№566/48/17-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2020 року смт. Млинів Рівненської області
Млинівський районний суд Рівненської області
в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Млинів Рівненської області кримінальне провадження №0000376, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 жовтня 2016 року по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Перекалі, Демидівського району Рівненської області, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, раніше неодноразово судимого:
-вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 27 листопада 2009 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт;
-вироком Демидівського районного суду Рівненської області від 31 травня 2010 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.71-72 КК України остаточно призначено покарання - 3 роки 12 днів позбавлення волі;
-вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 17 червня 2010 року за ч.2 ст.185, ч.1 ст.309 КК України, ст.70 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі;
-вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 05 липня 2010 року за ч.2 ст.185 КК України, ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
-вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 24 червня 2011 року за ч.3 ст.185 КК України, ч.2 ст.190 КК України, на підставі ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Демидівського районного суду Рівненської області від 31 травня 2010 року і остаточно ОСОБА_4 вважається засудженим до 3 років 2 місяців позбавлення волі.
На підставі ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 18 грудня 2012 року частково приєднано невідбуте покарання за вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 05 липня 2010 року та остаточно ОСОБА_4 вважається засудженим до 4 років позбавлення волі.
Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 21 березня 2013 року умовно-достроково звільнений з місць відбування покарання з невідбутим терміном 1 рік, 2 місяці, 4 дні.
-вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 29 грудня 2016 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
-вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 13 червня 2017 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.
Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 24 жовтня 2019 року звільнений від покарання, у зв`язку з закінченням іспитового строку.
-вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 29 травня 2020 року за ч.2 ст.185, ст.395 КК України, на підставі ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.
Судимості не погашені та не зняті у встановленому законом порядку.
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених та ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 , на початку жовтня 2016 року, в обідню пору доби, перебуваючи на літньому майданчику кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: вул. Об`їзна, 1, смт.Млинів Рівненської області, де вживав алкогольні напої з потерпілим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
В цей час, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, скориставшись відсутністю потерпілого, діючи повторно, шляхом вільного доступу, з метою викрадення чужого майна, усвідомлюючи, що його злочинні дії не будуть ніким помічені, заволодів мобільним телефоном ОСОБА_8 марки «Prestigio WizeB1», який ОСОБА_8 , відлучившись, залишив без нагляду на столику.
В подальшому, ОСОБА_4 викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
В результаті крадіжки потерпілому ОСОБА_8 завдано майнову шкоду на загальну суму 275, 70 грн.
Крім цього, ОСОБА_7 , 07 жовтня 2016 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, будучи в стані алкогольного сп`яніння, скориставшись незачиненими дверима автомобіля та взявши ключі від замка запалювання в кімнаті житлового будинку ОСОБА_11 , який у цей час спав, з метою тимчасового використання, умисно, всупереч волі ОСОБА_11 , незаконно заволодів його автомобілем марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився на території його господарства, що розташоване в смт. Млинів по вул. Щорса, 17 Рівненської області.
Отримавши можливість керувати автомобілем, ОСОБА_4 , під час руху на ньому в межах смт. Млинів на вулиці Поліщука, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не переконався в безпечності свого руху, не вибравши безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку та бокового інтервалу під час здійснення маневру об`їзду, здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительку АДРЕСА_2 та пасажира ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя АДРЕСА_2 , які рухалися в попутному напрямку ближче до правого краю проїжджої частини, після чого з місця пригоди зник. В результаті ДТП ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження у вигляді забою грудної клітки зліва, а ОСОБА_13 у вигляді ЗЧМТ, забою м`яких тканин обличчя, забійної гематоми лобної ділянки зліва.
Відповідно до висновку експерта від 17 жовтня 2016 року №3.3-130/16 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи потерпілому ОСОБА_11 заподіяно реальних збитків, у зв`язку з пошкодженням його автомобіля, внаслідок незаконного заволодіння, на суму 5213,38 гривень.
Суд, на підставі п.3 ст. 349 КПК України, з врахуванням думки учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів в кримінальному провадженні щодо обвинувачення ОСОБА_14 щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники кримінальних провадження зміст цих обставин та чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, і роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, а тому обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_14 , а також дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.289 КК України, визнав повністю, на підставі ст. 63 Конституції України та ст.42 КПК України відмовився від дачі показань щодо обставин вчинення злочину.

У вчиненому щиро розкаюється і просить суд його суворо не карати.

Дії обвинуваченого ОСОБА_14 по епізоду крадіжки телефону ОСОБА_8 слід кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Дії обвинуваченого ОСОБА_14 по епізоду заволодіння автомобілем ОСОБА_11 слід кваліфікувати за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_15 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_14 суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_14 є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку.

Санкція ч. 2 ст. 185 КК України передбачає міру покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Санкція ч. 2 ст. 289 КК України передбачає міру покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

У відповідності до ч.4,5 ст. 12 КК України (в редакції закону № 2617-VIII від 22.11.2018 року) кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_7 є нетяжким злочином, а кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.289 КК України тяжким злочином.

У відповідності до ч.1 ст. 70 КК України (в редакції закону № 2617-VIII від 22.11.2018 року) при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_15 , суд враховуючи дані про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинувачуваного обставин та характеризуючі дані про особу обвинуваченого, досудову доповідь інспектора з питань виконання покарань та пробації, вважає за можливе застосувати відносно нього ст. 75 КК України.

У відповідності до ст.77 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Поскільки, санкція ч.2 ст.289 КК України передбачає також можливість застосування додаткового покарання у виді з конфіскації майна або без такої, то суд, вирішуючи питання про застосування відносно ОСОБА_4 ст.75 КК України, з урахуванням вимог ст.77 КК України, вважає за неможливе призначення додаткової міри покарання у виді конфіскації майна.

Вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 29 травня 2020 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ст.395 КК України та на підставі ст.70 КК України призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

У відповідності до ч.1,4 ст. 70 КК України (в редакції закону № 2617-VIII від 22.11.2018 року) при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

За правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Як вбачається з висновку, викладеного постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (справа № 199/1496/17, провадження № 51-2631 кмо19) від 23 вересня 2019 року, якщо особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання на підставі і в порядку ст. 75 КК, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого також звільняється з випробуванням, суд визначає остаточне покарання згідно ч. 4 ст. 70 КК, а також звільняє особу від відбування остаточного покарання, встановивши іспитовий строк за правилами ст. 75 КК.

Поскільки, ОСОБА_4 вчинив злочини, передбачені ч.2 ст.185 КК України та ч.2 ст.289 КК України, в жовтні 2016 року, тобто до ухвалення вироку Млинівського районного суду Рівненської області від 29 травня 2020 року,то йому слід призначити покарання за вироком Млинівського районного суду від 08 липня 2020 року у відповідності до вимог ч.4 ст.70 КК України.

У відповідності до ч.1 ст.75 КК України (в редакції закону № 2617-VIII від 22.11.2018 року) якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням..

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Постановою про приєднання речових доказів від 08 грудня 2016 року речовим доказом визнано мобільний телефон марки «Prestigio WizeB1», який повернуто на відповідальне зберігання під розписку власнику ОСОБА_8

(а. с. 97 кримінального провадження №0000376)
Постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 08 жовтня 2016 року речовим доказом визнано автомобіль марки «Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який повернуто на відповідальне зберігання під розписку власнику ОСОБА_11

(а. с. 38 кримінального провадження №0000376)
У відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішуються судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

У відповідності до ч.1 ст.122 КПК України витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 ст.124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

В ході досудового розслідування було проведено ряд експертиз, що об`єктивно підтверджується довідками про витрати, зокрема довідками про витрати на проведення: судової автотоварознавчої експертизи від 17 жовтня 2016 року №3.3.-130/16 в сумі 880,40 грн.; судової товарознавчої експертизи від 24 жовтня 2016 року №3,2-1194/16 в сумі 351,84 грн.

(а.с.23,86 кримінального провадження №0000376)

Рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження в даному кримінальному провадження відносно ОСОБА_14 не приймалось.

На підставі наведенного,
керуючись ст. ст.349, 368-370, 373, 374, 392, 395 КПК України
с у д ,-
ЗАСУДИВ :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити йому міру покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289КК України, і призначити йому міру покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_16 , за сукупністю злочинів, застосувавши принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України призначити ОСОБА_16 покарання, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 29 травня 2020 року, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 08 липня 2020 року, і остаточно вважати засудженим до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України ОСОБА_6 зобов`язати періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази по справі:
- мобільний телефон марки «Prestigio WizeB1», який повернуто на відповідальне зберігання під розписку власнику ОСОБА_8 залишити потерпілому ОСОБА_8 ;
- автомобіль марки «Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який повернуто на відповідальне зберігання під розписку власнику ОСОБА_11 залишити потерпілому ОСОБА_11 .

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової автототоварознавчої експертизи від від 17 жовтня 2016 року №3.3.-130/16 в сумі 880,40 грн (вісімсот вісімдесят) гривень 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи від 24 жовтня 2016 року №3,2-1194/16 в сумі 351,84 грн. (триста п`ятдесят одну) гривню 84 копійки.

Згідно до ст. 532 КПК України, вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Млинівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Млинівського райсуду ОСОБА_1