Справа № 487/7709/19
Провадження № 1-кс/487/85/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2020 року слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Миколаєві скаргу представника АТ «УкрСиббанк» адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, -

ВСТАНОВИВ:

Представник АТ «УкрСиббанк» адвокат ОСОБА_4 звернулась із скаргою на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР за заявою представника АТ «УкрСиббанк» від 19.08.2019 року.

Обґрунтовуючи скаргу зазначив, що 19.08.2019 року АТ «УкрСиббанк» звернулось до ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві із заявою про вчинення за фактом незаконних дій, допущених суддею Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 , яка зловживаючи суддівською владою, вчинила дії направлені на позбавлення банку можливості задовольнити свої вимоги за рахунок заставного майна з використанням завідомо неправосудного рішення. Проте, 01.10.2019 року банком була отримана відповідь начальника Першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 про відмову у внесенні відомостей до ЄРДР посилаючись на те, що незгода із рішенням суду не може бути приводом для внесення відомостей про вчинення суддею кримінального правопорушення до ЄРДР, тому на теперішній час не встановлено достатніх об`єктивних підстав для внесення відомостей. Вважають вказану відмову неправомірною, порушенням вимог ст.. 214 КПК України, а доводи відмови передчасними та необґрунтованими.

В скарзі зазначили, що суддею Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 25.08.2015 року винесено заочне рішення, яким задоволені позовні вимоги ОСОБА_7 , визнано недійсним договір іпотеки від 13.12.2006 року, укладеного між ОСОБА_8 та банком, зобов`язано приватного нотаріуса скасувати (припинити) заборону на іпотечне майно кв. АДРЕСА_1 , скасовані обтяження накладені Другим Суворовським відділом ДВС Одеського міського управління юстиції, після отримання рішення ОСОБА_9 відчужив квартиру. Рішення ухвалено у відсутності представника АТ «УкрСиббанк», якому було повідомлено, що розгляд справи за її заявою відкладається на 16.09.2015 року. 28.07.2016 року суддею ОСОБА_5 було скасовано вище вказане заочне рішення та призначено до розгляду, при цьому їй було відомо, що нею подана заява до ВРП про відставку та 14.09.2016 року ОСОБА_5 була звільнена з посади судді, а справа передана на розгляд іншому судді.

В судове засідання представник АТ «УкрСиббанк» не з`явився, надав до суду заяву, просив розглянути скаргу за його відсутності, вимоги скарги підтримав, просив про його задоволення.
В судовому засіданні слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Миколаєві ОСОБА_3 заперечував проти задоволення скарги посилаючись на її необґрунтованість та зазначив, що дійсно до ТУ ДБР 19.08.2019 року надійшла заява представника АТ «УкрСиббанк» про вчинення кримінального правопорушення суддею Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 . Вивчивши матеріали заяви, керівником Першого СВ СУ ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві було прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей до ЄРДР, оскільки із заяви вбачалось, що АТ «УкрСиббанк» не згоден із заочним рішенням ухваленим суддею у цивільній справі, де банк був стороною.
Заслухавши пояснення представника ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Як вбачається з матеріалів скарги, 19.08.2019 року представник АТ «УкрСиббанк» адвокат ОСОБА_4 звернувся до ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві із заявою про вчинення, на його думку, кримінального правопорушення за фактом незаконних дій, допущених суддею Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 , яка зловживаючи суддівською владою, вчинила дії направлені на позбавлення банку можливості задовольнити свої вимоги за рахунок заставного майна з використанням завідомо неправосудного рішення, у зв`язку з чим просив внести відомості до ЄРДР.

Вказана заява представника АТ «УкрСиббанк» адвоката ОСОБА_4 зареєстрована ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві.
Отже, в контексті ч. 4 ст. 214 КПК України, суд вважає, що дії ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві відповідали вимогам закону, оскільки заява представника АТ «УкрСиббанк» адвоката ОСОБА_4 була прийнята та зареєстрована в цій установі.
Проте, відомості по заяві представника АТ «УкрСиббанк» адвоката ОСОБА_4 до ЄРДР внесені не були, про що свідчить відповідний лист №04.6/2449-П3. від 16.09.2019 року.
Ст. 214 КПК України та пп. 1 п. 2 Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генеральної Прокуратури України від 06 квітня 2016 року № 139, передбачено обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення.
Зі змісту наведених норм вбачається, що до ЄРДР обов`язково вносяться лише ті відомості про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення.
Також, слідчий судя, враховуючи ч. 1 ст. 2, ст. 11 КК України, вважає, що в заяві про злочин мають бути вказані фактичні дані про вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить ознаки складу злочину та наявність даних відомостей має бути критерієм внесення заяви про злочин до ЄРДР.
Критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заяві чи повідомлені таких даних немає, то вони не можуть вважатись такими, що мають обов`язково внесені до ЄРДР.
З дослідженого судом звернення представника АТ «УкрСиббанк» адвоката ОСОБА_4 вбачається те, що хоча воно формально і назване заявником заявою про злочин, проте в ньому відсутнє наведення достатніх ознак вчинення суддею кримінального правопорушення як такового, тим більше в контексті норм ст. 375 КК України, на яку посилається заявник. Зокрема, в ньому взагалі не наведено дій чи бездіяльності судді, що могли б свідчити про вчинення ним злочину, а наводяться обставини виконання ним своїх безпосередніх процесуальних обов`язків.
Заява представника АТ «УкрСиббанк» адвоката ОСОБА_4 не є заявою про вчинений злочин, оскільки вона носить узагальнений характер, викладена в формі необґрунтованих та невмотивованих припущень заявника, ґрунтується на його власних міркуваннях та не містить наведення об`єктивної сторони діяння, кваліфікованого заявником за ст. 375 КК України, а сам по собі факт винесення судового рішення, з яким не погоджується сторона, не може слугувати підставою для внесення даних до ЄРДР, оскільки такі дії є безпосереднім предметом його (судді) процесуальної діяльності.
На думку слідчого судді вказане звернення є фактичною незгодою АТ «УкрСиббанк» з прийнятим судовим рішенням (для набрання законної сили яким законом чітко визначений певний порядок) без наведення достатніх відомостей, які б свідчили про те, що воно є неправосудним.
Крім того, відповідно до ст. 13, 14 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» слідчі ДБР не надають правову оцінку судовим рішенням, які набрали законної сили, у разі незгоди з рішеннями суду, сторони по справі та особи, у разі якщо прийняте рішення стосується їх прав та інтересів, мають право оскаржити рішення до суду вищої інстанції.
Ч. 2 ст. 307 КПК України передбачений перелік рішень за наслідками розгляду скарг осіб, на бездіяльність правоохоронних органів, в тому числі і на бездіяльність, пов`язану з невнесенням відомостей до ЄРДР. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарги на бездіяльність відповідної службової особи, може бути рішення про відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що внесення відомостей про злочин до ЄРДР по заяві, в якій відсутні ознаки складу злочину є недопустимим, а тому відмова у внесені відомостей до ЄРДР є законною та обґрунтованою.
Інші обставини, наведені в скарзі заявника не доводять його вимог щодо необхідності внесення даних до ЄРДР, як і не спростовують зазначених висновків суду.
Отже, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволення скарги представника АТ «УкрСиббанк» адвоката ОСОБА_4 щодо невнесення відомостей до ЄРДР слід відмовити.
Керуючись статтями 303-307 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги представника АТ «УкрСиббанк» адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР відмовити.
Ухвала остаточна і не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя: ОСОБА_1