Провадження № 1-кп/734/108/20 Справа № 734/844/20
В И Р О К
іменем України

05 травня 2020 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000210 від 21.03.2020 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Голубівка Прилуцького району Чернігівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

21 березня 2020 року о 11 год. 45 хв. під час несення служби на автодорозі М-01 - Київ - Чернігів - Н.Яриловичі 113 км + 400 м в с. Красилівка Козелецького району Чернігівської області працівниками патрульної поліції було зупинено автомобіль марки «ВАЗ 21065» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , який допустив порушення правил дорожнього руху відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Після цього, близько 11 год. 49 хв. 21.03.2020 ОСОБА_4 , маючи на меті надання неправомірної вигоди службовим особам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з метою в подальшому уникнути відповідальності за адміністративне правопорушення, будучи достовірно обізнаним, про те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 являються співробітниками правоохоронного органу, шляхом висловлення намірів надати неправомірну вигоду у розмірі спочатку 200 грн, потім 400 грн, а в подальшому надав неправомірну вигоду у розмірі 400 гривень, які кинув через відкрите вікно на переднє пасажирське сидіння автомобіля патрульної поліції «Тойота Пріус» д.н.з. НОМЕР_2 , за не притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, розуміючи те, що його дії підпадають під кримінальну відповідальність.
Таким чином, у проміжок часу з 11 год. 49 хв. по 11 год. 50 хв. 21.03.2020 ОСОБА_4 пропонував неправомірну вигоду у розмірі спочатку 200 грн, потім 400 грн, а в подальшому надав неправомірну вигоду в розмірі 400 гривень, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які являються службовими особами правоохоронного органу, за не вчинення ними в інтересах ОСОБА_4 , дій з використанням наданого службового становища.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст.369 КК України як пропозиція надання неправомірної вигоди та наданні неправомірної вигоди службовій особі за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища.

27 березня 2020 року між прокурором Козелецького відділу Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та ОСОБА_4 у порядку передбаченому ст. ст. 468-470 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного. ОСОБА_4 зобов`язався під час судового розгляду у повному обсязі беззастережно визнати підозру. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України.

В угоді передбачено наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Укладання угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий чи потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладання ним угоди.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатний виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 згідно із ст. 12 КК України відноситься до середньої тяжкості від якого потерпілих не має.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, діям обвинуваченого надана правильна правова кваліфікація за ч. 1 ст.369 КК України, а тому наявні всі правові підстави для затвердження вказаної угоди та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами цієї угоди покарання.

Долю речових доказів слід вирішити на підставі статті 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 100, п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст. ст. 122, 374, 474 та 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 27.03.2020 року укладену між прокурором ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 27.03.2020 року покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Скасувати арешт, накладений ухвалою від 25.03.2020 слідчого судді Козелецького районного суду Чернігівської області.

Речові докази: дві банкноти номіналом по 200 гривень у кількості 2 х купюр на загальну суму 400 гривень, а саме: ПД 6223799, ЗЗ 7277922, які запаковані до паперового пакету та перебувають на зберіганні в матеріалах кримінального провадження конфіскувати в дохід держави після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1