Провадження №1-кп/331/49/2020
Єдиний унікальний номер 331/5326/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2020 року Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжі у режимі відеоконференцзв*язку кримінальне провадження у відношенні обвинуваченого:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта повна професійно-технічна, не одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 12.10.1998 році Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ст. 17, ч. 3 ст.81, ч. 2 ст. 140 ст. 42 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією майна. Звільнений 27.07.2001 році по відбуттю строку покарання;
- 12.04.2002 році Шевченківським pайонним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, 70 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнений 11.07.2003 році на підставі ЗУ «Про амністію» від 11.07.2017 року;
- 25.10.2005 році Шевченківським pайонним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнений 08.04.2006 році по відбуттю строку покарання;
- 22.01.2007 році Хортицьким pайонним судом м.Запоріжжя за ст. 309 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 13.05.2009 році по відбуттю строку покарання;
- 10.12.2009 році Орджонікідзевським pайонним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнений 09.09.2011 році по відбуттю строку покарання;
- 11.06.2012 році Вільнянським pайонним судом Запорізько області за ч. 2 ст. 307 КК України до 6 роки позбавлення волі, з конфіскацією майна Звільнений 10.05.2017 році по відбуттю строю покарання;
- 01.11.2018 році Хортицьким pайонним судом м. Запоріжжя за ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3, ст. 70 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю:
прокурора: ОСОБА_4
захисника: ОСОБА_5
обвинуваченого: ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
06.07.2017 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи впевненим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом підбору коду до замку хвіртки проник на територію огородженого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , звідки, діючи повторно, шляхом вільного доступу таємно викрав майно яке належить ОСОБА_6 , що знаходилось в дворі домоволодіння а саме велосипед «Ocean impulse FX26», вартістю якого згідно експертного висновку ОИ-637 від 28.07.2017 складає 2866 гривень 33 копійки, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Після чого, ОСОБА_3 , утримуючи при собі викрадене майно, залишив місце скоєння злочину та розпорядився майном ОСОБА_6 на власний розсуд, а саме продав викрадений велосипед ОСОБА_7 за 700 гривень.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 вину свою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України визнав частково. Пояснив суду, що 06.07.2017 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин, він знаходячись біля буд. АДРЕСА_2 побачив відчинену хвіртку у двір вказаного домоволодіння. Заглянувши у двір він побачив, що біля гаражу знаходиться велосипед. Користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає викрав велосипед. Після чого, залишив місце скоєння злочину. В подальшому викрадений велосипед продав незнайомій особі за 700 гривень.

Вважає, що органом досудового розслідування не вірно кваліфіковані його дії. Не визнає кваліфікуючу ознаку проникнення у сховище, оскільки за його твердженням металева хвіртка була відчинена, що унеможливлює притягнення його до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 185 КК України.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила суду що вона мешкає за адресою: АДРЕСА_2 близько 6 років. Вищевказана територія, яка знаходиться по вул. Святого Миколая, 15 в м. Запоріжжя огороджена парканом з усіх сторін. Вхідна хвіртка є металевою та обладнана кодовим замком.

06.07.2017 року з ранку вона каталася на велосипеді. Приблизно о 14 годині 00 хвилин вона прихала додому, а саме за адресою: АДРЕСА_2 . Зайшовши через металеву хвіртку, яка обладнана кодовим замком залишила велосипед біля гаражу та пішла додому. Вийшовши через деякий час з будинку, вона виявила, що її велосипед викрали. Додатково зазначила, що завдана матеріальна шкода їй обвинуваченим ОСОБА_3 відшкодована в повному обсязі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що 06.07.2019 року в денний час він знаходився на вул. Святого Миколая в м. Запоріжжі, чекаючи на свого друга. Раптом він побачив, що на протилежній дорозі, біля будинку АДРЕСА_2 знаходився обвинувачений ОСОБА_3 . Через деякий час ОСОБА_3 підійшов до хвіртки вищевказаного домоволодіння та почав підбирати код дверей. Підібравши код до замку, ОСОБА_3 зайшов до території вищевказаного двору. Приблизно через 2-3 хвилини ОСОБА_3 вийшов з вищевказаної території домоволодіння з велосипедом червоно-білого кольору. Після чого ОСОБА_3 сів на вищевказаний велосипед та поїхав.

Окрім часткового визнання ОСОБА_3 своєї винуватості у вчиненні інкримінованого злочину передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, його вина також підтверджується дослідженими в ході судового засідання письмовими доказами, а саме:

Протоколом огляду місця події від 04.07.2017 року та фототаблицею до нього (а.с. 74-76), відповідно до якого була оглянута ділянка місцевості, а саме домоволодіння, яке знаходиться по АДРЕСА_2 . В ході огляду місця події встановлено, що домоволодіння огороджено металевим парканом висотою 170 см. Вхід до домоволодіння здійснюється через металеву калітку обладнану кодовим замком. Кодовий замок обладнаний на металевій хвіртці пошкоджень не має. Металева хвіртка зачинена на замок.

При огляді території домоволодіння встановлено з лівої сторони зверху розташований будинок з прибудовами. З правої сторони при вході на відстані трьох метрів від калітки знаходиться будівля гаражу. Напроти входу до гаража знаходиться куча з цеглою, поряд знаходяться будівельні матеріали.

Висновком експерта № ОИ-637 від 28.07.2017 року, складеного за результатами товарознавчої експертизи (а.с. 77), відповідно до змісту якого ринкова вартість велосипеду «Ocean impulse FX26» складає 2866 гривень 33 копійки

Аналізуючи покази обвинуваченого ОСОБА_3 з приводу того, що органом досудового розслідування не вірно кваліфіковані його дії, суд вважає їх хибними з огляду на роз`яснення, які містяться у п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», де зазначено, що під сховищем слід розуміти певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо), а також залізничні цистерни, контейнери, рефрижератори, подібні сховища тощо. Не може визнаватися сховищем неогороджена і така, що не охороняється, площа або територія, на яку вхід сторонніх осіб є вільним, а також та, що була відведена та використовується для вирощування продукції чи випасу тварин (сад, город, ставок, поле тощо).

В судовому засіданні встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами, що територія домоволодіння по АДРЕСА_2 було огороджена парканом та хвірткою з кодовим замком з метою запобігання доступу сторонніх осіб.

Кваліфікуючи дії ОСОБА_3 за ч.3 ст.185 КК України, суд, також, приймає до уваги позицію викладену в правовому висновку Великої палати Верховного Суду (постанова від 18.04.2018 №13-14кс18), згідно з якою проникнення як кваліфікуюча ознака злочинів проти власності передбачає, що особа потрапила в житло, інше приміщення чи сховище незаконно, тобто за відсутності вільної можливості та права перебувати в місці, де знаходиться майно (всупереч волі законного володільця, шляхом обману, за відсутності визначених законом підстав чи на порушення встановленого законом порядку). При цьому незаконність проникнення стосується самого факту потрапляння до житла, іншого приміщення чи сховища або перебування в ньому під час скоєння злочину. Спосіб проникнення (застосування фізичних чи інтелектуальних зусиль) принципового значення для встановлення кваліфікуючої ознаки «проникнення» не має. При вирішенні питання про застосування кваліфікуючої ознаки «проникнення в житло, інше приміщення чи сховище» у складі кримінального правопорушення вирішальне значення мають режим доступу до приміщення (вільний/обмежений) та наявність в особи умислу на незаконне входження (потрапляння) до приміщення (сховища, тощо) або незаконне перебування в ньому з метою заволодіння чужим майном.

Отже, за встановлених судом фактичних обставин діяння ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185 КК кваліфіковано правильно як таємне викрадення,чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище.

Оцінюючи та аналізуючи докази, досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що вони достовірні, належні, допустимі, доповнюють один одного, не суперечать за змістом свого викладення та безпосередньо вказують на причетність обвинуваченого до вчинення вказаного кримінального правопорушення та повністю підтверджують вину ОСОБА_3 у вчиненому.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3

- ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище.
Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Суд при призначенні покарання має враховувати дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, суд визнає повне відшкодування завданої потерпілій матеріальної шкоди.
Обтяжуючих обставин покарань, передбачених ст. 67 КК України судом не встановлено.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

При визначенні міри покарання суд враховує, те, що ОСОБА_3 вчинив злочин, який згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена в установленому законом порядку, мешкає за адресою реєстрації, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.
На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, беручи до уваги, що вчинене обвинуваченим суспільно небезпечне діяння завдало реальних матеріальних збитків, які відшкодовані у повному обсязі, враховуючи особу обвинуваченого, як стійко орієнтовану на антисуспільний спосіб життя та схильність до скоєння злочинів, які носять корисливий характер, суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікується його діяння, з урахуванням ст. 70 ч. 4 КК України у вигляді позбавлення волі, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання, суд враховує практику Верховного Суду, (постанова № 634/609/15-к від 01.02.2018 щодо судової дискреції), де зазначено що саме суду належать повноваження, надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Беручи до уваги, що по даному кримінальному провадженню відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не обирався, проте останній відбуває покарання у ДУ «Оріхівська виправна колонія № 88» за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2018 року, суд вважає за необхідне строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту його фактичного затримання за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2018 року.
У зв`язку з повним відшкодуванням обвинуваченим ОСОБА_3 завданої потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди, суд залишає цивільний позов без розгляду.
Речові докази та судові витрати відсутні.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, більш суворим покаранням, призначеним вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2018 року, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у вигляді 3 (трьох) років 9 (дев*яти) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту його фактичного затримання за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2018 року.
Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурорам. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, подавши відповідну заяву.
Суддя: ОСОБА_1