Справа № 461/8600/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2020 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

їх законних представників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

потерпілого ОСОБА_12 ,

представника потерпілого ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, згідно ст. 88 КК України раніше не судимого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, раніше не судимого, проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Хитрейки Жовківського району Львівської області, громадянина України, українця, раніше не судимого, проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 Кримінального кодексу України,

встановив:

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , за попередньою змовою між собою, 08.07.2019 року близько 01 години 00 хвилин, перебуваючи поблизу будинку №3А по вул. Шевченка у м. Львові, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер вчинюваних ними дій, передбачаючи шкідливі наслідки і бажаючи настання таких наслідків, маючи єдиний умисел на подолання опору потерпілого і заволодіння його майном, здійснили напад на ОСОБА_12 , нанісши йому удари ногами в область голови, тобто, застосовуючи насильство, яке є небезпечним для здоров`я особи, чим спричинили потерпілому, згідно висновку експерта № 765 від 13.09.2019 року скелетно-лицеву травму, множинні злами кісток усіх стінок правої верхнещелепової пазухи, дна та латеральної стінки правої орбіти, комірок решітчастого лабіринту, кісток носа, правої виличної дуги з незначним зміщенням уламків; гематосинус; забій м`яких тканин периорбітальних ділянок обох очей; правобічну навколоорбітальну емфізему, що відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Внаслідок удару ОСОБА_4 , ОСОБА_12 впав на землю, та, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , діючи спільно, відкрито заволоділи майном потерпілого, а саме: грошовими коштами в сумі 600 гривень, мобільним телефоном марки «Ірhone» моделі «X» ІМЕІ: НОМЕР_1 , загальною вартістю 27 000 гривень та навушниками марки «Аррlе» моделі «ЕаrРоds» білого кольору вартістю 6 000 гривень. Після чого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з викраденим майном втекли з місця злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 33 600 гривень.

У процесі судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав та дав покази, які в повній мірі відповідають фабулі обвинувачення та вищенаведеним встановленим судом обставинам. Пояснив, що дійсно 08.07.2019 року близько 01 години 00 хвилин, перебуваючи разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 поблизу будинку №3А по вул. Шевченка у м. Львові, попередньо домовившись між собою відкрито заволоділи майном потерпілого ОСОБА_12 , здійснивши напад на нього. Перший удар потерпілому в потилицю наніс він. Вказав, що мотиви і мета вчинення злочину відповідають викладеним в обвинувальному акті. Пояснив, що вони викрали у потерпілого грошові кошти в розмірі 600 гривень. Характер тілесних ушкоджень, які заподіяні потерпілому та їх механізм відповідає відображеному в обвинувальному акті. У вчиненому розкаюється і шкодує про вчинене. Просить суворо не карати.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав та дав покази, які в повній мірі відповідають фабулі обвинувачення та вищенаведеним встановленим судом обставинам. Пояснив, що дійсно 08.07.2019 року близько 01 години 00 хвилин, перебуваючи разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_6 поблизу будинку №3А по вул. Шевченка у м. Львові, попередньо домовившись між собою відкрито заволоділи майном потерпілого ОСОБА_12 та здійснили напад на нього. Пояснив, що вони викрали у потерпілого грошові кошти в розмірі 600 гривень, характер тілесних ушкоджень, які заподіяні потерпілому, та їх механізм відповідає відображеному в обвинувальному акті. Вказав, що мотиви і мета вчинення злочину відповідають викладеним в обвинувальному акті. У вчиненому розкаюється і шкодує про вчинене. Просить суворо не карати.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав, також дав покази, які в повній мірі відповідають фабулі обвинувачення та вищенаведеним встановленим судом обставинам. Пояснив, що дійсно 08.07.2019 року близько 01 години 00 хвилин, перебуваючи разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_4 поблизу будинку №3А по вул. Шевченка у м. Львові, попередньо домовившись між собою відкрито заволоділи майном потерпілого ОСОБА_12 , здійснивши напад на нього. Пояснив, що вони викрали у потерпілого суму в розмірі 600 гривень, характер тілесних ушкоджень, які заподіяні потерпілому відповідає викладеним в обвинувальному акті. Вказав, що мотиви і мета вчинення злочину відповідають дійсності. У вчиненому розкаюється і шкодує про вчинене. Просить суворо не карати.

Судом під час судового розгляду створені всі необхідні умови для реалізації сторонами процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, що зокрема підтверджується тим, що в жодного з учасників процесу(сторони кримінального провадження) зауважень з цього приводу не виникло.

Безпосередньо дослідивши докази подані під час судового розгляду, як стороною обвинувачення так і стороною захисту, оцінюючи їх в сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, провівши у повному обсязі судовий розгляд, допитавши обвинувачених та потерпілого, дослідивши надані суду докази, перевіривши доводи учасників процесу, суд приходить до переконання, що незважаючи на визнання обвинуваченими своєї вини у пред`явленому обвинуваченні, їх вина повністю та об`єктивно доведена наступними дослідженими по справі доказами.

Показами потерпілого ОСОБА_12 , який в судовому засіданні показав, що дійсно 08.07.2019 року близько 01 години 00 хвилин, він ішов по вул. Шевченка у м. Львові в районі церкви Анни. Побачив обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які знаходились біля магазину та продовжив рух далі. Його окликнули та попросили закурити. Потім він відчув сильний удар в потилицю від якого втратив рівновагу та впав на землю. В подальшому обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 почали наносити йому удари ногами в голову та наказали віддати їм усі наявні у нього цінності та грошові кошти, що він і зробив та віддав обвинуваченим мобільний телефон, навушники до нього та грошові кошти в сумі 600 гривень. Внаслідок дій обвинувачених йому були спричинені тілесні ушкодження. На даний момент матеріальну та моральну шкоду обвинуваченими йому відшкодовано, викрадені речі повернуто, претензій до обвинувачених не має, у зв`язку із чим просить не застосовувати до обвинувачених реального покарання у виді позбавлення волі. Від цивільного позову відмовився, з цього приводу подав письмову заяву.

Оцінюючи вищеописані зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні докази, зокрема показання потерпілого в сукупності з показаннями кожного з обвинувачених, суд надає їм віри та визнає їх належними і допустимими в процесі доказування, оскільки такі знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку з пред`явленим обвинуваченням, нічим не спростовані, передбачені як джерела доказування КПК України та зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством, а відтак суд вважає повністю доведеним факт вчинення злочину та винуватість обвинувачених у вчиненні злочинних дій.

При цьому суд приймає до уваги також той факт, що кожен з обвинувачених в судовому засіданні вказав, що показання дає добровільно, без жодного тиску чи примусу.

Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом (ст. 2 КК України).

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

За оцінкою показів потерпілого в цілому, суд встановлює, що він підтвердив обставини викладені у обвинувальному акті, які доводять причетність обвинувачених до вчинення інкримінованого їм злочину. Суд враховує, що під час судового розгляду потерпілий надав показання щодо обставин вчинення злочину під присягою, за участю сторони захисту, тобто з дотриманням принципу змагальності. Вказані покази узгоджуються з іншими вищенаведеними доказами по справі, а саме з показаннями обвинувачених.

Так, під час оцінки того, чи було провадження в цілому справедливим, суд враховує якість наданих суду доказів, які не дають приводу сумніватися в їх достовірності й точності. Суд також приймає до уваги відсутність зауважень і доповнень в учасників процесу щодо повноти дослідження обставин справи.

Зважаючи на вищенаведені доводи та мотиви, суд приходить до переконання, що вина кожного з обвинувачених у вчиненні злочинних дій доведена поза розумним сумнівом.

Даючи оцінку показанням кожного з обвинувачених суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і повно відображають обстановку та обставини вчиненого обвинуваченими кримінального правопорушення, підстав для самообмови судом не встановлено.

Суд вважає встановленим, що потерпілому ОСОБА_12 внаслідок вчиненого нападу заподіяно легкі тілесні ушкодження, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Кваліфікуючи дії обвинувачених як розбій, з огляду на встановлені фактичні обставини даного провадження, суд вважає, що подолання опору потерпілого та вчиненого нападу на нього за попередньою змовою між собою, з метою заволодіння майном потерпілого, свідчить що застосоване до нього насильство було небезпечним для його життя та здоров`я.

Так, за результатами дослідження доказів у провадженні, зокрема показань обвинувачених та потерпілого, щодо скоєння цього злочину, що супроводжувалося насильством, небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, який зазнав нападу, встановлено, що останньому завдано удари ногами в область голови.

За загальним визначенням розбій як злочин проти власності це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Розбій відноситься до усічених складів злочину, вважається завершеним з моменту скоєння самого нападу. У разі вчинення розбою посягання відбувається на основний безпосередній об`єкт право власності, на який насамперед спрямований цей злочин, та на додатковий безпосередній об`єкт, у зв`язку із посяганням на право власності, життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу. Наявність додаткового безпосереднього об`єкта дає підстави для розмежування складів злочину, як у цьому випадку розбою та грабежу. Однією з ознак, що характеризують розбій, є саме насильство, мета якого намір одразу подолати опір потерпілого й попередити його протидію нападу. Агресивність, раптовість, небезпечність й спрямованість таких дій на подолання опору щодо особи, яка зазнала нападу, є відмінною ознакою.

При розмежуванні грабежу та розбою визначальним є не тільки наслідки, що настали в результаті застосування насильства до потерпілого, але й сам спосіб дії винних осіб, що і враховує суд у даній справі при кваліфікації дій обвинувачених.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , кожного окремо, слід кваліфікувати за ч.2 ст.187 КК України, оскільки кожен з них вчинив напад, з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.187 КК України.

Під час судового розгляду судом детально проаналізовано поведінку кожного з обвинувачених після вчинення злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння останніх, дані про їх особи, спосіб їх життя, історію порушень, ймовірність вчинення ними нових злочинів, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, враховано обставини, що пом`якшують та обтяжують їх покарання, умови їх життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості осіб неповнолітніх.

Як вбачається, з досудової доповіді персоналу органу пробації щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , існує середній ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення, виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства можливе за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, за місцем проживання неповнолітнього наявні належні санітарно-побутові умови для проживання, виховання та розвитку, він забезпечений усім необхідним для життя, за місцем проживання скарг від мешканців будинку не надходило, сім`я неповнолітнього перебуває під соціальним супроводом та на контролі Служби у справах дітей, обвинувачений навчається, при цьому підтримує зв`язки з особами з антисоціальною поведінкою, не вміє прослідковувати наслідки своїх дій, не робить висновків.

Суд враховує досудову доповідь персоналу органу пробації щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно якої, існує середній ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення, виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, за місцем проживання неповнолітнього не створено належних умов для проживання дітей, сім`я неповнолітнього перебуває під соціальним супроводом та на контролі Служби у справах дітей, батьки обвинуваченого часто конфліктують, обвинувачений навчається, не конфліктний, спокійний, при цьому підтримує зв`язки з особами схильними до протиправної та антисоціальної поведінки, за неповнолітнім не спостерігається будь-яких відхилень у психічному/фізичному розвитку.

Згідно досудової доповіді персоналу органу пробації щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення середній, виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства можливе за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для його виправлення, за місцем проживання неповнолітнього наявні належні санітарно-побутові умови для проживання, виховання та розвитку, він забезпечений усім необхідним для життя, за місцем проживання скарг від мешканців будинку не надходило, неповнолітній перебуває на обліку у відділі Служби у справах дітей, за ним не спостерігається будь-яких відхилень у психічному/фізичному розвитку, навчається, не конфліктний, має адекватну самооцінку, підпадає під поганий вплив навколишнього середовища.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд бере до уваги характер та тяжкість вчиненого ним злочину, те, що злочин вчинено обвинуваченим за попередньою змовою групою осіб, корисливий мотив вчинення злочину, спрямований на заволодіння чужим майном, форму вини, спосіб вчинення злочину, поєднаний із застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, стадію злочину, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до вчиненого, його вік, факт щирого каяття, який знайшов своє відображення під час розгляду справи. Також суд враховує фактичні обставини справи і тяжкість заподіяних злочином наслідків, дані про особу обвинуваченого, який згідно ст.88 КК України раніше не судимий, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання скарг не надходило, згідно характеристики молодіжного центру «Нові орбіти» характеризується позитивно, виховувався у багатодітній сім`ї.

Пом`якшуючими покарання ОСОБА_4 обставинами суд визнає активне сприяння у розкритті злочину, добровільне відшкодування шкоди потерпілому, щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім.

Обтяжуючих покарання ОСОБА_4 обставин судом не встановлено.

Суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, із застосуванням положень ст. 69 КК України.

Виходячи із цілей та принципів права, справедливості й достатності обраного покарання, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який є неповнолітнім, вищенаведені обставини справи, суд приходить до висновку, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання, і відповідно до ст.75 КК України, вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Така міра покарання сприятиме досягненню справедливого балансу між правами та свободами обвинуваченого та інтересами держави і суспільства, а також буде необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, а покладення на засудженого обов`язків, передбачених ст.76 КК України зможе забезпечити належний контроль за поведінкою обвинуваченого і сприятиме його виправленню, в тому числі з врахуванням виконання ним заходів, передбачених пробаційною програмою. На підставі ст.77 КК України, додаткове покарання обвинуваченому у виді конфіскації майна не призначати.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд бере до уваги характер та тяжкість вчиненого ним злочину, те, що злочин вчинено обвинуваченим за попередньою змовою групою осіб, корисливий мотив вчинення злочину, спрямований на заволодіння чужим майном, форму вини, спосіб вчинення злочину, поєднаний із застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, стадію злочину, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, відношення неповнолітнього обвинуваченого до вчиненого, його вік, факт щирого каяття, який знайшов своє відображення під час судового розгляду. Також суд враховує фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочином наслідків, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання скарг не надходило, виховувався у багатодітній сім`ї.

Пом`якшуючими покарання ОСОБА_5 обставинами суд визнає активне сприяння у розкритті злочину, добровільне відшкодування шкоди потерпілому, щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім.

Обтяжуючих покарання ОСОБА_5 обставин судом не встановлено.

Суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, із застосуванням положень ст. 69 КК України.

Виходячи із загальних засад судочинства, справедливості й достатності обраного покарання, конкретних обставин справи, враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , вищенаведені обставини справи, дані про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання, і відповідно до ст.75 КК України, вважає за можливе звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, адже така міра покарання сприятиме досягненню справедливого балансу між правами та свободами неповнолітнього обвинуваченого та інтересами держави і суспільства, а також буде необхідною та достатньою для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. Суд приходить до переконання, що покладення на засудженого обов`язків, передбачених ст.76 КК України, зможе забезпечити належний контроль за поведінкою обвинуваченого і сприятиме його виправленню, в тому числі з врахуванням виконання ним заходів, передбачених пробаційною програмою. На підставі ст.77 КК України, додаткове покарання обвинуваченому у виді конфіскації майна не призначати.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд бере до уваги характер та тяжкість вчиненого ним злочину, те, що злочин вчинено обвинуваченим за попередньою змовою групою осіб, корисливий мотив вчинення злочину, спрямований на заволодіння чужим майном, форму вини, спосіб вчинення злочину, поєднаний із застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, стадію злочину, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до вчиненого, факт щирого каяття, який знайшов своє відображення під час розгляду справи. Також суд враховує фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочином наслідків, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання скарг не надходило, згідно характеристики молодіжного центру «Нові орбіти» характеризується позитивно, виховувався у багатодітній сім`ї.

Пом`якшуючими покарання ОСОБА_6 обставинами суд визнає активне сприяння у розкритті злочину, добровільне відшкодування шкоди потерпілому, щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім.

Обтяжуючих покарання ОСОБА_6 обставин судом не встановлено.

Суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, із застосуванням положень ст. 69 КК України.

Враховуючи тяжкість злочину, конкретні обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , виходячи із цілей та принципів права, справедливості й достатності обраного покарання, загальних засад судочинства, суд приходить до висновку, що його виправлення можливе без відбування покарання, і відповідно до ст.75 КК України, вважає за можливе звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, адже така міра покарання сприятиме досягненню справедливого балансу між правами та свободами обвинуваченого та інтересами держави і суспільства, а також буде необхідною та достатньою для виправлення неповнолітнього та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. Суд приходить до переконання, що покладення на засудженого обов`язків, передбачених ст.76 КК України зможе забезпечити належний контроль за його поведінкою і сприятиме його виправленню, в тому числі з врахуванням виконання ним заходів, передбачених пробаційною програмою. На підставі ст.77 КК України, додаткове покарання обвинуваченому у виді конфіскації майна не призначати.

Відповідно до статей 50, 65 КК України, метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

При призначенні покарання кожному з обвинувачених, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання, що відповідає положенням статті 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

На переконання суду, таке покарання для неповнолітніх обвинувачених відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності. Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особами винних, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою скасувати.

Звільнити ОСОБА_4 з під варти в залі суду.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою скасувати.

Звільнити ОСОБА_5 з під варти в залі суду.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою скасувати.

Звільнити ОСОБА_6 з під варти в залі суду.

Питання речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 Кримінального кодексу України та, із застосуванням положень ст. 69 КК України, призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою скасувати.

Звільнити ОСОБА_4 з під варти в залі суду.

Відповідно до ст.77 КК України, додаткове покарання у виді конфіскації майна до ОСОБА_4 не застосовувати.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 Кримінального кодексу України та, із застосуванням положень ст. 69 КК України, призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою..

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою скасувати.

Звільнити ОСОБА_5 з під варти в залі суду.

Відповідно до ст.77 КК України, додаткове покарання у виді конфіскації майна до ОСОБА_5 не застосовувати.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 Кримінального кодексу України та, із застосуванням положень ст. 69 КК України, призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою скасувати.

Звільнити ОСОБА_6 з під варти в залі суду.

Відповідно до ст.77 КК України, додаткове покарання у виді конфіскації майна до ОСОБА_6 не застосовувати.

Речові докази по справі :

-штани (джинси) синього кольору, сумку зеленого кольору, куртку сірого кольору повернути ОСОБА_4 за належністю;

-Футболку марки «Fruit of the room» - повернути ОСОБА_6 за належністю;

-Куртку синього кольору з рукавами сірого кольору, футболку на короткий рукав полоски горизонтальні, штани (джинси) синього кольору повернути ОСОБА_5 за належністю;

-мобільний телефон марки «Ірhone» моделі «X», з навушниками марки «Аррlе» моделі «ЕаrРоds» - повернути потерпілому ОСОБА_12 за належністю;

-DVD-R диск залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1