Справа №579/441/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/219/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - рішення слідчого про закриття кримінального провадження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою особи, яка звернулася зі скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кролевецького районного суду Сумської області від 28 квітня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ Кролевецького ВП ГУНП в Сумській області від 26 лютого 2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000012 від 24 січня 2020 року,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

особи, яка звернулася зі скаргою ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження. Слідчим суддею не було враховано, що слідчий досудове розслідування провів неповно та не всебічно, оскільки зміст його постанови не містить висновків щодо самого акта перевірки жилого будинку.

Постановою слідчого від 26 лютого 2020 року було закрито кримінальне провадження № 0000012 від 24 січня 2020 року, у зв`язку із відсутністю в діях секретаря Кролевецької міської ради ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

11 березня 2020 року до Кролевецького районного суду Сумської області зі скаргою на вище зазначену постанову слідчого про закриття кримінального провадження звернулася ОСОБА_6 , яку мотивувала тим, що постанова слідчого є передчасною, оскільки слідчим не було проведено допит всіх учасників кримінального провадження, свідків, не проведено всіх слідчих дій для прийняття обґрунтованої постанови.

Ухвалою слідчого судді Кролевецького районного суду Сумської області від 28 квітня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_6 , яка підтримала свою апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги ОСОБА_6 , вивчивши матеріали за скаргою ОСОБА_6 , колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження може бути оскаржене заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Зміст скарги ОСОБА_6 до слідчого судді засвідчує, що остання не погоджується з висновками слідчого викладеними в постанові від 26 лютого 2020 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000012 від 24 січня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

За матеріалами кримінального провадження вбачається, що дані до ЄРДР 24 січня 2020 року про вчинене кримінальне правопорушення були внесені прокурором Шосткинської місцевої прокуратури, за результатами перевірки матеріалів ЄО № 4576 від 19 листопада 2019 року за заявою ОСОБА_6 , мешканки АДРЕСА_1 , проте, що тимчасова комісія з обстеження житлового будинку за вище вказаною адресою, на думку заявниці, провела неналежне обстеження будинку, та голова комісії ОСОБА_8 внесла неправдиві відомості до акту обстеження і в послідуючому відомості направлені до СВ Кролевецького ВП ГВП ГУНП в Сумській області для організації подальшого досудового розслідування.

Крім того, за змістом доводів ОСОБА_6 слідує, що у неї вже тривалий час наявний спір з ОСОБА_9 з приводу проведених останньою будівельних робіт біля будинку АДРЕСА_2 .

З оскаржуваної постанови слідчого вбачається, що останнім було допитано ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 та зроблено висновок, що акт не є предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України і закрито кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, однак колегія суддів вважає такі висновки слідчого судді передчасними, виходячи з наступного

Процесуальне рішення слідчого про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Результати досудового розслідування мають бути відображені в постанові про закриття кримінального провадження, яка відповідно до вимог ст. 110 КПК України має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі постановлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Беручи до уваги обставини провадження судова колегія вважає досудове розслідування було проведено неповно та не об`єктивно.

З матеріалів провадження вбачається, що на час винесення оскаржуваної постанови слідчого про закриття кримінального провадження всіх слідчих дій проведено не було, про що свідчить апеляційна скарга ОСОБА_6 .

Позиція колегії суддів, в даному випадку, зводиться до того, що підстави для появи даного кримінального провадження вже тривалий час існують і ефективне не вирішення цього питання тягнуть за собою численні судові процеси.

Колегія суддів, звертає увагу, що в рамках даного кримінального провадження слідчим хоч і було допитано ряд осіб, однак сама постанова слідчого не містить аналізу акту (на відповідність його як вимогам закону так і фактичним обставинам), однак саме про нього є згадка, як в скарзі ОСОБА_6 від 11 березня 2020 року поданої до місцевого суду, так і в апеляційній скарзі поданій до Сумського апеляційного суду.

На думку колегії суддів, це є одним із основних документів, що мав би бути ретельно досліджений та перевірений слідчим, оскільки останній зробив висновок про неможливість акту обстеження стану жилих будинків бути предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

З приводу вказаної позиції слідчого, колегія суддів, вважає за необхідне зазначити наступне.

Законом України від 02 жовтня 1992 року № 2657-ХІІ «Про інформацію» було надано визначення документа, як матеріального носія, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а інформацію як будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді (стаття 1 цього Закону).

Цивільний процесуальний кодекс України до фактів, що мають юридичне значення, відносить ті з них, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (стаття 256 Кодексу).

Примітка до статті 358 КК України, яка законодавчо визначила ознаки предмета злочинів, передбачених статтями 357, 358, 366 КК України, під офіційним документом розуміє документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи-докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об?єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм і містять передбачені законом реквізити.

У своєму рішенні № 5-50кс15 від 09 липня 2015 року Верховний Суд України висловив правову позицію з приводу того, що при встановленні ознак офіційного документа як предмета злочину слід керуватися такими критеріями: документ має бути складено, видано чи посвідчено відповідною особою в межах її професійної чи службової компетенції за визначеною законом формою та з належними реквізитами; зафіксована в такому документі інформація повинна мати юридично значущий характер підтверджені чи засвідчені нею конкретні події, явища або факти мають спричиняти чи бути здатними спричинити наслідки правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення певних прав та/або обов`язків. Невідповідність документа хоча б одному з наведених критеріїв перешкоджає визнанню його офіційним.

На даний час обстеження жилих будинків здійснюється відповідно до порядку обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним та технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання, затвердженого постановою Ради міністрів Української РСР від 26 квітня 1984 року за № 189.

При цьому, із вище зазначеного порядку вбачається, що акт обстеження будинку в послідуючому є підставою для прийняття рішення виконавчим комітетом районної, міської, обласної Ради, тобто як акт так і рішення прийняте на його основі може впливати на виникнення (реалізацію), зміну або припинення певних прав та/або обов`язків.

З урахуванням вище зазначених норм закону та правової позиції ВСУ, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий при надання категоричного висновку про відсутній предмет злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України як мінімум у своїй постанові мав дослідити порядок утворення комісії, її склад, обсяг повноважень членів комісії, а також сам акт і його наслідки для осіб, яких він стосується і лише після перевірки всіх цих обставин можливо було робити висновок про віднесення чи не віднесення акту до предмету злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Вказаним обставинам слідчим суддею, під час розгляду скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, не було надано ретельного аналізу та оцінки.

Як неодноразово вказував ЄСПЛ «розслідування повинно бути ефективним». Так, у справі «Аднаралов проти України» (Заява № 10493/12) ЄСПЛ зазначив, що розслідування має бути ретельним. Це означає, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (див. вищезазначене рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), пп. 103 et seq.). Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (див. рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, пп. 104 et seq., ECHR 1999-IV, та «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року). Будь - який недолік розслідування, що стає на заваді встановленню причин та винних осіб, є загрозою недотримання цього стандарту.

Таким чином, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваної постанови слідчий не забезпечив ефективність досудового розслідування, та не забезпечив повне збирання доказів.

Крім того, колегія суддів погоджується і з доводами апеляційної скарги з приводу відсутності належного мотивування постанови слідчого про закриття кримінального провадження, та не відповідність її вимогам ст. 110 КПК України, що також не отримало належної оцінки з боку слідчого судді.

Оскільки рішення про закриття кримінального провадження, згідно ст. 283 КПК України, є формою закінчення досудового розслідування, тому до вказаного рішення висуваються особливі вимоги до його змісту та достатності мотивів.

За своєю суттю постанова про закриття кримінального провадження є певним аналогом судового рішення, оскільки нею фактично завершується стадія досудового розслідування, а тому вимоги до її вмотивованості є аналогічні і до вмотивованості судового рішення.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування доречних аргументів сторони є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також, у рішенні у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97 ЄСПЛ зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Аналізуючи вище наведені норми закону колегія суддів вважає, що постанова слідчого не відповідає критерію вмотивованості.

За даних обставин кримінального провадження, колегія суддів з такими висновками слідчого судді погодитися не може, оскільки закриття кримінального провадження з цих підстав можливе лише після ефективного досудового розслідування.

На вище зазначені обставини не звернув уваги слідчий суддя та не надав їм оцінку у своєму рішенні, що є істотним порушення вимог кримінального процесуального закону та підставою для скасування судового рішення (п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України) і постановлення нової ухвали (п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України).

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою скасувати ухвалу слідчого судді та постанову слідчого про закриття кримінального провадження, задовольнивши таким чином апеляційну скаргу.

При цьому, зі скасуванням постанови слідчого про закриття кримінального провадження досудове розслідування підлягає продовженню органом досудового розслідування в загальному порядку до прийняття відповідного процесуального рішення, передбаченого ст. 283 КПК України.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Кролевецького районного суду Сумської області від 28 квітня 2020 року щодо відмови у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу ОСОБА_6 та скасувати постанову слідчого СВ Кролевецького ВП ГУНП в Сумській області від 26 лютого 2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000012 від 24 січня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, а матеріали кримінального провадження направити для продовження досудового розслідування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4