ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2020 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
та сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
представника потерпілоого- адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0000355 від 14.09.2019 року відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, громадянина України, українця, неодруженого, із неповною середньою освітою, працюючого на посаді фахівця інформаційного комунікаційного сектору технічного обслуговування №1 ЧФ ТОВ «Київські телекомунікаційні мережі», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком від 03.04.2019р. Першотравневого районного суду м. Чернівці за ч.1 ст. 185 КК України, до покарання у виді штрафу 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (сплачено 03.06.2019), -

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції.
На вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 березня 2020

ЄУНСС №727/12296/19 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_10
Категорія ч.3 ст. 286 КК України
Провадження №11-кп/822/261/20 Суддя - доповідач:

ОСОБА_1 , захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу.

Цим вироком ОСОБА_9 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого:

-ч.3 ст. 286 КК України та призначено йому основне покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 (шість) місяців та додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишено застосований, у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування основного покарання у виді позбавлення волі вирішено відраховувати з 03.10.2019 року.

Цивільний позов ТзОВ «Київські телекомунікаційні мережі» до ОСОБА_9 задоволено.

Вирішено стягнути з ОСОБА_9 на користь ТзОВ «Київські телекомунікаційні мережі» в рахунок відшкодування матеріального збитку 195182 грн. 13 коп. та 1015 грн. 20 коп. витрат, понесених за проведення авто-товарознавчого дослідження.

Цивільний позов ОСОБА_7 про стягнення з відповідачів ПАТ «Європейський страховий альянс» та ТзОВ «Київські телекомунікаційні мережі» майнової шкоди 71522 грн. - задоволено частково.

Вирішено стягнути солідарно з ПАТ «Європейський страховий альянс» та ТзОВ Київські телекомунікаційні мережі на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування майнової шкоди 71370 грн.. В іншій частині заявлених вимог відмовлено.

Цивільний позов ОСОБА_7 про стягнення з відповідача ОСОБА_9 - 600000 грн. моральної шкоди задоволено частково.

Вирішено стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 400000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій частині заявлених вимог відмовлено.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 про стягненнях з ПАТ «Європейський страховий альянс» - 110152 грн. моральної шкоди відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_7 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_9 , ПАТ «Європейський страховий альянс» та ТзОВ «Київські телекомунікаційні мережі» - 10752 грн. витрат на надання правничої допомоги - задоволено.

Вирішено стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_9 , ПАТ «Європейський страховий альянс» та ТзОВ Київські телекомунікаційні мережі на користь ОСОБА_7 10752 грн. витрат на надання правничої допомоги, документально підтверджених.

Речовий доказ за постановою слідчого від 14.09.2019 р. - автомобіль «ВАЗ - 2103», номерний знак НОМЕР_1 (т.1 а.с.к.п.81), що знаходиться на зберіганні спеціальному майданчику для тимчасово затриманих транспортних засобів (м. Чернівці вул. Комунальників, 4) вирішено передати потерпілому ОСОБА_7 .

Речовий доказ за постановою слідчого від 14.09.2019 р. автомобіль «Фіат Добло», номерний знак НОМЕР_2 (т.1 а.с.к.п.89), що знаходиться на зберіганні спеціальному майданчику для тимчасово затриманих транспортних засобів (м. Чернівці вул. Комунальників, 4), з подушкою безпеки (т.1 а.с.к.п.191; квитанція 4432 від 01.10.2019р. т.1 а.с.к.п.192), належний ТзОВ Київські телекомунікаційні мережі вирішено повернути власнику ТзОВ Київські телекомунікаційні мережі.

Арешт накладений на автомобіль «ВАЗ - 2103», номерний знак НОМЕР_1 , ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.09.2019 р. (т.1 а.с.к.п.88) скасовано.

Арешт накладений на автомобіль «Фіат Добло», номерний знак НОМЕР_2 , ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.09.2019 р. (т.1 а.с.к.п.95) скасовано.

Речовий доказ ДВД-Р диск (т.1 а.с.к.п.219) з написом «відео з камер ГУНП, звуки 102) залишено в матеріалах кримінального провадження

Вирішено стягнути з ОСОБА_9 на користь держави 10676 грн. 44 коп. витрат на залучення експертів по проведених судових експертизах.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 вважає, що вирок суду в частині призначеного покарання її підзахисному є досить суворим.

Стверджує, що судом були формально зазначені пом`якшуючі обставини та не в повній мірі враховано особу обвинуваченого.

Зазначає, що хоч міра покарання призначена ОСОБА_9 за даний злочин і відповідає ступеню тяжкості, однак враховуючи молодий вік її підзахисного, те що він на момент вчинення правопорушення був суспільно корисною особою, працював, за місцем роботи характеризувався позитивно, має постійне місце проживання за яким характеризується позитивно, вину свою у вчиненому визнав повністю, чим сприяв в розкритті даного кримінального правопорушення, щиро розкаявся у скоєному та шкодує про вчинене, частково відшкодував моральну шкоду, неодноразово просив у потерпілих пробачення, а тому міра покарання може бути змінена в бік пом`якшення із застосуванням ст. 69 КК України.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

ОСОБА_9 , 14.09.2019 року приблизно о 06.12 годин, перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Fiat-Doblo», номерний знак НОМЕР_2 , рухався у темну пору доби із включеним ближнім світлом фар, в м. Чернівці по вул. Героїв Майдану, яка освітлювалась міським електроосвітленням, зі сторони проспекту Незалежності в напрямку вул. Комарова м. Чернівці та наближаючись до будинку №200«А» вказаної вулиці, останній, проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у своїх діях, неправильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом, здійснив виїзд керованого ним автомобіля на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ-2103», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_11 , який рухався назустріч в межах своєї смуги руху. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водію автомобіля марки «ВАЗ-2103» ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідності до висновку СМЕ №603 від 10.10.2019 р. спричинено смерть, яка настала від травматичного шоку, який є ускладненням отриманої при житті політравми у вигляді: перелому тіла грудини, дев`ятого грудного хребця, множинних переломів ребер справа та зліва, перелому правого наколінника та правої стегнової кістки із розривами тканини селезінки, печінки, стінки серця та серцевої сумки з подвійним розривом аорти.

Також, пасажиру автомобіля марки «ВАЗ-2103» ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у відповідності до висновку СМЕ №602 від 10.10.2019 р. спричинено смерть, яка настала від травматичного шоку, який є ускладненням отриманої при житті політравми у вигляді перелому тіла грудини, кісток основи черепа, тіла восьмого грудного хребця, множинних переломів ребер справа та зліва, а також правої стегнової кістки із ушкодженням брижі кишковика, сечового міхура, серцевої сумки, нижньої порожнистої вени та селезінки.

Дорожньо-транспортну пригоду, ОСОБА_9 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.п.10.1, 11.4, які безпосередньо перебувають у причинному зв`язку з наслідками, а також п.п.1.5, 2.3 (б, д), 2.9 (а), які лише сприяли порушенню вищевказаних правил, встановлених Правилами дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001 р. та ведених в дію з 01.01.2002 р., які вимагають від водія:

- п.10.1. перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п.11.4. на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги;

- п.1.5. дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п.2.3. для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

- п.2.9. водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Позиції учасників апеляційного провадження в судових дебатах.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , просила вирок районного суду змінити у бік пом`якшення покарання та застосувати до її підзахисного вимоги ст. 69 КК України.

Прокурор у судовому засіданні вказав про відповідність призначеного покарання обставинам та особі обвинуваченого й обґрунтованість прийнятого рішення судом в цій частині, а тому наполягав залишити без задоволення апеляційні вимоги захисника.

Потерпілий ОСОБА_7 та його представник - адвокат ОСОБА_8 підтримали позицію прокуратури і просили вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Мотиви суду при постановленні ухвали.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд скориставшись правом (ст. 349 ч.3 КПК України), проти якого не заперечували учасники провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не заперечуються.

Інших апеляційних скарг та заперечень від учасників судового провадження не надходило. Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, яка виклала суть вироку та вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , думку захисту, яка підтримала свою апеляційну скаргу та наполягала на її задоволенні, прокурора та потерпілого і адвоакта ОСОБА_8 , які заперечували проти поданої апеляційної скарги та просили залишити вирок районного суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав наведених в апеляційній скарзі та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та кваліфікація дій ОСОБА_9 за ч.3 ст. 286 КК України в апеляційній скарзі захисника не оспорюється, таким чином колегія суддів не переглядає та не наводить доводів на їх підтвердження, і вважає такі висновки суду доведеними.

Проте сторона захисту заявляє апеляційні вимоги з приводу можливості призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_9 із застосування положень ст. 69 КК України.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, що характеризується необережною формою вини, наслідки вчиненого, які позбавили життя двох людей, потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , думку потерпілого ОСОБА_7 , який в судовому засіданні наполягав на суворому покаранні обвинуваченого.

Також судом взято до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , зокрема те, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності, злочин вчинив в період не знятої та не погашеної судимості; має зареєстроване постійне місце проживання, за яким характеризується задовільно; власної сім`ї не має; на час вчинення злочину працював на посаді фахівця інформаційного комунікаційного сектору технічного обслуговування №1 ЧФ ТОВ «Київські телекомунікаційні мережі»; на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебував; стан його здоров`я після ДТП.

Крім того, судом враховано визнання ОСОБА_9 у вчиненні дорожньотранспортної пригоди, яку він скоїв в умовах звичайної дорожньої обстановки, яка потребувала дотримання елементарних вимог правил дорожнього руху з його боку. Також судом взято до уваги поведінку ОСОБА_9 після вчинення кримінального правопорушення, а саме , що попросив в потерпілого вибачення в залі суду.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 судом віднесено щире каяття у вчиненому та сприяння розкриттю злочину, а також часткове відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_7 ..

Слід зазначити, що судом першої інстанції обґрунтовано взято до уваги те, що під час вчинення злочину ОСОБА_9 перебував під впливом наркотичного сп`яніння, що підтверджується даними консультативного висновку, а при медичному обстеженні, ОСОБА_9 було встановлено діагноз гостра інтоксикація внаслідок поєднаного вживання барбітуратів, метадону, тощо; вживання зі шкодою для здоров`я, синдром залежності. Таким чином, дану обставину визнаною такою, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , відповідно до п.13 ч.1 ст. 67 КК України.

В рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_9 у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 (шість) місяців із додатковим покаранням у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки, дотримався вимог кримінального закону. Будь - яких підстав для призначення більш м`якого покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , колегія суддів не вбачає, та підстав вважати таке покарання несправедливими унаслідок суворості, немає. Призначене ОСОБА_9 покарання є законним, справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому, доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують, оскільки обставини, на які посилається апелянт, були відомі суду першої інстанції та достатньою мірою враховані при призначенні покарання обвинуваченому, й, на думку колегії суддів, у сукупності не свідчать про необхідність призначення іншого розміру покарання.

Така позиція відповідає і ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини згідно якої при розгляді справ застосовується як джерело права практика Європейського суду з прав людини, Так у справі Скоппола проти Італії від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

З огляду на вищенаведене посилання захисника ОСОБА_6 на те, що судом першої інстанції не в повній мірі враховано пом`якшуючі покарання обставини та особу обвинуваченого ОСОБА_9 , які на її думку є підставами для застосування положень ст. 69 КК України та призначення більш м`якого покарання, колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , оскільки обставини, які вказані захисником в апеляційні скарзі, не дають підстав вважати їх такими, що суттєво знижують ступінь тяжкості скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, самі по собі не є підставою для пом`якшення покарання, а враховуються в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги сторони захисту в цій частині є безпідставними.

Жодних інших обставин, окрім тих, які вже були враховані районним судом, захисник в апеляційній скарзі не наводять і апеляційною інстанцією не встановлено, а тому, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, про відсутність підстав для призначення ОСОБА_9 покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає оскаржуваний вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту не вбачає, так як доводи викладені в зазначеній скарзі, не спростовують правильності висновків до яких прийшов районний суд.

Будь-яких порушень норм кримінального процесуального права, які б вплинули на законність і обґрунтованість судового рішення по даній справі допущено не було. Обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно і об`єктивно.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 березня 2020 року щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого за ч.3 ст. 286 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення проте може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суд протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим у тому ж порядку і строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3