідної медичної документації, а саме рентгенівських знімків.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження судом двічі призначались комісійні комплексні медично-криміналістичні експертизи, але експертною установою ухвали суду про призначення експертиз від 14 грудня 2017 року, 16 травня 2018 року, не виконані так як ОСОБА_7 не надано експертам необхідної документації, а саме: рентгенівських знімків черепа та ОГК від 25 серпня 2015 року (а.к.п.141,150, 153, 162, 176, 180, 184, 188). Ухвалою суду від 22 червня 2018 року з комунального закладу «ДМЛШМД» ДОР» витребувано рентгенологічні знімки черепу та органів грудної клітки від 25.08.2015 року. Згідно відповіді комунального закладу «ДМЛШМД» ДОР» вказані рентгенівські знімки ОСОБА_7 були видані ОСОБА_18 01 вересня 2015 року на руки (а.к.п.186). Проте, потерпілою ОСОБА_7 , експертам на їх неодноразові запити, які були отримані потерпілою (а.к.п.152, 164, 167), не надано рентгенівських знімків, що унеможливило проведення експертами судово-медичної експертизи.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України відноситься до тяжкого ступеню тяжкості, особу винного, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого; з пояснень потерпілої та свідків встановлено місце та обставини скоєного злочину; з досліджених письмових доказів, наданих стороною обвинувачення встановлено обставини скоєного злочину, ступінь тяжкості тілесних ушкоджень і механізм їх спричинення потерпілій ОСОБА_7 та встановлено порушення обвинуваченим ОСОБА_3 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинному зв`язку з даною подією.

Суд, враховує також те, що обвинувачений до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем проживання характеризується позитивно, громадський порядок не порушував, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також те, що суд позбавлений можливості спростувати факт знівечення обличчя потерпілої; неодноразово судом призначались комісійні комплексні медично-криміналістичні експертизи, зважаючи на те, що потерпіла є молодою жінкою, її робота пов`язана з постійним спілкуванням з людьми, згідно з висновками експерта №945-Е від 31 серпня 2015 року, №485-Е від 20 квітня 2016 року є явним рубець на правій половині обличчя ОСОБА_7 , який є наслідком загоєння скальпірованої рани є невиправним (а.к.п.34-35, 94-97); вважає достатнім призначити ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, без ізоляції від суспільства. Крім того, суд, ураховуючи тяжкі наслідки вчиненого кримінального правопорушення, а саме спричинення ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, які є не виправними та такими, що знівечило обличчя, які спричиненні в результаті порушення обвинуваченим ОСОБА_3 правил дорожнього руху, суд вважає за необхідне призначити останньому обов`язкове додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, однак в мінімальному його розмірі, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України, без звільнення від призначеного додаткового покарання.

Таке покарання, на думку суду, є справедливим, та у розумінні ст.50 КК України, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Згідно ст. 2 Конвенції "Про захист прав людини та основоположних свобод", право кожного громадянина на життя охороняється законом. Відповідно до ст. ст. 3, 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 заявлений до обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Вирішуючи питання заявлених позовних вимог цивільною позивачкою ОСОБА_7 , суд керується ст.ст.128,129 КПК України, та роз`ясненням ПВС України від 31.03.1995 року та вважає, що матеріальна шкода в сумі 19620 гривень підлягає частковому задоволенню, так як цивільна позивачка надала суду письмові докази, а саме квитанції, які є нечитаємими, і лише квитанції на суму 300,00 грн. (а.к.п.44), 9,00 грн., 6,45 грн., 289,10 грн., 58,00 грн. (а.к.п.45) є читаємі, тому суд дійшов висновку про стягнення 662,55 грн. матеріальної шкоди, яка підтверджується доказами.

Що ж стосується вимог стягнення моральної шкоди, заявленої потерпілою ОСОБА_7 , суд виходить з характеру та тривалості моральних і фізичних страждань потерпілої, те що в результаті злочинних дій обвинуваченого їй були заподіяні тілесні ушкодження, які є непоправними та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою непоправного знівечення обличчя, що приводить до її глибоких душевних та фізичних страждань, потрясінь внаслідок знівечення обличчя. Внаслідок зазначених подій ОСОБА_7 пережила сильний стрес, негативні емоції та хвилювання, що потягли подальші тривалі душевні страждання через те, що її обличчя непоправно знівечено, суд визначає розмір моральної шкоди залежно від заявлених вимог, та вважає, що моральна шкода підлягає стягненню в розмірі 20000 грн.

Згідно ч.1 ст.23 Цивільного Кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.
Згідно ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, також при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової)шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.
Вимоги потерпілої про відшкодування витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягають, у зв`язку тим, що ОСОБА_7 не надано документів, які свідчать про оплату витрат: квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Питання про речові докази в кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України, процесуальні витрати - згідно ст.124 КПК України.

У відповідності до ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування основного покарання, призначивши іспитовий строк терміном 3 роки. У відповідності до ст.76 КК України зобовязати ОСОБА_3 періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави (одержувач платежу: УК у Чечеловському районі м.Дніпро /24060300, р/р4008, МФО 899998, , банк отримувач: Казначейство України (ЕАП), код бюджетної класифікації 24060300, призначення платежу: витрати на проведення судової експертизи №5/10.1 від 20.09.2016 року) процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 703,68 грн.
Арешт, накладений ухвалою Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2016 року на автомобіль марки ВАЗ-2107» державний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 24.10.2004 року належить ОСОБА_8 скасувати.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 на користь ОСОБА_7 матеріальний збиток у розмірі 662,55 грн., моральну шкоду 20000 (двадцять тисяч) грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Речовий доказ по кримінальному провадженню: автомобіль ВАЗ-2107» державний номер НОМЕР_1 , який зберігається в Криничанському ВП Км ВП ГУНП в Дніпропетровській області, після набрання вироком законної сили - повернути законному володільцю ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1