Справа №705/5335/18
1-о/705/3/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2020 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі колегії:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умані заяви про самовідвід члена колегії судді ОСОБА_2 та члена колегії судді ОСОБА_3 , що подані в межах розгляду заяви засудженого ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку апеляційного суду Черкаської області від 14 червня 2002 року у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 69, 93 п.п. «а», «г», «і», 142 ч.3 КК України (в редакції 1960 року), ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 69, 93 п.п. «а», «г», «і» КК України (в редакції 1960 року) та ст.263 ч.1 КК України (в редакції 2001 року), ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 69, 93 п.п. «а», «г», «і», 142 ч.3 КК України (в редакції 1960 року) та ст.263 ч.1 КК України (в редакції 2001 року), ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 69, 93 п. «а», 17, 93 п.п. «а», «г», 142 ч.3 КК України (в редакції 1960 року), ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.69, 93 п.п. «а», «г», «і», 142 ч.3 КК України (в редакції 1960 року), ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.69, 93 п.п. «а», «г», «і», 142 ч.3 КК України (в редакції 1960 року) та ст.263 ч.1 КК України (в редакції 2001 року),

В С Т А Н О В И В:
У провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебувають матеріали заяви засудженого ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку апеляційного суду Черкаської області від 14 червня 2002 року у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 69, 93 п.п. «а», «г», «і», 142 ч.3 КК України (в редакції 1960 року), ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 69, 93 п.п. «а», «г», «і» КК України (в редакції 1960 року) та ст.263 ч.1 КК України (в редакції 2001 року), ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 69, 93 п.п. «а», «г», «і», 142 ч.3 КК України (в редакції 1960 року) та ст.263 ч.1 КК України (в редакції 2001 року), ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 69, 93 п. «а», 17, 93 п.п. «а», «г», 142 ч.3 КК України (в редакції 1960 року), ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.69, 93 п.п. «а», «г», «і», 142 ч.3 КК України (в редакції 1960 року), ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.69, 93 п.п. «а», «г», «і», 142 ч.3 КК України (в редакції 1960 року) та ст.263 ч.1 КК України (в редакції 2001 року).
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву визначено до розгляду у складі колегії: головуючий суддя ОСОБА_1 , члени колегії суддя ОСОБА_2 та суддя ОСОБА_3 .
У підготовчій частині судового засідання член колегії суддя ОСОБА_2 заявила самовідвід по вказаній справі, оскільки ухвалою колегії суддів Уманського міськрайонного суду Черкаської області, у складі: головуючої судді ОСОБА_2 , суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_12 приймалося рішення за заявою засудженого ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку апеляційного суду Черкаської області від 14 червня 2002 року справа № 705/514/18 провадження № 1-о/705/9/18 (справа № 705/514/18 провадження № 1-о/705/9/18). В підтвердження зазначеного суддя ОСОБА_2 додала копію заяви засудженого ОСОБА_6 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами датовану засудженим 31.01.2017 року, яка одержана судом та зареєстрована 01.02.2018 року вх. № 2354, та копію ухвали колегії суддів Уманського міськрайонного суду Черкаської області у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_12 від 03.10.2018 року у справі № 705/514/18 1-о/705/9/18. За вказаних обставин суддя вважає, що вона підлягає самовідводу.

Також у судовому засіданні 28.02.2020 року, член колегії суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_3 заявив самовідвід від участі у вказаному кримінальному провадженні, мотивуючи це тим, що він, як член колегії суддів Уманського міськрайонного суду у справі № 705/514/18, провадження № 1-о/705/9/18 приймав рішення за матеріалами заяви засудженого ОСОБА_6 про перегляд вироку суду від 14.06.2002 року за нововиявленими обставинами, а тому також вважає, що він підлягає самовідводу.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив про те, що заявлені самовідводи членами колегії суддями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягають до задоволення в разі, якщо ними приймалося рішення 03.10.2018 року за заявою засудженого ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку від 14.06.2002 року за тотожними обставинами з вказаною заявою останнього. В разі ж, якщо у вказаній заяві про перегляд вироку за нововиявленими обставинами засуджений ОСОБА_6 зазначає інші обставини, заявлені самовідводи членів колегії суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до задоволення не підлягають.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, оглянувши надану в підтвердження заявлених самовідводів ухвалу колегії суддів, у складі головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_12 , від 03 жовтня 2018 року по справі № 705/514/18 провадження № 1-о/705/9/18 за заявою засудженого ОСОБА_6 про перегляд вироку апеляційної інстанції від 14.06.2002 року за нововиявленими обставинами, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 КПК України правосуддя у кримінальному провадженні здійснюється лише судом згідно з правилами, передбаченим цим кодексом.

При цьому в ч. 3 ст. 35 КПК України передбачено, що визначення судді для конкретного судового провадження здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних матеріалів, із врахуванням обставин, що є перешкодою (забороною) для участі у розгляді справи судді, на підставах передбачених законом. Одночасно, після визначення судді для конкретного судового провадження, - не допускається внесення змін до реєстраційних даних провадження, крім випадків, встановлених законом.

Обставини, що виключають участь судді в розгляді справи, викладені в ст.ст. 75, 76 КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною 3 статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених ст.ст. 75-79 КПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

Відповідно до ст. 75 КПК України визначені обставини, які можуть бути підставою для відводу судді. Суть цієї норми полягає в тому, що вона передбачає визначений законом перелік підстав, за наявності яких суддя не може брати участь в розгляді кримінального провадження ( в т.ч. це стосується і розгляду справ колегіально).

Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до статті 9 Конституції України, ст.ст. 1, 8, 9 КПК України, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом, встановленим законом. При цьому, наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких у сторін не виникало б будь-яких сумнівів у безсторонності судді при розгляді даного кримінального провадження.

Судом встановлено, що згідно ухвали колегії суддів Уманського міськрайонного суду Черкаської області, у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_12 від 03.10.2018 року справа № 705/514/18 провадження № 1-о/705/9/18 заяву засудженого ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14 червня 2002 року залишено без задоволення. При розгляді вказаних матеріалів суд встановив, що засуджений ОСОБА_6 просить вирок Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 року в частині міри покарання щодо нього змінити та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк, врахувавши пом`якшуючі його вину обставини. В обґрунтування своєї заяви засуджений ОСОБА_6 зазначає, що: «…при постановленні вироку та обранні мені міри покарання Апеляційним судом Черкаської області не були враховані пом`якшуючі мою вину обставини. Ці обставини не були відомі суду у своїй сукупності, проте об`єктивно існували на момент вчинення інкримінованого мені злочину, - а відтак вони являються у справі нововиявленими обставинами, які не були відомі суду на час постановлення вироку…» В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_6 посилається на те, що на момент вчинення злочину він мав скрутне матеріальне становище, великий борг та крім того, у нього хворіли діти. Також у заяві ОСОБА_6 вказує, що «…заявлені обставини є вагомими при віришенні питання щодо міри покарання підсудного. Ці обставини не були відомі суду при постановлені вироку і призначені покарання і в тому моя особиста провина. Суд міг би врахувати ці обставини і призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк…».
У заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яка надійшла на адресу суду 05.12.2018 року вх. № 31773, по вказаній справі, засуджений ОСОБА_6 просить вирок Апеляційного суду Черкаської області від 14 червня 2002 року, яким засуджено ОСОБА_6 за п.п. 69, 93 п.п. «а», «г», «і», 142 ч. З, 193 ч. З КК України 1960 року до довічного позбавлення волі - скасувати в частині призначення покарання, в іншій частині залишити без змін та призначити покарання за п.п. 69, 93 п.п. «а», «г», «і», 142 ч. З, 193 ч. З КК України 1960 року в межах 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі, звільнити ОСОБА_6 з під варти в залі судового засідання негайно.
Визнати відбуте покарання за вироком судової колегії по кримінальним справам Апеляційного суду Черкаської області від 14 червня 2002 року, ухвалою Верховного Суду України від 26 серпня 2004 року та ухвалою Верховного Суду України від 27.01.2005 року у вигляді довічного позбавлення волі з 23.12.1999 року по день постановлення судового рішення включно пропорційним та достатнім.
В обґрунтування вказаних вимог заяви засуджений ОСОБА_6 вказує на те, що злочин ним було вчинено 03.11.1999 року і він був засуджений на підставі законодавства, що діяло на території України з 01.04.1961 року, санкція ст. 93 КК України передбачала максимальну міру покарання у вигляді смертної кари. 28.06.1996 року в Україні прийнято Конституцію, яка визнала людину, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпеку найвищою соціальною цінністю (ст. 3), а також за кожною людиною - невід`ємне право на життя.
11.09.1997 року на території України набула чинність Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, а 29.12.1999 року Рішенням Конституційного Суду України було визнано таким, що не відповідають Конституції України положенням статті 24 загальної частини та положення санкцій статей Особливої частини Кримінального кодексу України, які передбачають смертну кару як вид покарання (п. 1 Рішення КСУ від 29.12.1999 року № 11-рп/99).
Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Дана норма при її застосуванні була конкретизована у п. 2 зазначеного Рішення Конституційного Суду України від 29.12.1999 року № 11-рп/99, а саме - «положення Кримінального кодексу України, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.»
Засуджений ОСОБА_6 у своїй заяві зазначає, про те, що: «…Законом від 22.02.2000 року було введено покарання у виді довічного позбавлення волі, отже кримінальна відповідальність за умисне вбивство при обтяжуючих обставинах знову була посилена порівняно з тією, яка була передбачена КК України в редакції, чинній після 29.12.1999 року. Тому закон від 22.02.2000 року не має зворотної дії в часі.
З огляду на викладене, особам, які вчинили злочин до 29.12.1999 року, не може бути призначене покарання у виді довічного позбавлення волі і призначена смертна кара має бути замінена позбавлення волі на певний строк (не більше 15 років).
Тож, суд, при призначенні покарання ОСОБА_6 за ст. 93 КК України 1960 року мав керуватись законом який діяв і призначити покарання у виді до 15 років позбавлення волі, а не довічне позбавлення волі».
Суд вважає, що засуджений ОСОБА_6 , звертаючись до суду із заявою про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, по якій було прийнято рішення колегією суддів Уманського міськрайонного суду Черкаської області 03 жовтня 2018 року, і з заявою по вказаному провадженню, фактично посилається на той самий предмет, але різні підстави, а саме невірне застосування норм чинного законодавства, тому вбачає підстави для задоволення заяви про самовідвід члена колегії судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_2 та заяви про самовідвід члена колегії судді Уманського міськрайонного суду ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу (самовідводу) одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 35, 75, 76, 80, 81, 82 КПК України суд,
У Х В А Л И В:

Заяву члена колегії судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_2 про самовідвід, що був заявлений в межах розгляду заяви засудженого ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку апеляційного суду Черкаської області від 14 червня 2002 року задоволити.

Заяву члена колегії судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_3 про самовідвід, що був заявлений в межах розгляду заяви засудженого ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку апеляційного суду Черкаської області від 14 червня 2002 року задоволити.

Матеріали судової справи № 705/5335/18 № 1-о/705/3/20 за заявою засудженого ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку апеляційного суду Черкаської області від 14 червня 2002 року - повернути до канцелярії Уманського міськрайонного суду Черкаської області для заміни відведених членів колегії суддів іншими суддями у встановленому чинним законодавством України порядку.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3