Справа №698/703/19
Провадження №1кп/690/19/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 березня 2020 року м.Ватутіне
Ватутінський міський суд Черкаської області
в складі: головуючого cудді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000150 від 24 червня 2019 року по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоселиця, Катеринопільського району, Черкаської області, українця, громадянина України, неодруженого, не працюючого, освіта повна загальна середня, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
законного представника ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
представника потерпілого ОСОБА_8
в с т а н о в и в:
неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 22.06.2019 близько 23.00 год., перебуваючи на вул.Підстрочного в с.Новоселиця, Катеринопільського району, Черкаської області, неподалік від бетонної електроопори №16, на грутні виниклих неприязних відносин, що пов`язані із неповерненням ОСОБА_9 йому грошових коштів, умисно, кулаком правої руки, наніс ОСОБА_7 два удари в область нижньої щелепи зліва та один удар кулаком лівої руки в область нижньої щелепи зправа, внаслідок чого, потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи зліва в ділянці кута та в ділянці підборіддя справа, що згідно висновку судово-медичної експертизи №05-11-01/148 від 30.07.2019 відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Будучи допитаними під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 вину свою визнав повністю, щиро розкаявся та просить суворо його не карати, при цьому пояснив, що він дійсно 22.06.2019 наніс потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження за обставин зазначених в обвинувальному акті. Перед потерпілим він вибачився та цивільний позов визнає частково.

Потерпілий ОСОБА_7 підтвердив обставини вчинення відносно нього обвинуваченим кримінального правопорушення за обставин зазначених в обвинувальному акті. Оскільки незаконними діями обвинуваченого йому заподіяна матеріальна та моральна шкода, яка йому не відшкодована, то він вимушений був заявити цивільний позов, який підтримує в повному обсязі. Матеріальна шкода полягає у його витратах на лікування, що стверджується наданими суду товарними чеками. А моральна шкода полягає у тих стражданнях, перенесенні болю та незручностях яких він зазнав та на даний час ще зазнає після отриманих травм.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, які вважають, що вказане кримінальне провадження доцільно розглянути відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, суд відповідно до частини 3 статті 349 КПК України визнав недоцільним дослідження всіх доказів стосовно обставин справи, що підтверджують вину обвинуваченого та ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст таких обставин і не має сумнівів у добровільності їх позиції.

Також суд роз`яснив, що учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.1 ст.122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого, а також цивільний відповідач вказав, що обвинувачений є його сином, він виховує його сам та зазначив, що син поводив себе завжди добре, зауважень до нього немає, відвідує навчання. Він не розуміє як сталася така прикра помилка. Цивільний позов він визнає частково. Готовий відшкодувати заподіяну сином шкоду. Однак розмір заявленої до відшкодування потерпілим моральної шкоди, вважає занадто великий.
Відповідно до вимог ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

В досудовій доповіді орган пробації зазначив, що вивченням особи неповнолітнього обвинуваченого встановлено низький ризик повторного кримінального правопорушення та беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість неповнолітнього обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, криміногенні фактори, які впливають на поведінку обвинуваченого, орган пробації вважає можливе перевиховання неповнолітнього обвинуваченого без ізоляції від суспільства (без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк). На обліку у лікаря нарколога та психіатра неповнолітні не перебуває. Стосунки у суспільстві підтримує доброзичливі.
При визначенні та призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст.65-67,103 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, який відповідно до ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
Суд при призначенні покарання обвинуваченому враховує такі пом`якшуючі покарання обставини, як щире каяття та вчинення злочину неповнолітнім. Обвинувачений визнав вину у інкримінованому йому злочині, надав покази, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Особа обвинуваченого ОСОБА_3 характеризується виключно позитивно.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.65, 103 КК України, суд приймає до уваги суспільну небезпеку, ступінь тяжкості та характер вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, а також враховуючи обставини справи, особу неповнолітнього обвинуваченого, умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку, а також враховуючи думку прокурора, захисника, потерпілого і його представника щодо міри покарання та заявлених вимог за цивільним позовом, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 міру покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.105 КК України, звільнивши його від відбування покарання з застосуванням відносно нього примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд батька, оскільки суд визнає, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки неповнолітній ОСОБА_3 на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
У кримінальному провадженні заявлено цивільний позов до законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_5 , в якому потерпілий ОСОБА_7 просить стягнути із ОСОБА_5 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 9456 грн. 00 коп. та моральну шкоду в розмірі 70 000 грн., мотивуючи тим, що він у зв`язку з нанесенням йому тілесних ушкоджень поніс витрати на лікування та переніс значний фізичний біль, емоційний стрес, який супроводжувався почуттям тривоги, пригніченості, страху за своє здоров`я та життя. Наслідки, завданої ОСОБА_3 травми турбують його до цього часу та потребують лікування.
Вказаний цивільний позов законний представник неповнолітнього обвинуваченого та захисник визнали частково в частині понесених позивачем витрат на лікування в розмірі 6566 грн. 06 коп. та моральну шкоду в розмірі 6000 грн. 00 коп..

Відповідно до вимог ст. 22, 23 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є, в тому числі втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає зокрема у фізичному болю і стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч.1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року, із змінами внесеними постановою №5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості, а також майнового стану цивільного відповідача.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, CabalesandBalkandaliv. theUnitedKingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.
Визнаючи розмір матеріальної та моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню суд виходить з наявних письмових доказів (а.п.90-101) та показів свідка ОСОБА_10 , а також враховує обставини скоєння злочину, глибину душевних страждань потерпілого ОСОБА_7 , ступінь вини обвинуваченого, а також вимоги розумності, виваженості і справедливості, а також майновий стан цивільного відповідача та вважає за необхідне цивільний позов про стягнення з законного представника обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_5 матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази по справі відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувалися.

Керуючись ст.349, 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст.105 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з застосуванням примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд батька тривалістю до набуття ним повноліття.
Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з законного представника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий органом 7121 17 квітня 2019 року, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 понесені витрати на лікування в розмірі 6566 грн. 06 коп. та моральну шкоду в розмірі 30000 грн. 00 коп., а всього 36566 (двадцять шість тисяч п`ятсот шістдесят шість) грн. 06 коп..

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази по справі відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження до ОСОБА_3 не застосовувалися.

Вирок суду може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Ватутінський міський суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку невідкладно вручається прокурору та засудженому.

Головуючий ОСОБА_11 Здоровило