Справа № 456/3956/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1664/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 грудня 2019 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
встановила:
цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим 4 (чотири) роки позбавлення волі.
Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування даного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ст. 76 ч. 1 п. п. 1, 2 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Вирішено питання про речові докази та судові витрати.
Згідно вироку місцевого суду, в липні-серпні 2019 року, більш точної дати встановити не представилось можливим, ОСОБА_7 , перебуваючи на перехресті вулиць Польова та Нова в с. Кавсько Стрийського району, таємно викрав з тротуару 7,18 кв.м. бруківки вартістю 147 грн. без ПДВ за 1 кв.м., яку загрузив в металеву тачку та завіз помісцю свого проживання, тим самим завдавши ТзОВ «Агрошляхбудсервіс-Стрий» матеріальної шкоди на загальну суму 1055,46 грн.

Крім того, 15 квітня 2019 року близько 02:00 год., ОСОБА_7 , шляхом пошкодження металевої сітки огорожі, незаконно проник на територію подвір`я будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_9 звідки, повторно, таємно викрав металеві лещата з позначенням «7827-0262» вартістю 2530 грн., три борони зубові металеві вартістю 450 грн. кожна, п`ять металевих швелерів вартістю 250 грн. за кожен, та тракторний домкрат вартістю 150 грн., такими діями завдавши потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 5280 грн.

На вказаний вирок суду першої інстанції захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу.

Просить вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 грудня 2019 року щодо ОСОБА_7 змінити у частині призначеного покарання. Призначити ОСОБА_7 більш м`яке остаточне покарання у вигляді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік.

Не оспорюючи фактичних обставин вчинених обвинуваченим ОСОБА_7 злочинів та його вину, апелянт вважає оскаржуваний вирок суворим та таким, що не відповідає принципам розумності та достатності покарання для виправлення винного. Вказує, що призначене ОСОБА_7 остаточне покарання та випробувальний термін за своєю суворістю не відповідають тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Покликається на наявність обставин, передбачених ст. 66 КК України, а саме повне визнання ОСОБА_7 вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також відсутність обставин, які б обтяжували покарання. Зазначає, що обвинувачений під час досудового розслідування надавав правдиві покази. Вважає, що судом першої інстанції не у повній мірі взято до уваги те, що обвинувачений добровільно відшкодував завдані збитки потерпілим, які не мають до нього претензій та просили його суворо не карати. Також не у повній мірі взято до уваги дані про особу ОСОБА_7 , який позитивно характеризується за місцем проживання та праці, вперше притягується до кримінальної відповідальності, а також стан його здоров`я. Вважає, що є підстави для призначення ОСОБА_7 мінімального покарання у межах санкцій інкримінованих йому статей, а призначене йому остаточного покарання на підставі ст. 70 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі відповідало б наслідкам вчинених правопорушень та його особі. При встановленні ОСОБА_7 випробувального терміну строком 2 роки судом першої інстанції не у повній мірі враховано тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, відомості про особу винного, а саме стан здоров`я, сімейний стан, поведінка до вчинення злочину у побуті, з місцем роботи чи навчання, відсутність судимостей та адміністративних стягнень.

Заслухавши доповідача, виступ захисника та пояснення обвинуваченого, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили таку задоволити, доводи прокурора про законність і обґрунтованість оскаржуваного вироку, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується зібраними доказами, є обґрунтованим та не оспорюється апелянтом в апеляційній скарзі.

Згідно вироку суду першої інстанції, свою вину обвинувачений у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся. Правова кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, на переконання колегії суддів, є вірною та в апеляційному порядку не оспорюється.
Щодо призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, то слід вказати наступне.

В силу вимог ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

На переконання колегії суддів, при призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував у повній мірі обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, а саме щире каяття, сприяння у розкритті кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданих збитків, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Місцевим судом враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно із ст. 12 КК України відносяться до злочину середньої тяжкості та тяжкого злочину, особу винного, який посередньо характеризуються по місцю проживання та позитивно по місцю праці, вперше притягується до кримінальної відповідальності, добровільно відшкодував заподіяні збитки, думку потерпілих про відсутність до обвинуваченого претензій матеріального характеру та призначення йому покарання.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до ч. 1ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Згідно ч. 4 даної норми Закону іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, а також встановлення йому іспитового строку у вигляді 2 років, у повній мірі відповідає вимогам ч. 1 ст. 70 КК України та ч.1, ч.4 ст. 75 КК України.

Відтак, покликання захисника в апеляції на те, що суд першої інстанції належним чином не врахував дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також те, що остаточне покарання та випробувальний термін за своєю суворістю не відповідають тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого є безпідставними.

Колегія суддів вважає, що покарання обвинуваченому, призначено з дотриманням вимог ст.ст.50, 65 КК України, що є достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Згідно із п.4 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

При перевірці справи в апеляційному порядку не виявлено неправильного застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що мало б наслідком скасування або зміну судового рішення.

Підстав для зміни вироку, на що покликається апелянт у своїй апеляційній скарзі, у частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання відповідно до вимог кримінального процесуального закону колегія судів не вбачає.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419, 424 КПК, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 грудня 2019 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4