печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову прокурора першого відділу процесуального керівництва військової прокуратури Центрального регіону України ОСОБА_5 про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000031 та зобов`язання вчинити дії ,-

ВСТАНОВИВ:
04.10.2019 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову прокурора першого відділу процесуального керівництва військової прокуратури Центрального регіону України ОСОБА_5 про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000031 та зобов`язання вчинити дії .

Вказану постанову вважає постановленою безпідставно, без належної перевірки доводів, викладених у заяві, а тому просить суд скасувати постанову прокурора першого відділу процесуального керівництва військової прокуратури Центрального регіону України ОСОБА_5 про відмову в задоволенні клопотання, зобов`язати закрити кримінальне провадження та визнати бездіяльність протиправною.

Адвокат в судовому засіданні просив вимоги скарги задовольнити, з викладених в ній підстав.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, заслухавши обґрунтування адвоката, дослідивши матеріали провадження, приходжу до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Слідчим відділом військової прокуратури Центрального регіону України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000031 за підозрою громадянина ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження 19.09.2019 від захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 надійшло клопотання про закриття кримінального провадження № 0000031 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України (у редакції Закону № 222-УІ1 (222-18) від 18.04.2013), у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України.

Постановою прокурора першого відділу процесуального керівництва військової прокуратури Центрального регіону України ОСОБА_5 було відмовлено в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000031.

Так, в обґрунтування зазначеної постанови прокурор зазначив, що 14.05.2014 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України.

Обставини, викладені в повідомленні ОСОБА_4 про підозру, у повному обсязі підтверджуються зібраними в ході досудового розслідування належними та допустимими доказами.

За таких обставин, відсутні підстави для задоволення клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження № 0000031 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України.

Так, статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Вимогами ч.5 ст. 110 КПК України, передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, однак слідчим при винесенні постанови вказані вимоги проігноровані, виходячи з наступного.

Статтею 303 КПК України, а саме частиною 1 цієї статті пунктом 7, законодавцем передбачено оскарження у суді рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Процесуальна дія провадиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями кримінально-процесуального закону, чинного на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Положенням статті 284 КПК України регламентовано порядок та підстави закриття кримінального провадження та зазначено, що про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст. 2, ст. 284 КПК України).

Таким чином, слідчий/прокурор встановивши підстави для закриття кримінального провадження виносить про це постанову і жодних інших дій не вчиняє, тобто приймає процесуального рішення.

З аналізу вищевказаних норм кримінального процесуального законодавства вбачається, що клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження не містить у собі прохання про проведення процесуальної дії, а відтак постанова за наслідками розгляду такого клопотання та окрім зобов`язання вчинити дії не можу бути предметом розгляду слідчим суддею, оскільки таке оскарження не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, що регламентовано положеннями Глави 6 цього Кодексу з урахуванням вимог ст. 220 КПК України.

Під час кримінального провадження слідчий суддя, суд неухильно додержуються вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства та вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їхніх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на її розгляд сторонами кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного прийшов до висновку, що в силу принципу змагальності сторін, скасування постанови про відмову задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження, зобов`язання закрити кримінальне провадження та визнати бездіяльність протиправною, не може бути предметом розгляду слічим суддею, а відтак в задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 26, 303, 306, 307 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову прокурора першого відділу процесуального керівництва військової прокуратури Центрального регіону України ОСОБА_5 про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000031 та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1