В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.04.2020 Справа №607/6955/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000022 від 11 січня 2019 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації Хабаровського Краю м.Комсомольськ-на-Амурі, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
- 12 лютого 1993 року Василівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.140, ч.3 ст.81 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки;
- 10 квітня 1995 року Василівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.140 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки;
- 09 липня 1998 року Василівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.215-3, ч.3 ст.193, ст.17 ч.3 ст.140, ст.42 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки;
- 14 травня 2002 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;
- 15 лютого 2007 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;
- 21 квітня 2011 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки 3 місяці позбавлення волі;
- 09 червня 2017 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.185, ч. 1 ст. 209, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права займати посади, пов`язані з обслуговуванням валютних цінностей на строк 2 роки, з конфіскацією належного йому майна;
- 04 липня 2018 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку терміном на 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за участю

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6 ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

перекладача ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

11 січня 2019 року у обвинуваченого ОСОБА_3 , який перебував в с. Ігровиця Тернопільського району Тернопільської області виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням у приміщення. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, 11 січня 2019 року близько 02.00 год. обвинувачений ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «MerсedesVito108» д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно генеральної довіреності належить ОСОБА_10 , заїхав на територію сільськогосподарського приватно-орендного підприємства «Золотий колос», що знаходиться за адресою вул. Джерельна в с.Ігровиця Тернопільського району Тернопільської області, де біля автозаправної колонки припаркував вказаний автомобіль. У подальшому обвинувачений ОСОБА_3 , діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, та що його дії є непомітними для сторонніх осіб, відкрив засув (навісну колодку) у вхідних дверях і проник в підсобне приміщення.

У подальшому, обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи в підсобному приміщенні сільськогосподарського приватно-орендного підприємства «Золотий колос», що знаходиться за адресою: вул. Джерельна в с. Ігровиця Тернопільського району Тернопільської області, діючи умисно, таємно викрав металеву бочку для палива, об`ємом 200 літрів, вартістю 189,75 грн., яка була наповнена дизельним паливом в кількості 160 л., вартістю за 1 літр - 23 грн., загальною вартістю 3680 грн., яку перемістив до свого автомобіля.

Продовжуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_3 викрав із підсобного приміщення пусту металеву бочку для палива об`ємом 200 л вартістю 189,75 грн., яку переніс до свого автомобіля, після чого наповнив її повністю із автозаправної колонки автомобільним бензином марки А 95 «Premium» вартістю за 1 літр бензину 20,83 грн. загальною вартістю 4166 грн. З викраденим майном обвинувачений ОСОБА_3 з місця вчинення злочину втік, чим спричинив сільськогосподарському приватно-орендному підприємству «Золотий Колос» матеріальну шкоду в розмірі 8225,5 гривень.

Вказаним діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена повторно.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, не визнав та пояснив, що 11 січня 2019 року близько 01.00 год. ночі він з метою проїхатись на автомобілі марки «MerсedesVito108», який попередньо ремонтував, направився з м. Тернополя в біг с. Ігровиця Тернопільського району Тернопільської області. По ходу руху в автомобілі відбулось закипання антифризу. З метою попросити води, щоб долити в радіатор, він звернув з головної дороги на другорядну та проїхавши певну відстань доїхав до с/г господарства. Коли він відкрив капот, до нього підійшов якись чоловік та спитав що він тут робить. На це він з метою попросити його води, сказав йому «іди сюди», на що він одразу ж втік. Після цього він дочекався коли охолодився автомобіль та повернувся в м. Тернопіль. Зазначає, що виявлені при огляді автомобіля бочки з пальним належать йому, оскільки він здійснював скупку пального, яке заливав у вказані бочки. Просить суд його виправдати у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України повністю доведена зібраними в ході досудового розслідування доказами, що були предметом дослідження під час судового розгляду.

Зокрема, поясненнями даними в судовому засіданні представником потерпілого сільськогосподарського приватно-орендного підприємства «Золотий колос» ОСОБА_8 , який зазначив, що з 2000 року є власником та директором вказаного підприємства, що знаходиться по вул. Джерельна в с.Ігровиця Тернопільського району Тернопільської області. У ніч з 10 на 11 січня 2019 року на території підприємства було виявлено крадіжку двох бочок та паливно мастильних матеріалів, а саме близько 200 літрів бензину та 150 л дизельного палива. Ним було викликано працівників поліції. Територія підприємства частково огороджена, однак в`їзд вільний. Металеві бочки зберігалися у підсобному приміщенні. Про факт крадіжки йому повідомив охоронець ОСОБА_11 , близько 06.00 год. Одна, із цих бочок була наповнена дизельним паливом, а інша пуста та обвинувачений наповнив її з бензоколонки бензином. У підсобне приміщення обвинувачений проник шляхом зривання замка в підсобному приміщенні де вмикається перемикачем подача в бензоколонки палива. Кількість викраденого палива виявили при проведенні обліку-перевірки накладних та перевірці залишків палива. Просить суд суворо не карати обвинуваченого.

Показами свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні пояснив, що працює завідувачем складу паливно мастильних матеріалів сільськогосподарського приватно-орендного підприємства «Золотий колос» з літа 2012 року. 11 січня 2019 року вранці зателефонував директор сільськогосподарського приватно-орендного підприємства «Золотий колос» ОСОБА_8 і повідомив, що сталась крадіжка бочок з підсобного приміщення, що була зачинена на колодку. Також було викрадено 160 літрів дизельного палива та 200 літрів бензину. Ним було проведено ревізію та інвентаризацію цінностей. Також, вимірювалась кількість бензину приладом з лінійкою. Дизпаливо було в окремій бочці, що було на залишку. Паливо придбавалось по накладних.

Показами свідка ОСОБА_11 , який в судовому засіданні пояснив, що працює охоронцем сільськогосподарського приватно-орендного підприємства «Золотий колос», що в с.Ігровиця Тернопільського району Тернопільської області і у його обов`язки входить нагляд за збереженням товарноматеріальних цінностей. Об 18.15 год. 10 січня 2019 року він заступив на чергування та виконував обов`язки до 06.00 год. 11 січня 2019 року. Здійснив близько 5 обходів. Під час одного з обходів побачив мікроавтобус, який стояв за межами огорожі території. Він підійшов ближче посвітив ліхтарем та побачив, як з автомобіля вийшов раніше незнайомий йому ОСОБА_3 . Останній крикнув до нього «іди сюди». На це він налякався, оскільки ОСОБА_3 тримав щось в руках та боявся щоб він не наніс йому ушкоджень та почав втікати. Проте перечепився і впав, та сказав обвинуваченому, що він брав все, що хоче, та щоб його не чіпав. Після цього ОСОБА_3 поїхав, а він про вказаний випадок повідомив керівника підприємства. Авто ОСОБА_3 було сірого кольору. Бачив його та заходив із задньої лівої сторони, бо думав, що авто належить знайомому. Він не чув щоб авто заїжджало на територію підприємства та не бачив що робив ОСОБА_3 , який був одягнутий у темному одязі. Від авто до підсобного приміщення де зберігались бочки та пальне, що зачинялось на колодку, відстань близько 40 метрів та до них були свіжі сліди на снігу від автомобіля.

Показами свідка ОСОБА_13 даними в судовому засіданні, який пояснив, що він здійснює перевезення на автомобілі DAF. 11 січня 2019 року вранці, коли він був навпроти автозаправки WOG по вул. 15 квітня в м. Тернополі до нього зателефонував його тесть ОСОБА_14 та сказав, що чоловік на ім`я ОСОБА_15 повідомив про можливість придбання дизельного пального по зниженій ціні, на що він погодився. Через деякий час до нього на автомобілі марки «MerсedesVito108», сірого кольору під`їхали ОСОБА_3 та особа на ім`я ОСОБА_15 та вони з однієї із двох бочок почали переливати дизельне паливо в його двадцяти літрові ємкості. Було перелито близько 150 літрів дизельного палива. Після цього підбігли працівники поліції та затримали їх. У подальшому він повернув дане дизельне пальне. Особа на ім`я ОСОБА_15 повідомляв, що у них в іншій бочці є також на продаж 200 літрів бензину. Він не встиг з ними розрахуватися.

Показами свідка ОСОБА_10 даними в судовому засіданні, який пояснив, що він працює монтажником у ТОВ «Опілля». З ОСОБА_3 знайомий 2 роки через спільних знайомих. Із ним періодично спілкувалися. ОСОБА_3 просив надати йому у користування автомобіль марки «MerсedesVito108» д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору, пояснював, що для перевезення речей. За наданий у користування автомобіль обвинувачений мав відремонтувати йому вказане авто. Йому було відомо про те, що ОСОБА_3 давав оголошення про послуги перевезення. 10- 11 січня 2019 року обвинувачений звертався з проханням надати йому автомобіль, який він надав у користування. Знав також, що ОСОБА_3 «займається соляркою», з його слів скуповує на трасі та продає. Біля магазину «Універсам» обвинувачений винаймав гаражне приміщення. Також ОСОБА_3 шукав та здавав металобрухт.

Показами свідка ОСОБА_16 даними в судовому засіданні, який пояснив, що 11 січня 2019 року він перебував біля ТРЦ «Подоляни» в м. Тернопіль, де до нього під`їхав ОСОБА_3 на автомобілі марки «MerсedesVito108», сірого кольору та запропонував придбати солярку, оскільки знав, що він надає послуги краном та раніше придбавав в нього дизпаливо. Він відмовився, однак зателефонував знайомому на ім`я ОСОБА_17 , який погодився придбати пальне. З цією метою вони поїхали до Збаразького кільця в м. Тернопіль та там переливали дизельне пальне з бочки, яка була в автомобілі обвинуваченого в каністри ємкістю 20 літрів та у вантажний автомобіль знайомої особи на ім`я ОСОБА_17 . Проте вони не закінчили переливання пального, оскільки прибули працівники поліції та затримали їх. Бочка з якої переливалось дизпаливо була чорного кольору забруднена мазутом.

Також винуватість ОСОБА_3 доводиться оголошеними та проаналізованими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження:

- протоколом огляду місця події від 11 січня 2019 року з фототаблицею, згідно якого було оглянуто огороджену територію сільськогосподарського приватно-орендного підприємства «Золотий колос», що знаходиться по вул. Джерельна в с.Ігровиця Тернопільського району Тернопільської області. У ході огляду встановлено, що входом на територію підприємства є відчинена металева брама, яка не замикається, територія огороджена металевою сіткою. З лівої сторони розміщено підсобне приміщення, по усьому периметру розміщені цистерни. За цистернами знаходиться підсобне приміщення двері в яке під час огляду відчинені. Вказані двері були зачинені на навісний замок. На дверях наявне пошкодження навісного замка. Зі слів представника потерпілого ОСОБА_8 із вказаного підсобного приміщення зникло дві цистерни із дизельним паливом, а саме в одній цистерні 200 літрів, в іншій 100 літрів. Оглядом виявлено та вилучено один слід низу взуття та один слід шини. Здійснювалась фотографування.
(а.м.к.п. 105-109 Т.1);

- протоколом огляду місця події від 11 січня 2019 року з фототаблицею, згідно якого оглянуто узбіччя дороги, що по вул. 15 Квітня м. Тернополя. З правої сторони дороги поблизу рекламного знаку по вул. 15 квітня в м. Тернопіль припарковані у сторону Збаразького кільця два автомобілі, а саме автомобіль марки DAF модель F85 д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_13 та у вказаному автомобілі знаходиться ємкість об`ємом 10 л. наповнена рідиною з різким запахом та знаходиться гумовий шланг. Також виявлено автомобіль марки «MerсedesVito108», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору. При відкритті автомобіля, а саме багажного відділення, оглядом встановлено одну цистерну зеленого кольору всередині із рідиною з різким запахом. Також знаходилась одна цистерна червоного кольору із білою смугою посередині та робочий комбінезон темно синього кольору із чорними вставками, викрутка з ручкою оранжевого кольору та пусті фляги білого кольору. Оглядом місця події було вилучено автомобіль марки «MerсedesVito108» д.н.з. НОМЕР_1 , металеві бочки об`ємом 200 л, в одній із яких знаходиться рідина з різким запахом схожим на бензин. Здійснювалась фотографування.
(а.м.к.п. 110-112 Т.1);

Під час судових дебатів обвинуваченим ОСОБА_3 подано клопотання про визнання вищевказаного протоколу огляду місця події від 11 січня 2019 року недопустимим доказом у зв`язку підписанням на думку обвинуваченого його змісту іншою особою від його імені. При цьому суд вважає вказане клопотання необгрутнованим з наступних підстав.

Так, згідно норм ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_18 згідно поданої заяви надав дозвіл на проведення огляду керованого ним автомобіля марки «MerсedesVito108», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору та вилучення вказаного автомобіля (а.м.к.п. 120 Т.1).

Вказана слідча дія проведена у відповідності до вимог ст.223 КПК України за участю понятих.

Будь-яких доказів підроблення протоколу огляду місця події із внесення в ньому підпису обвинуваченого ОСОБА_3 іншою особою, окрім слів останнього, стороною захисту суду не надано, а тому клопотання обвинуваченого в цій частині до задоволення не підлягає.

- протоколом огляду від 11 січня 2019 року, яким проведено огляд вилучених металевих бочок об`ємом 200 л. У ході огляду представник потерпілого ОСОБА_8 впізнав металеві бочки, що оглядаються, як такі, що були викрадені з території сільськогосподарського приватно-орендного підприємства «Золотий колос» по вул. Джерельна в с. Ігровиця Тернопільського району Тернопільської області.

(а.м.к.п. 113-114 Т.1);

- довідкою сільськогосподарського приватно-орендного підприємства «Золотий колос» № 3 від 12 січня 2019 року, згідно якої в ході проведення інвентаризації встановлено, що із складського приміщення в с. Ігровиця Тернопільського району Тернопільської області було викрадено дві металеві бочки об`ємом 200 л., в одній з яких знаходилось 160 л дизельного палива. Із автозаправної колонки, яка знаходиться на території підприємства було викрадено 200 л бензину А-95 «Premium».

(а.м.к.п. 117 Т.1);

- видатковою накладною від 19 листопада 2018 року № 3817, згідно якої ТзОВ «Магістр-Д» поставлено сільськогосподарському приватно-орендному підприємству «Золотий колос» паливо дизельне в кількості 3440 л. на загальну суму 94944,00 грн. за ціною 23.00 грн. за літр.

(а.м.к.п. 118 Т.1);

- видатковою накладною від 03 січня 2019 року № 23, згідно якої ТзОВ «Магістр-Д» поставлено сільськогосподарському приватно-орендному підприємству «Золотий колос» бензин автомобільний А-95 «Premium» в кількості 3060 л. на загальну суму 76487,76 грн. за ціною 20.83 грн. за літр.

(а.м.к.п. 119 Т.1);

- протоколом вилучення предметів та речей під час їх добровільної видачі, згідно якого ОСОБА_13 , в присутності понятих добровільно видав дизельне паливо придбане в обвинуваченого ОСОБА_3 в кількості 150 літрів.

(а.м.к.п.124 Т.1);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11 січня 2019 року, згідно якого у присутності понятих, свідок ОСОБА_16 за рисами обличчя, худорлявою тілобудовою та зовнішнім виглядом впізнав на фотознімку № 3 особу, яка 11 січня 2019 року близько 09.00 год. під`їхала на автомобілі марки «MerсedesVito108» д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору та запропонувала придбати дизельне паливо. Згідно довідки до протоколу на фотознімку під № 3 зображений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

(а.м.к.п. 130-132 Т.1);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12 січня 2019 року, згідно якого у присутності понятих, свідок ОСОБА_13 за рисами обличчя, худорлявою тілобудовою та зовнішнім виглядом впізнав на фотознімку № 2 особу, яка 11 січня 2019 року близько 09.00 год. під`їхала на автомобілі марки «MerсedesVito108» д.н.з. НОМЕР_1 та запропонувала придбати дизельне паливо. Згідно довідки до протоколу на фотознімку під № 2 зображений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

(а.м.к.п. 133-135 Т.1);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11 січня 2019 року, згідно якого у присутності понятих, свідок ОСОБА_11 за рисами обличчя, худорлявою тілобудовою та зовнішнім виглядом, одягом впізнав на фотознімку № 1 особу, яку 11 січня 2019 року близько 06.10 год. побачив на території сільськогосподарського приватно-орендного підприємства «Золотий колос» в с.Ігровиця Тернопільського району Тернопільської області. Згідно довідки до протоколу на фотознімку під № 1 зображений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

(а.м.к.п. 136-138 Т.1);

При цьому суд не бере до уваги клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 щодо визнання даних протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками недопустимими доказами з мотивів їх проведення по фотознімках, ідентичністю за змістом та відсутністю захисника під час їх проведення, з наступних мотивів:
-будь-яких клопотань обвинуваченого ОСОБА_3 , як ініціатора проведення слідчої дії, про проведення його впізнання свідками у його присутності в матеріалах судового провадження не має (таких матеріалів не надано ні прокурором, ні стороною захисту);

-пред`явлення особи для впізнання згідно ч.6 ст.228 КПК може проводитись за фотознімками з додержанням вимог визначених ч.ч. 1,2 вказаної статті і вирішення питання про проведення такої слідчої дії за участю особи, яку впізнають чи за її фотознімком належить до прерогативи слідчого;

-при кожному із впізнань брали участь поняті, про що останні проставили свій підпис, заяв та зауважень не мали;

-хоча вказані протоколи по своїй формі і є ідентичними, однак їх зміст з зазначенням свідків та обставин за яких вони бачили обвинуваченого є різним;

-відсутність захисника про проведенні вказаних слідчих дій не є підставою для визнання протоколів за результатами їх проведення недопустимими доказами, оскільки норми ст. 223 КПК України вимагають обов`язкову участь сторони захисту при проведенні слідчих дій лише, якщо такі слідчі дії проводились саме за клопотаннями сторони захисту.

Окрім цього свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , будучи допитаними в судовому засіданні, чітко вказали на обвинуваченого ОСОБА_3 , як на особу яку вони впізнали за обставин, що викладені в протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, а тому ставити під сумнів допустимість вказаних протоколів суд не вбачає.

- висновком експерта № 1.3-47/19 від 06 лютого 2019 року судової трасологічної експертизи, згідно якого: слід низу взуття, що зафіксований на гіпсовому зліпку, що був виявлений та вилучений під час огляду місця події в с.Ігровиця Тернопільського району Тернопільської області на території ПОП «Золотий колос» придатний для ідентифікації. Даний слід залишений взуттям (кросівком) на праву ногу, яке було вилучене під час затримання (обшуку) громадянина ОСОБА_3

(а.м.к.п. 139-146 Т.1);

В судових дебатах обвинуваченим ОСОБА_3 подано клопотання про визнання вищевказаного висновку судової трасологічної експертизи недопустимим доказом, мотивуючи його тим, що відсутня фототаблиця, де, в якому місці скопійований його слід. При цьому суд вважає вказане клопотання необгрутнованим з наступних підстав. Як вбачається із змісту протоколу огляду місця події від 11 січня 2019 року з фототаблицею (а.м.к.п. 105-109 Т.1), в ході його проведення серед іншого біля підсобного приміщення, звідки були вчинено крадіжку, з землі виявлено та вилучено шляхом заливання гіпсового зліпка один слід низу взуття. В ході проведення огляду місця події приймали участь поняті, які за результатами складеного протоколу засвідчили його зміст своїми підписами та жодних заяв чи зауважень не мали.

- висновком експерта судової товарознавчої експертизи № 6.1-120/19 від 08 лютого 2019 року, ринкова вартість двох бочок металевих, ємкістю 200 л, які були в користуванні станом на 11 січня 2019 року могла становити 379,50 гривень.

(а.м.к.п. 159-164 Т.1).

При цьому суд вважає належно невмотивованим клопотання обвинуваченого щодо визнання висновку експерта судової товарознавчої експертизи № 6.1-120/19 неналежним доказом у зв`язку із ненаданням для проведення експертизи безпосередньо об`єктів дослідження (металевих бочок). Так, експертиза проведена експертом по фототаблиці даних бочок, що долучені до протоколу їх огляду (а.м.к.п. 113-114 Т.1). В той же час оглядом даних бочок, що був проведений слідчим за участю понятих, встановлено, що дані бочки були у користуванні, на них наявні забруднення, подряпини, потертості, вм`ятини та сліди корозії металу та схід лако-фарбового покриття. Факт їх перебування в працездатному стані в судовому засіданні підтверджено, як представником потерпілого ОСОБА_8 так і самим обвинуваченим, який зазначив, що використовував їх для зберігання пального, тобто за їх цільовим призначенням. Наданих на експертне дослідження матеріалів, згідно висновку експерта, останньому було достатньо для оцінки вартості об`єктів дослідження, як таких, що перебувають в працездатному стані та з дефектами зазначеним в протоколі їх огляду. За таких обставин суд не вбачає підстав для визнання вищевказаного висновку експерта недопустимим доказом.

- висновком експерта матеріалів, речовин та виробів № 2.2-48/19 від 28 лютого 2019 року, згідно якого надані на експертне дослідження рідини світло-жовтого та жовтого кольору, які містилися в двох полімерних прозорих безбарвних ємностях з кишечками зеленого кольору є нафтопродуктом.

(а.м.к.п. 23-28 Т.2);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 18 лютого 2019 року, проведеного з ОСОБА_3 в присутності його захисника адвоката ОСОБА_6 , згідно якого ОСОБА_3 в присутності понятих показав, яким чином та за яких обставин він вчинив викрадення двох бочок з пальним з підсобного приміщення сільськогосподарського приватно-орендного підприємства «Золотий колос», що знаходиться за адресою: вул. Джерельна в с. Ігровиця Тернопільського району Тернопільської області.

(а.м.к.п. 96-99 Т.2).

При цьому суд вважає такими що не заслуговують на увагу твердження обвинуваченого ОСОБА_3 , про те, що до проведення вказаної слідчої дії були залучені поняті, що заінтересовані в результатах кримінального провадження. Так, до проведення слідчого експерименту залучено понятих ОСОБА_12 та ОСОБА_19 , які є жителями с. Ігровиця Тернопільського району, про те сам факт проживання понятих в населеному пункті де було вчинено кримінальне правопорушення не є підставою вважати, що вказані поняті заінтересовані в результатах кримінального провадження. Інших даних, які б свідчили про їх зацікавленість сторонами не надано та судом не здобуто.

Також обвинуваченим зазначено про те, що слідча розглянула подане ним клопотання про проведення слідчого експерименту з порушенням строків визначених ст. 220 КПК України та провела такий лише 18 лютого 2019 року. Проте доводи обвинуваченого в цій частині повністю спростовуються наданими ним додатками. Зокрема, як вбачається із супровідного листа про направлення для розгляду клопотання ОСОБА_3 про проведення слідчого експерименту та відповіді слідчої ОСОБА_20 , ОСОБА_3 подав таке клопотання 25 січня 2019 року, зареєстроване воно в Тернопільському РВП Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області 31 січня 2019 року та розглянуто слідчою 01 лютого 2019 року, тобто в межах трьохденного строку визначеного ст.220 КПК України. Сам же слідчий експеримент проведений за розсудом слідчої 18 лютого 2019 року, в межах строків досудового розслідування та будь-яких порушень строків його проведення визначених КПК України слідчої допущено не було.

Крім цього, суд вважає такими, що направлені на умисне визнання слідчого експерименту недопустимим доказом, твердження ОСОБА_3 про те, що він оговорив себе під час проведення даної слідчої дії. Так, проведення слідчого експерименту було ініційовано самим обвинуваченим, під час його проведення, що зафіксовано на відеозапис, ОСОБА_3 в присутності захисника самостійно без будь-яких підказок чітко вказав на розміщення приміщень на території сільськогосподарського приватно-орендного підприємства «Золотий колос», де він залишив спочатку керований ним автомобіль та куди він в подальшому його перемістив з метою крадіжки майна, вказав на місце знаходження камери, куди він заходив та які речі він там виявляв, яким чином він завантажував бочки з пальним в автомобіль. Вказане обвинуваченим було продемонстровано без будь-якого стороннього тиску.

В той же час суд вважає слушними доводи обвинуваченого ОСОБА_3 в частині визнання недопустимим доказом висновку експерта № 1.3-48/19 від 18 лютого 2019 року судової трасологічної експертизи, згідно якого, слід протектора шини транспортного засобу, який був виявлений та сфотографований під час огляду місця події за фактом крадіжки із ангарного приміщення ПОП «Золотий колос», що по вул. Джерельна в с. Ігровиця Тернопільського району Тернопільської області, залишений таким же протектором шини, як і шини правого переднього та лівого заднього колеса, автомобіля «Mercedes-Benz» модель «Vito 108» д.н.з. НОМЕР_1 .(а.м.к.п. 148-155 Т.1). Так, як вбачається із вказаного висновку експертизи, слідчим експерту для проведення експертизи, серед іншого, надано фотозображення «слід шини виявлений та вилучений шляхом масштабного фотографування безпосередньо навпроти крайньої лівої бензоколонки території із паливно-мастильними матеріалами на відстані 2,5 м. від вказаної колонки та 1,7 м. від правого стовпця в`їзних воріт на територію складу» та зазначено що зазначений вигляд сліду протектора шини був сфотографований в процесі огляду місця події. Проте, аналізом змісту протоколу огляду місця події від 11 січня 2019 року з фототаблицею (а.м.к.п. 105-109 Т.1), встановлено відсутність в ньому як додатку такого фото. За таких обставин суд вважає, що експертиза проведена за наданим слідчим експерту фотознімком, який не був долучений до протоколу огляду місця події, а тому вважає недопустимим як доказ вини обвинувачений висновок експерта № 1.3-48/19 від 18 лютого 2019 року судової трасологічної експертизи в розумінні вимог ст. 87 КПК України.

Також суд вважає, що знайшла свого підтвердження в судовому засідання кваліфікація дій обвинуваченого, як крадіжка за кваліфікуючою ознакою «проникнення у інше приміщення».

Так під «іншим приміщенням» в теорії кримінального права слід вважати різноманітні постійні, тимчасові, стаціонарні або пересувні будівлі чи споруди, призначені для розміщення людей чи матеріальних цінностей (виробниче чи службове приміщення підприємства, установи, організації, гараж, інша будівля господарського призначення, яка відокремлена від житлових будинків, тощо).

Відповідно до роз`яснень п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 6 листопада 2009 року, під проникненням у інше приміщення слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження, підсобне приміщення, з якого вчинив викрадення майна обвинувачений зачинялось на засув (навісну колодку), було передбачене для зберігання товарно-матеріальних цінностей, зокрема паливо-мастильних матеріалів, обвинувачений з метою заволодіння чужим майном, всупереч волі законного володільця незаконно вторгся до цього підсобного приміщення. А тому на думку суду дії обвинуваченого вірно кваліфіковано органом досудового розслідування як «проникнення у інше приміщення».

При цьому суд не бере до уваги пояснення обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що бочки із пальним він не викрадав, оскільки вони повністю спростовуються показаннями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , які під час досудового та судового слідства були послідовними та незмінними, такими, що повністю узгоджуються із іншими матеріалами кримінального провадження оголошеними в судовому засіданні. Причин оговорити обвинуваченого з їх сторони суд не вбачає. Будь-яких даних на підтвердження наведеної позиції обвинуваченого судом не здобуто та сторонами не надано. Натомість показання обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає такими, які направлені на введення суду в оману та уникнення останнім кримінальної відповідальності за вчинене.

Таким чином, проаналізувавши наведені обставини, суд, об`єктивно дослідивши та оцінивши всі зібрані та перевірені у судовому засіданні докази в їх повній сукупності, прийшов до переконання про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням у інше приміщення, вчинена повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його вік та стан здоров`я, відсутність обставин, що б обтяжували чи пом`якшували покарання обвинуваченого, а також те що він неодноразово раніше судимий за вчинення аналогічних корисливих злочинів, на шлях виправлення та перевиховання не став, а знову вчинив умисний корисливий злочин.

Окрім цього суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 бере до уваги надану органом пробації досудову доповідь щодо останнього, згідно якої виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства.

За таких обставин суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції його від суспільства є неможливим, а тому йому слід призначити покарання за санкцією ч. 3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі.

Крім цього, суд враховує, те що обвинувачений ОСОБА_3 засуджений вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 липня 2018 року за ч.2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки. Оскільки кримінальне правопорушення, за яке обвинувачений ОСОБА_3 притягується до кримінальної відповідальності по даному провадженні було вчинено останнім під час дії іспитового строку, остаточне покарання йому слід призначити у відповідності до вимог ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднавши до покарання за даним вироком невідбуту частину покарання за попереднім вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 липня 2018 року, оскільки саме таке покарання буде необхідне і достатнє для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 слід рахувати з моменту вступу вироку в законну силу.

На підставі ст.72 КК України в строк призначеного судом покарання ОСОБА_3 слід зарахувати термін його попереднього ув`язнення з 11 січня 2019 року (з моменту затримання) по дату зміни судом запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, тобто по 15 липня 2019 року, та з моменту його затримання 27 січня 2020 року по дату набрання даним вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Також суд вважає, що підлягає скасуванню, після набрання вироком законної сили, арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 січня 2019 року, в частині заборони здійснювати розпорядження транспортним засобом марки «Mercedes-Benz» модель «Vito» д.н.з. НОМЕР_1 , 1999 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_3 .

Речові докази: бочку об`ємом 200 л. та бочку об`ємом 200 л. із бензином в кількості 200 л., передані під відповідальне зберігання представнику потерпілого ОСОБА_8 , слід залишити в розпорядженні СГ ПОП «Золотий Колос», після набрання вироком законної сили.

Суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_3 слід стягнути процесуальні витрати за проведення судової трасологічної експертизи № 1.3-47/19 від 06 лютого 2019 року в сумі 715 грн, судової товарознавчої експертизи № 6.1-120/19 від 08 лютого 2019 в сумі 572 грн. та експертизи матеріалів, речовин та виробів № 2.2-48/19 від 28 лютого 2019 року в сумі 1144 грн., а всього на загальну суму 2431 грн. (дві тисячі чотириста тридцять одну гривню) в користь держави, оскільки такі витрати виникли при проведенні експертиз речових доказів в межах даного кримінального провадження.

Суд не відносить до процесуальних витрат проведену по справі судову трасологічну експертизу № 1.3-48/19 від 18 лютого 2019 року, оскільки результати вказаної експертизи не доводять винності ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. З огляду на викладене, суд вважає безпідставним стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 вартості проведення вищевказаної судової трасологічної експертизи.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
У відповідності до ст.71 КК України, за сукупністю вироків до покарання за даним вироком частково, у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі, приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 липня 2018 року, та призначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту вступу вироку в законну силу.

На підставі ст.72 КК України в строк призначеного судом покарання ОСОБА_3 зарахувати термін його попереднього ув`язнення з 11 січня 2019 року (з моменту затримання) по дату зміни судом запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, тобто по 15 липня 2019 року, та з моменту його затримання 27 січня 2020 року по дату набрання даним вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 січня 2019 року, в частині заборони здійснювати розпорядження транспортним засобом марки «Mercedes-Benz» модель «Vito» д.н.з. НОМЕР_1 , 1999 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_3 - скасувати.

Речові докази: бочку об`ємом 200 л. та бочку об`ємом 200 л. із бензином в кількості 200 л., передані під відповідальне зберігання представнику потерпілого ОСОБА_8 залишити в розпорядженні СГ ПОП «Золотий Колос», після набрання вироком законної сили.

Стягнути із ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення: судової трасологічної експертизи № 1.3-47/19 від 06 лютого 2019 року в сумі 715 грн, судової товарознавчої експертизи № 6.1-120/19 від 08 лютого 2019 в сумі 572 грн. та експертизи матеріалів, речовин та виробів № 2.2-48/19 від 28 лютого 2019 року в сумі 1144 грн., а всього на загальну суму 2431 грн. (дві тисячі чотириста тридцять одну гривню) в користь держави УК у м Тернополі/м.Тернопіль/24060300 Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37977726 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Рахунок отримувача: UA0019751 Код класифікації доходів бюджету: 24060300).

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1